Справа № 2/242
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

16.07.2008 р.
11:20
№ 2/242

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі
судді Келеберда В.І. при
секретарі судового засідання Голод В.С.
розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

до

Департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України

про

визнання
неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити виконавчі дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адміністративний
позов заявлено до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо надіслання
належним чином завіреної копії постанови про відкриття виконавчого провадження
та виконання судового рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2007
року відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

В
обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на вимоги ст. ст. 5,7 Закону
України «Про виконавче провадження»та зазначають про те, що, Департамент
Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вказаних вимог не
виконав.

01.07.2008
р. через канцелярію Суду від ОСОБА_12 одержано заяву про відмову від
адміністративного позову та закриття в цій частині провадження по даній справі.
В той же час через канцелярію Суду одержано клопотання позивачів про розгляд
справи за їх відсутності.

Після
оголошення вказаних заяв позивачів під час судового засідання та за відсутності
заперечень відповідача щодо зазначених
клопотань, Суд вважає необхідним їх задовольнити.

Ухвалою
Суду від 16.07.2008р. провадження по даній справі в частині позовних вимог
ОСОБА_12 закрито.

Разом
з тим, відповідачем заявлено клопотання про необхідність розгляду даної справи
колегією у складі трьох судів, оскільки відповідачем є структурний підрозділ
центрального органу виконавчої влади.

Розглянувши
заявлене відповідачем клопотання Суд, з огляду на скорочені строки розгляду
даного виду спору, а також з врахуванням правової позиції Верховного Суду
України, наведеної у Постанові Пленуму № 14 від 26.12.2003р. «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого
провадження», а саме: у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби
предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії
чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів). Враховуючи, що позовні вимоги заявлено до
Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а
предметом спору є вчинення посадовою
особою дій виконавчого провадження, визначених спеціальним актом
законодавства, то Суд не вбачає підстав для здійснення колегіального розгляду
даної справи.

Під
час судового засідання, представником відповідача було надано Суду письмові
заперечення проти позову, копії постанов
про відкриття виконавчого провадження та копія реєстру вихідної кореспонденції
яка свідчить про направлення 15.05.2008р. позивачам зазначених копій постанов,
вказані документи додані до матеріалів справи.

Крім того,
відповідачем, в обґрунтування заперечень проти позову, зазначено, що оскільки,
згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»встановлені
бюджетні призначення Державної судової адміністрації України за програмою
0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів»в декілька разів менші за
загальну суму, що підлягає стягненню за рішеннями судів на користь суддів,
стягнення проводиться в порядку черговості. Разом з тим, відповідач зазначив,
що Закон не допускає можливості звернення стягнення на інше майно або інші
кошти бюджетної установи.

Розглянувши
подані документи, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2007р. постановлено стягнути з
держави в особі Державної судової адміністрації України компенсації втрат частини
заробітку та компенсації вартості службового обмундирування позивачів, та
зобов'язано Державне Казначейство України при Міністерстві фінансів України
перерахувати дані кошти Державній судовій адміністрації України.

Виконавчий
лист Хмельницького міськрайонного суду №2-а-46/2007р. про стягнення з держави в
особі ДСА України на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 компенсації втрат частини заробітку та
компенсації вартості службового обмундирування, видано 10.07.2007р.

26.09.2007р.
до Міністерства юстиції України надійшли виконавчі листи Хмельницького міськрайонного суду
№2-а-46/2007р., які 03.10.2007р. були передані головному державному виконавцю
Лук'янову В.Б.

Станом
на 28.03.2008р. комісією Департаменту державної виконавчої служби, під час
перевірки виконавчих проваджень головного державного виконавця Лук'янова В.Б.
виявлено не виконання вимог статей 18, 24 «Про виконавче провадження»щодо
вищезазначених виконавчих документів, про що свідчить складений комісією
відповідний Акт.

В
письмовому запереченні, відповідачем зазначено, що з'ясувати причини не
відкриття виконавчих проваджень та місцезнаходження книг обліку виконавчих
документів у головного державного виконавця Лук'янова В.Б., а також притягнути його до відповідальності на даний
час неможливо з причини знаходження останнього з 01.02.2008р. на тривалому
лікарняному, проте відповідних доказів підтверджуючих зазначене, відповідачем
Суду не надано.

За
результатами перевірки виконавчі документи позивачів були передані для
виконання державному виконавцю Жилінському В.О., яким, 31.03.2008р. було
винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо виконавчого листа
Хмельницького міськрайонного суду №2-а-46 від 10.07.2007р. про стягнення з
держави в особі ДСА України на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 компенсації втрат частини заробітку та
компенсації вартості службового обмундирування.

Частиною
5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що копія
постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається
стягувачу, боржнику та органу (посадовій
особі), який видав виконавчий документ. Копії зазначених постанов були
направлені сторонам, про що свідчать супровідні листи від 01.04.2008р. та від
23.04.2008р., копія реєстру вихідної кореспонденції, вказані документи
відповідачем було надано Суду під час судового засідання, а тому у вимозі
позивачів, в частині зобов'язання Департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України надіслати копії постанови про відкриття
виконавчого провадження, Суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно
до ч. 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців
з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте
на час звернення позивачів до адміністративного суду, рішення ні в добровільному
порядку, ні в примусовому порядку не виконано.

Відповідач
обґрунтовує не виконання вищезазначеного
Рішення Хмельницького міськрайонного суду посилаючись на наказ Державної
судової адміністрації України від 02.11.2006р. №139, щодо встановлення порядку
здійснення виплат за виконавчими листами з виконання судових рішень, зокрема,
встановлення черговості виплат вищезазначених рішень судів, та посилаючись на
те, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2008
рік»встановлені бюджетні призначення Державної судової адміністрації України за
програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів»в декілька разів
менші за загальну суму, що підлягає стягненню за рішеннями судів на користь
суддів. Крім того, відповідач зазначив, що згідно з вимогами статей 21,23,25,30
Бюджетного кодексу України, бюджетна установа має відповідати за своїми
зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених
виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Проте
Суд не може прийняти до уваги наведені доводи відповідача виходячи з
наступного.

Відповідно
до практики Європейського Суду (справа «Кечко проти України»від 08.11.2005р.)
реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади
на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судами не
повинні прийматися до уваги.

Статтею
11 Закону України «Про статус суддів»визначено, що передбачені цим Законом
гарантії незалежності суддів, включаючи заходи його правового захисту,
матеріального і соціального забезпечення, не можуть бути скасовані або знижені
іншим нормативними актами України.

Згідно
п. 7 рішення Конституційного Суду України по справі про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і гарантій від 01.12.2004р. №1-27/2004 норми про
матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист не можуть бути
скасовані або знижені без відповідної компенсації. Надання суддям пільг,
компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від бюджетного
фінансування.

Статтею
129 Конституції України визнано принцип права, відповідно до якого рішення суду
є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб
та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею
5 Закону України «Про виконавче провадження», встановлені гарантії дотримання
прав учасників виконавчого провадження, а на державного виконавця покладено
обов'язок неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Водночас,
зазначеним Законом передбачені заходи реагування державного виконавця на
ухилення боржника від виконання його законних вимог. Зокрема, державному
виконавцю надано право застосувати до боржника штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, та призначити новий строк виконання.

Виходячи
з наведеного, відповідачем правомірно були вчинені дії, направлені на відкриття
виконавчого провадження. Проте, після відкриття виконавчого провадження та
надання строку для добровільного виконання рішення суду, будь-яких інших дій,
передбачених Законом, відповідачем вжито не було, що призводить до подальшого
невиконання ухваленого рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2007
року, а також до порушення прав позивачів.

За
таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню частково.

У
відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету
України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог (ч. 3
ст. 94 КАС України).

Керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 94, 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання
постанови Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2007 року.

3. Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України виконати судове рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 07.03.2007 року відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження».

4.
Стягнути з
Державного бюджету України судові витрати на користь позивачів у розмірі 3.40 грн.

5.
Відмовити в
іншій частині вимог.

На
постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку ст.186 КАС України
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня
її проголошення або складення повного тексту та наступного подання апеляційної
скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили у порядку встановленому 254 КАС України.

Суддя
В.І. Келеберда