Справа № 22а-1933/2008
Суддя: Стежко В.А.
Дата ухвалення: 2008-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1933/08
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 46
інстанції - Диба Л.М..
(справа № 2а-38/07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого Стежко
В.А.,

суддів Нагорної
Л.М., Семененка Я.В.,

при секретарі Піцик
Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Апостолівської районної державної адміністрації на постанову
Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2007р.
у справі №2а-38/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про стягнення
коштів щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року ОСОБА_1. звернулась з позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної
державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача щодо
невиплати допомоги на оздоровлення в розмірах, передбачених ст. 48 Закону
України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», стягнення коштів на оздоровлення за 2000-2005рр. в
сумі 5197грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС I-А категорії,
інвалідом ІІІ групи, а тому має право на щорічну допомогу на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Управління праці та соціального захисту населення
Апостолівської районної державної адміністрації у 2000-2006 роках виплатило
позивачу допомогу у розмірах значно нижчих, ніж це передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому просила стягнути недоплачені суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення в сумі 5197грн.

Постановою Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 18 вересня 2007 року позовні вимоги позивача
задоволені повністю, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального
захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 5197грн. та 600грн. витрат на
правову допомогу.

В апеляційній скарзі
Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної
адміністрації просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Апелянт посилається на
те, що він є розпорядником бюджетних коштів і здійснював позивачу виплати в
належних розмірах та в межах бюджетних асигнувань. ОСОБА_1. звернулась до
відповідача про виплату компенсації у березні 2002 року, а тому у суду не було
підстав для стягнення допомоги на оздоровлення за 2000-2001 роки. Також апелянт
зазначив, що ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено дію абзацу ч.4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на 2006 рік в частині виплати компенсації і допомог
в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, що не було враховано районним
судом.

Колегія суддів, перевіривши законність та
обґрунтованість оскарженої постанови, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1,
виданим Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (а.с. 8-9) та
інвалідом ІІІ групи і користується пільгами, встановленими Законом України «Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Протягом 2002-2005рр.
відповідач при виплаті щорічної допомоги позивачу на оздоровлення керувався
постановами Кабінету Міністрів від 26.07.1996 р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами
і доповненнями та від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які передбачають її виплату в менших розмірах, ніж встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки зазначені
підзаконні акти не можуть звужувати зміст та обсяг існуючих конституційних прав
громадян та суперечать ч. 3 ст. 22 Конституції України, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про те, що щорічна допомога позивачу повинна
бути виплачена відповідачем за 2002-2005 роки у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796 -ХІІ від 28.02.1991 року.

Кабінет Міністрів не
уповноважений зменшувати встановлені конкретні розміри доплат, пенсій і
компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67
зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
плати.

Пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та
обсягу права, наданого Законом України «Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

З урахуванням права
позивача на доплату щорічної допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції
правильно прийняв до розрахунку розмір мінімальної заробітної плати та стягнув
на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2002 рік - 538,5грн., за 2003
рік - 718,50грн., за 2004 рік - 798,50грн., за 2005 рік - 1026,50грн., а всього
3082грн.

Що стосується виплати
допомоги на оздоровлення позивачу за 2000 рік в розмірі 274,5грн. та за 2001
рік в розмірі 450,5грн., то суд першої
інстанції безпідставно стягнув з Управління праці та соціального захисту
населення Апостолівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1.
зазначені суми з огляду на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні з
03.07.2002 року, що підтверджується довідкою від 07.07.08 року №712.

Також міський суд
безпідставно стягнув на користь позивача 1310
грн. щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік. Законом
України №3235-IV від 20.12.2005 року «Про державний бюджет на 2006 рік» дію ч.4
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено на 2006 рік у частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати. Цей закон не визнано неконституційним, він є чинним, а тому немає
правових підстав для стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 ріку
розмірі 1310 грн.

З урахуванням
наведеного постанову суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2000 рік - в сумі 274,5грн., за 2001
рік - в сумі 450,5 грн., за 2006 рік - в
сумі 1310 грн. слід скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити,
залишивши без змін постанову районного суду в частині стягнення на користь
позивача недоплаченої за 2002-2005 рр. щорічної допомоги на оздоровлення у сумі
3082грн.

Також постанова районного суду в частині стягнення витрат
на правову допомогу підлягає скасуванню з відмовою позивачу у компенсації таких
витрат у сумі 600грн., оскільки наявні в матеріалах справи квитанції №1459 від
14.08.2007 року та №1476 від 17.09.2007 року (а.с. 23, 27) не можуть вважатись
підтвердженням витрат на правову допомогу в адміністративній справі з огляду на
відсутність належно укладеної сторонами угоди та переліку юридичних послуг,
відсутність печатки.

Стягнення з суб'єкта владних повноважень - Управління
праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної
адміністрації - 51 грн. судового збору суперечить ч. 1 ст. 94 КАС України, а
тому постанова суду в зазначеній частині теж підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної
державної адміністрації частково задовольнити.

Постанову Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 18 вересня 2007р. в частині стягнення на користь
ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської
районної державної адміністрації щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2000 рік в сумі 296грн., за 2001 рік в сумі 472грн., за 2006р. в сумі 1400грн.
та в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 600 грн. і судового
збору в розмірі 51грн. - скасувати.

В задоволенні позову в зазначеній частині
відмовити.

В решті оскаржену постанову залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її тексту у
повному обсязі.

Головуючий
Стежко В.А.

Судді Нагорна
Л.М.

Семененко
Я.В.