Справа № 22-а-9293/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-9293/08
Головуючий у І інстанції -
Суддя-доповідач Бистрик Г.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2008
року

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Бистрик Г.М.,

суддів Усенка В.Г.,

Попович О.В.,

при секретарі Шевчук О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від
21.11.2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення грошової
допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007
рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління соціального
захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області недоплаченої
суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік, виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: в розмірі 1 755
грн.

Постановою
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2007 року в
задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що
допомога на оздоровлення позивачу за 2006 рік проведена відповідно до постанови
КМУ, що не суперечить вимогам діючого на момент виплати цієї допомоги
законодавства.

Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії,
та отримує на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну допомогу
на оздоровлення, яка інвалідам першої і другої групи передбачена в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

За 2006
рік позивачу виплачена 29.08.06 щорічна допомога в розмірі 100 грн. Даний
розмір допомоги встановлений постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної
Ради України, прийнятими відповідно до конституції України та законів України.

Згідно зі ст. 95 Конституції України, виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 4 Бюджетного Кодексу при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
кодексу та Закону про Державний бюджет України.

Законом № 3235-IV від 20.12.2005
року п. 37 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині
виплати компенсації і допомог в розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати. Зазначене положення закону на відповідність Конституції України не
перевірялося у встановленому порядку, а тому підлягає застосуванню при
вирішенні даного спору.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно
виплачена допомога на оздоровлення позивачу за 2006 рік у розмірі 100 грн.,
відповідно до постанови КМУ, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Посилання апелянта на практику Верховного суду України
суду та Вищого адміністративного суду України є необґрунтованими, оскільки в
кожному окремому випадку суд керується наявними в матеріалах справи доказами,
приймає до уваги доводи сторін з врахуванням норм законодавства чинними на
момент виникнення спірних правовідносин.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія
суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи,
ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 21.11.2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий
суддя:

Судді: