Справа № 2а-1672/2008
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1672/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» серпня 2008 року м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі : судді - СпірідоноваМ.О.

за участю секретаря - Свіргун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративний в приміщенні суду позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до

1. Державної податкової адміністрації у
Харківській області;

2.
ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова

про скасування рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 11 вересня 2007 року, № від 26
липня 2007 року та № та визнання дій суб'єкта владних повноважень
незаконними -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ДПА у Харківській
області, ДПІ у Жовтневого району м.Харкова
в якому просив суд визнати
незаконними дії ДПА у Харківській області, скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №
, № та № та стягнути з відповідача судові
витрати.

В обґрунтування
позову позивач вказав, що ДПА у Харківській області 14
липня 2007 року була здійснена
перевірка кафе (Харківський район,
торговий центр „лоск"), яке належить СПД - фізичній особі ОСОБА_1
(позивач), перевірка проводилась на підставі направлень № 13010 та № 13011, в яких
сказано, що з 14 липня 2007 року по 17 липня 2007 року необхідно провести
планову перевірку. В результаті перевірки був складений акт перевірки №
20405287/2310 від 14.07.07 р. На підставі цього акту були винесені рішення: №
- штрафна санкція 5,16 грн., № - штрафна санкція 5051,25
грн. та № - штрафна санкція 1700,0 грн.

Як вказав представник позивача на його думку
вище зазначена перевірка відповідачем проведена з порушенням Закону України
«Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 року № 8777-V, де, в ст.
5, сказано: „Планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних
планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня
року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що
передує плановому." та Указу Президента України „Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької діяльності" № 817/98 від 23 липня 1998 року,
де в п.2 сказано: „Право на проведення планової виїзної перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності надається лише у тому разі, коли йому не пізніше ніж
за десять календарних днів до. дня проведення зазначеної перевірки надіслано
письмове повідомлення з зазначенням дати її проведення". Однак, таке повідомлення
з зазначенням дати її проведення як вказав представник позивача позивач не
отримав.

Таким чином, на думку позивача ДПА у Харківській області
було порушено порядок перевірки
позивача.

Також, відповідно до ст. 9 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", реєстратори розрахункових операцій та розрахункової книжки не
застосовуються:

при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких від такої
діяльності здійснюється за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту
відповідно до законодавства з питань оподаткування прибутковим податком з
громадян якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива
на розлив);

при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів та витрат
у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного
органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Як вказав представник позивача він є платником фіксованого податку та суб'єктом
малого підприємництва, а тому звільнений від застосування РРО.

Згідно зі ст. 10 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", окремі категорії суб'єктів підприємницької
діяльності залежно від форм та умов проведення діяльності звільняються від
обов'язкового застосування реєстраторів розрахункових операцій. Постановою
Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 „Про забезпечення
реалізації статті 10 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від
24 січня 2001 року № 45) затверджено Перелік окремих форм та умов проведення
діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та. послуг, яким дозволено
проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових
операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових
операцій (далі - Перелік), Відповідно до пункту 1 Переліку суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні особи, які перейшли на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, громадяни - підприємці, які сплачують
фіксований податок, мають право здійснювати роздрібну торгівлю та надавати
послуги без застосування реєстраторів розрахункових операцій, при цьому воші повинні
використовувати розрахункові книжки та книги розрахункових операцій.

За таких обставин, законодавством як вказав
позивач йому надано право використовувати розрахункові книжки, а за відсутності
такої книжки, передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну
суму вартості проданих товарів, у разі не проведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або
проведення її без використання розрахункової книжки.

Даний висновок підтверджується наданим ДПА
України податковим роз'ясненням щодо застосування пунктів 5, 6 статті 9 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", затвердженим наказом ДПА України від
14.01.2002 р. №20.

Актом перевірки доведено лише продаж товарів
на суму 58грн., а санкцій застосовано у 5-тикрашому розмірі від суми наявних
грошових коштів на місці проведення розрахунків, що протирічить ст. 17 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", де сказано, що до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних органів Державної податкової служби України
застосовуються фінансові санкції, зокрема, у п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, зокрема - у
разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових
операцій (пункт 1).

Виходячи з вище викладеного позивач просив
суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник першого та другого відповідача в
судове засідання з'явились та з
позовними вимогами не погодились у повному обсязі вказавши, що дії працівників
ДПА у Харківській відповідають вимогам чинного законодавства України, а рішення
винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Судом встановлено, що відповідно до направлення від 13.07.07 №№ 13010, 13011 працівниками в ДПА у
Харківській області було проведено перевірку кафе на ТЦ «Лоск» належащего ПП
ОСОБА_2, щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. За результатами перевірки, фахівцями ДПА у Харківській області 14.07.2007 року було
складено акт перевірки
№ 20405287/2310, яким було встановлено порушення, а саме:

- роздрібна
торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії;

- незастосування РРО під час
проведення розрахункових операцій на суму 1010,25 грн.

За результатами вищезазначеної акту перевірки начальником
ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова були
винесені рішення: від 11 вересня 2007
року № - штрафна
санкція 5,16 грн. , від 26 липня 2007 року № - штрафна санкція
5051,25 грн. та від 26 липня 2007 року № - штрафна санкція 1700,0
грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом.

Статтями 8, 9 Закону України від 04.12.1990 №509-ХП "Про
державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509) встановлено
функції, які здійснюють органи державної податкової служби, зокрема, здійснення
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст.11 Закону
№509 встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 11 Закону №509 передбачені підстави та порядок
проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних
перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п.2 статті 11 Закону України від 04.12.1990р. №509-ХП
"Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509) органи
державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та порядку,
встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку.

Виходячи з аналізу вище вказаних законодавчих норм суд зазначає,
що органи податкової адміністрації, до яких згідно статті 1 Закону України від
04.12.90 р. №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні"
належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові
адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби),
мають право перевіряти додержання вимог Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" та дотримання порядку ведення операцій з готівкою.

Закон України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" (із змінами та
доповненнями) (далі -
Закон №265) визначає
правові засади застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону №265 де законодавцем встановлено, що
контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють
органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України №265 планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, порядок проведення перевірок планових та позапланових
перевірок органами державної податкової служби, визначених статтею 11-1 Закону
України №509, не поширюється на порядок проведення перевірок по дотриманню
вимог Закону України №256, який є спеціальним законом у питаннях застосування
РРО.

Враховуючи викладене, діюче законодавство України, яке
застосовується при регулюванні своєчасності, достовірності, повноти нарахування
та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) (Закон України від
04.12.1990 №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні", та
інші нормативно-правові акти), застосовуються виключно в частині,
неврегульованій Законом України №256.

Таким чином суд зазначає, що питання щодо застосування суб'єктами
господарювання реєстраторів розрахункових операцій не є питаннями з
оподаткування, внаслідок чого вказаними нормами не регламентуються спірні
правовідносини. Питання застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом №265,
який є спеціальним законом щодо спірних правовідносин.

Що стосується
посилання позивача начебто на порушення Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від
05.04.2007 року № 877-V (далі за текстом - Закон № 877-V) є хибною, оскільки
дія Закону № 877-V не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення
заходів валютного контролю, митного контролю, контролю за дотриманням
бюджетного і податкового законодавства, контролю за дотриманням порядку
проведення розрахунків, за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів, використанням державного та комунального майна, банківського
і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за
діяльністю суб'єктів господарювання на ринку фінансових послуг, державного
контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, під
час проведення процедур, передбачених Кодексом України про адміністративні
правопорушення, а також оперативно-розшукової діяльності, дізнання,
прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Що стосується твердження позивача про невідповідність фактів викладених у
акті перевірки від 14.07.2007 року № 20405287/2310, а саме:

- роздрібна торгівля
алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; незастосування РРО під
час проведення розрахункових операцій на суму 1010,25 грн. суд не може
погодитись з вказаним твердженням оскільки.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
передбачено, що Імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями
та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами підприємницької
діяльності всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що за порушення норм цього
Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до
відповідальності згідно з чинним законодавством.

Як було встановлено судом та підтверджується актом
перевірки, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також самого
позивача, що дійсно під час перевірки було реалізовано 100 грм. коньяку
«Жан-Жак», ліцензії на право роздрібної торгівлі у позивача не має.

Виходячи з вище
викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача
викладених в акті, та винесення рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 26 липня 2007 року
№.

Що стосується твердження позивача про
відсутність порушення викладеного в акті перевірки, а саме: незастосування РРО під час проведення розрахункових операцій на суму
1010,25 грн. суд не може погодитись з вказаним твердженням оскільки, відповідно до п.п.1,2 ст. 3 Закону № 265 суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані:

1) проводити
розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядочку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання
розрахункових операцій;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує
послугу або відмовляється від неї,
розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Як було встановлено, в ході судового засідання та
підтверджується матеріалами акту перевірки, а також поясненнями позивача даними
під час судового засідання, що: «у
нього не має касового апарату, а також за ним не зареєстровано КУРО, та він
знаходиться на єдиному податку».

Крім цього
невідповідність готівкових коштів підтверджується як матеріалами перевірки, так
і описом наявник купюр та монет
підписаних особисто ФОП ОСОБА_1 в якому зазначено, що особистих коштів
на місці розрахунків він не тримав.

Виходячи з вище
викладеного суд приходить до висновку , що ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги
п.1,2 Закону України № 265, що знайшло своє підтвердження під час розгляду
справи в суді.

Крім цього суд зазначає,
що у відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, позивачем на вимогу
суду не було надано докази підтверджуючи відповідність коштів у сумі 1010,25 коп. на місці проведення розрахунків.

Виходячи з вище викладено суд приходить до висновку, що
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11 вересня 2007 року №
- штрафна санкція 5,16
грн. , від 26 липня 2007 року № - штрафна санкція 5051,25 грн. були
винесені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 94, 104, 159, 160-162 КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у Харківській
області, ДГП у Жовтневому районі м.Харкова про скасування рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №
від 11 вересня 2007 року, № від 26 липня 2007 року та №
та визнання дій суб'єкта
владних повноважень незаконними -відмовити.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а
в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або у
строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова у повному у повному обсязі
виготовлена 22.08.2008 року.

Суддя Спірідонов М.О.