Справа № 22-а-7963/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня
2008 року справа
№ 22-а-7963/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі з участю: позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради

на
постанову

Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області

від 10.06.2008 року

по
справі

№ 2-а-18/08 /суддя Прокопчук Г.М./

за
позовом

ОСОБА_1

до

Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради

про

визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої
суми допомоги на оздоровлення за 2002 - 2005 роки

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради про визнання дій
неправомірними, стягнення недоотриманої
суми допомоги на оздоровлення за 2002 - 2005 роки.

Постановою
Калінінського районного суду м. Горлівка від 10.06.2008
року позов ОСОБА_1 до Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманої суми
допомоги на оздоровлення за 2002 - 2005 роки було задоволено повністю. Стягнуто з Калінінського
Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2002 - 2005 у розмірі 4
614 грн. 90 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 2 категорії та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення у
2002 р. в сумі 26 грн. 70 коп., 2003 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в
сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 100 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач Калінінське
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судовому засіданні не підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з»явився, відповідач надав заяву про розгляд
справи без його участі, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 2 категорії /а.с. 5/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення у
2002 р. в сумі 26 грн. 70 коп., 2003 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в
сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 100 грн. 00 коп./а.с.38-41/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п»ять мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на
оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами України
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною
постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо
задоволення позовних вимог за 2003-2005
роки, не застосувавши ст.99 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що по даній справі спір між
сторонами виник з правовідносин по відшкодуванню шкоди, спричиненої в
результаті ліквідації аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність
не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров»я або смертю.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача за рахунок державного бюджету на користь позивача необхідно
стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 роки,
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а
саме: за 2003 рік - /205 х 5 - 26 грн.
70 коп. = 998.30 грн., за 2004 рік -/237 грн. х 5 - 26 грн. 70 коп. = 1 158
грн. 30 коп./; за 2005 рік - /332 грн. х 5 - 100 грн. 00 коп. = 1560 грн. 00
коп./, всього на загальну суму 3716 грн. 60 коп.

Суд
першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2002 рік. Ці
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але
починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями), а також відповідно
до Закону України № 2638-Ш від 11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив
позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Тому в
частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 роки,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити саме до цього відповідача.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Калінінського районного
суду м.Горлівки від 10.06.2008 року по справі № 2-а-18/08 року за позовом ОСОБА_1 до Калінінського
Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради
про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення за 2002 - 2005
роки скасувати в частині визнання протиправними дій Калінінського Управління
праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 рік і
стягненні з Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості з допомоги на оздоровлення за
2002 рік.

Стягнути
з Калінінського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради на користь ОСОБА_1
заборгованості з допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 роки в сумі 3716
грн. 60 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Калінінського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради щодо визнання
протиправними дій Калінінського Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002 рік і
стягненні з Калінінського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості з допомоги на оздоровлення за
2002 рік.

В іншій
частині постанову Калінінського районного суду м.Горлівки залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 1 серпня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 6 серпня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук