Справа № 2а-244/2007
Суддя: Дрішлюк А.І.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-244/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І.,

за участі секретаря Іскрич В.В., розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до начальника квартирно-експлутаційного відділу
м. Одеси Південного оперативного командування про визнання дій пов'язаних з
відмовою нарахування грошового забезпечення в повному розмірі неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський
районний суд м. Одеси з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись
на те, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача -начальника
квартирно-експлутаційного відділу м. Одеси Південного оперативного
командування, йому не було нараховане грошове забезпечення у повному обсязі,
тому він просив визнати дії відповідача неправомірними, та зобов'язати
начальника квартирно-експлутаційного відділу м. Одеси Південного оперативного
командування провести перерахунок щомісячної надбавки за безперервну службу в
Збройних Силах України з 1 травня 2003 року по 1 листопада 2004 року в розмірі
90 % від грошового забезпечення з урахуванням премії в розмірі 33,3% та
матеріальної допомоги на оздоровлення з доплатою різниці між фактично отриманим
грошовим забезпеченням та його розміром після перерахування з врахуванням
вказаних надбавок на час проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта
інфляції та видати позивачу виконавчий лист про стягнення боргу негайно.

В судовому
засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав в повному
обсязі.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання
повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява відповідача, в якої
він просить слухати справу без його участі. Крім того, він надав письмові
заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити в його
задоволенні, оскільки, на його думку, він діяв згідно з вимогами чинного
законодавства.

Заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1, 1955 р.н. проходив військову службу у Збройних
Силах України на офіцерських посадах в штабі військ Південного оперативного
командування з 1998 року по 1 листопада 2004 року. Грошове забезпечення
отримував в КЕВ м. Одеси Південного оперативного командування. На час введення
вказаної надбавки, тобто станом на 1.05.2003 року позивач мав вислугу більш 25
років. Разом з тим, за період з 1 травня 2003 року по 1 листопада 2004 року,
позивачу не нараховувалось грошове забезпечення у повному розмірі, тобто не
нараховані: надбавка за безперервну службу, яка встановлена Указом Президента
України від 5.03.03 № 389 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ

України, Державного комітету у
справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони
України за безперервну службу", про що свідчить довідка КЕВ № 428 від
30.03.06 року.

Відповідно до
Указу Президента України від 5.05.2003 р. № 389 "Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного
комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної
охорони України за безперервну службу" ОСОБА_1 має право на надбавку за
безперервну військову службу в розмірі - 90% з врахуванням вислуги.

Порядок і умови
виплати надбавок визначені "Інструкцією про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України" затверджену наказом від 26.05.2003 р. № 149 Міністра оборони
України.

Згідно з Законом
України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців,
які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та
членів їх сімей" всі надбавки включаються до розміру грошового забезпечення.

Відповідно до
ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України" держава забезпечує
соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей, працівників
Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або у відставку, членів їх
сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли),
пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або
постраждали в полоні у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних
миротворчих операціях.

Військовослужбовцям
гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового,
продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів
забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і
враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової
діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися
затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення,
передбачених цією статтею.

Як вбачається з
матеріалів справи позивач за період з травня 2003 року по листопад 2004 року
надбавку за вислугу років в повному обсязі отримував не регулярно.

Згідно зі ст.19
Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відсутність коштів у
бюджеті й відповідно неможливості їхнього виділення на проведення виплат
передбачених законом не може виправдати бездіяльність держави, про що зазначив
Європейський суд із прав людини (справа «ОСОБА_3 проти України») в рішенні від
29 червня 2004 року.

В порушення вимог Указу Президента України, відповідач у відповідності до

розпоряджень Міністра оборони України від 26.05.03 р. і від 16.01.04
№146/1/11 виплачував

ОСОБА_2 вказану
надбавку не в повному розмірі на підставі телеграм Міністра

оборони, які не є легітимними, суперечать ст.ст. 22, 24 Конституції
України, ст.ст. 2, 9

Закону України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" та

не можуть бути підставою для застосування або не застосування нормативних
актів, зокрема

законів України. Разом з тим, військовослужбовцям, що проходили службу в

структурних підрозділах центрального апарату Міністерства Оборони,
Генерального штабу

зазначені надбавки за безперервну службу виплачувалися в повному обсязі
згідно з наказом

Міністра оборони від 19.03.04 № 88 та від 30.07.04 року № 308. Стаття 24
Конституції

України гарантує громадянам рівні
права перед Законом.
Рівність прав

військовослужбовців
перед Законом полягає в їхньому рівному праві на соціальний

захист,
гарантований ст.ст. 17, 46 Конституції України, ст. 5 Закону України „Про

соціальний захист військовослужбовців і
членів їхніх родин", а
тому

військовослужбовці,
які займали рівні посади, мають однакове звання, кваліфікацію, учене звання і
науковий ступінь, вислугу років і умови проходження служби, не мають
дисциплінарних стягнень і не відрізняються по інших ознаках, мають рівні права
й на

одержання надбавки за безперервну
службу. Тому наявність цієї диспропорції в розмірах виплати надбавок за
безперервну службу військовослужбовцям Збройних Сил України є, по суті, обмеженням у правах одних
військовослужбовців у порівнянні з іншими.

В частині вимог
позивача щодо негайного виконання постанови суду, то ст.256 КАС України містить
перелік категорій справ, щодо яких може бути допущено негайне виконання.
Відповідно, керуючись п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України суд вважає
можливим задовольнити цю вимогу позивача.

Керуючись
ст.ст.17, 19, 22, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 2,5,9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16
Закону України «Про Збройні Сили України», Указом Президента України від
05.05.2003 р. 389/2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»,
Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України, затв. Наказом Міністерства оборони
України від 26.05.03. № 149, ст.ст. 6, 8, 104, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ::

Визнати дії
начальника квартирно-експлутаційного відділу м. Одеси Південного оперативного
командування, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки за
безперервну військову службу у Збройних силах України згідно з Указом
Президента України від 05.05.03. № 389 в заниженому розмірі та невиплату
повного грошового забезпечення за період з
1 травня 2003 по 1 листопада 2004 року неправомірними.

Зобов'язати
начальника квартирно-експлутаційного відділу м. Одеси Південного оперативного
командування провести перерахунок щомісячної надбавки за безперервну службу в
Збройних Силах України ОСОБА_1 з 1 травня 2003 по 1 листопада 2004 року в
розмірі 90% від грошового забезпечення з урахуванням премії в розмірі 33,3% та
матеріальної допомоги на оздоровлення з доплатою різниці між фактично отриманим
грошовим забезпеченням та його розміром після перерахування з врахуванням
вказаних надбавок на час проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта
інфляції.

Допустити
негайне виконання постанови суду з негайною видачею виконавчого листа.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення,
а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України
- з дня складення в повному обсязі постанови. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подасться протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або в порядку ст. 186 КАС України.