Справа № 22-а-14686/2008
Суддя: Бабенко К.А.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
суддя-доповідач Бабенко К.А.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2008 року м. Київ
Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Бабенка
суддів: Глущенко
при секретарі: Богдан
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві на Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.01.2008 у справі за адміністративним позовомОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві,
Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві про визнання звільнення з роботи незаконним та
поновлення на роботі,
У грудні 2007 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся з апеляційним позовом
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві,
Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві про визнання звільнення з роботи незаконним та поновлення
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2008 позов
задоволено повністю.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2007 провадження у справі про
обвинуваченняОСОБА_1 - Позивача за частиною 1 ст. 125 Кримінального кодексу
України закрито та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі
пункту б статті 1 Закону України ″Про амністію″ від 19.04.2007.
Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві № 577 від
30.08.2007 Позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 67 Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у
зв'язку із вчиненням злочину після вступу вироку в законну силу.
апеляційну скаргу Відповідача судова колегія виходить з наступного.
частини 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України ″Про практику
застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної
відповідальності″ від 23.12.2005 роз'яснити
судам, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від
застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень
певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у
випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (2341-14) (далі - КК), у
порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України (1001-05,
1002-05, 1003-05) (далі - КПК).
кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе
лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад
злочину, передбаченого КК (2341-14), та за наявності визначених у законі
правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у
випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про
амністію чи акта помилування.
судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності є актом,
що свідчить про припинення кримінально-правових відносин між особою, яка
вчинила злочин і державою. Це означає також, що з цього моменту дана особа вже
не несе обов'язку відповідати перед державою за вчинене, не може нести тягар
кримінальної відповідальності. Тобто, вчинене раніше нею діяння визнається
юридично незначним, підлягає забуттю (вчинений раніше злочин не може
враховуватися при визначенні повторності і сукупності злочинів, рецидиві,
призначенні покарання за вчинення нового злочину тощо). Разом з тим звільнення
від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, оскільки
кримінальна справа припиняється з нереабілітуючих для неї підстав.
статті 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ
УРСР від 29.07.1991 № 114 особи рядового і начальницького складу, засуджені за
вчинення злочину (в тому числі і без позбавлення спеціального звання),
підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу в законну силу вироку суду.
62 Конституції України зазначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
до ч. 2 ст. 6 Конвенції Ради Європи про захист прав і основних свобод людини
1950 р., ч. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські й політичні права,
норм аналогічних міжнародних актів, кожна людина, звинувачена у вчиненні
кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде
доведено згідно з законом.
про вирок у міжнародних актах не йдеться, а Конституція України у ст. 62 для
визначення презумпції невинуватості містить більш широку норму.
відсутності потреби засуджувати особу, яка вчинила злочин, і її звільненні від кримінальної відповідальності сам факт вчинення злочину може бути підтверджений не вироком,
а іншими судовими рішеннями (постановами, ухвалами). Згідно внесених змін до
Кримінально-процесуального кодексу Законом України від 21 червня 2001 р. саме
на суд як на орган, який гарантуватиме додержання конституційних прав особи при
кримінальному переслідуванні, було покладено обов'язок закривати справи з нереабілітуючих підстав у стадії
досудового слідства.
32 Кримінально-процесуального кодексу тлумачить термін ″вирок″ як
рішення суду першої інстанції про винність або невинуватість особи. При цьому
термін ″постанова″ визначається як рішення органу дізнання,
слідчого і прокурора, а також рішення, яке виніс суд чи суддя одноособово.

Стаття
324 Кримінально-процесуального кодексу серед питань, які має вирішити суддя у
вироку, вказує визначення міри покарання. Таким чином, призначення покарання є
обов'язковим елементом вироку. Саме цей елемент відрізняє вирок від інших
рішень суду, які також можуть визначати винність особи, але не містять вказівки
на призначення покарання.

Таке
розуміння вироку міститься й у міжнародних актах. Частина 1 статті 1
Європейської конвенції про міжнародну дійсність судових рішень у кримінальних
справах, вчиненої в Гаазі 28 травня 1970 р. і ратифікованої Законом від 26
вересня 2002 р. № 172-IV, визначає вирок як встановлення санкції, а санкцію -
як ″будь-яке покарання чи інший захід, ясно накладений на особу, стосовно
злочину в Європейському судовому рішенні у кримінальній справі″.

Отже,
суд своєю постановою може визнавати особу винною у вчиненні тих чи інших дій,
передбачених Кримінальним кодексом як злочини, а також, не призначаючи
покарання, за наявності передбачених законом підстав звільняти її від кримінальної відповідальності.

Відповідно
до п. 4 частини 1 статті 6 Кримінально-процесуального кодексу Кримінальну справу
не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю внаслідок акта
амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, а також в
зв'язку з помилуванням окремих осіб.

Згідно
частини 3 статті 6 Кримінально-процесуального кодексу, якщо обставини,
зазначені в пунктах 1, 2 і 4 цієї статті, виявляються в стадії судового
розгляду, суд доводить розгляд справи до кінця і у випадках, передбачених
пунктами 1 і 2 цієї статті, постановляє виправдувальний вирок, а у випадках,
передбачених пунктом 4, - обвинувальний вирок із звільненням засудженого від
покарання.

Таким
чином, постанова суду першої інстанції ухвалена при неповному з'ясуванні судом
обставин, що мають значення для справи і підлягає скасуванню з постановленням
нової постанови суду, якою апеляційна скарга та позов задовольняється повністю.

Керуючись
ст. ст. 195, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну
скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві
задовольнити.

Постанову
Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2008 - скасувати.

В задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її
складення в повному обсязі.

Постанову
складено в повному обсязі 05.08.2008

Головуючий суддя К.А. Бабенко

Судді: Я.Б. Глущенко

М.В. Межевич