Справа № К-39144/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

головуючого:
судді Фадєєвої Н.М.

суддів: Бим
М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Чалого С.Я.

при секретарі: Капустинському М.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною скаргою Територіальної державної інспекції
праці в Донецькій області на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07
грудня 2006 року у справі №2-а-59/07 за позовом ОСОБА_2 до Територіальної
державної інспекції праці в Донецькій області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції
праці в Донецькій області про скасування постанови від 20 квітня 2006 року за
№05-20-044/0012-0044 про накладення штрафу в розмірі 204грн. за порушення,
передбачене ст.188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2006 року
провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.2 ст.17 КАС України.

Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 07 грудня 2006 року ухвала суду першої інстанції
скасована, а справа направлена для розгляду до суду першої інстанції. Ухвала
суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що спірна постанова є актом
індивідуальної дії, а тому даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду
адміністративним судом за місцем проживання (знаходження) позивача.

В касаційній скарзі Територіальна державна інспекція праці в Донецькій
області просить скасувати ухвалу апеляційного суду Донецької області,
посилаючись на те, що неправильне
застосування апеляційним судом норм процесуального права призвело до прийняття
ним незаконної ухвали, та просить
залишити в силі ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя, яку вважає законною та обґрунтованою.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судами попередніх
інстанцій норм процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує в судовому порядку
постанову Територіальної державної інспекції праці в Донецькій області від 20
квітня 2006 року №05-20-044/0012-0044 про накладення на нього, як на в.о.
директора ВАТ «Металургійний комбінат ім. Ілліча» штрафу за порушення ст.188-6
Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за невиконання законних вимог посадових осіб органів
спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за
додержанням законодавства про працю або створення перешкод для діяльності цих
органів, які виразились в невиконанні позивачем вимоги державного інспектора
праці, щодо надання інформації при проведенні перевірки.

Також в позовній заяві позивач не погоджується з протоколом про
адміністративне правопорушення від 03 квітня 2006 року №05-20-044/0012, на
підставі якого було винесено оскаржувану постанову, хоча в матеріалах справи
відсутні докази оскарження зазначеного протоколу.

Частиною 3 статті 256 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила
правопорушення, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу,
які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його
підписання.

Тому, оскільки позивач вважає, що державним інспектором праці були порушені
вимоги чинного законодавства при складанні протоколу, то він мав право на їх
оскарження у встановленому законом порядку.

Так, статтею 7 КУпАП передбачено, що додержання
вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення
забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових
осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом
способами.

Однак позивач ані до прокуратури, ані до вищестоящого органу
Держнаглядпраці з питань неправомірності дій заступника начальника відділу
контролю за додержанням прав застрахованих у сфері праці - ОСОБА_3., якою було
складено протокол про адміністративне правопорушення, не звертався.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та направляючи справу до Жовтневого районного суду м. Маріуполя для розгляду по
суті виходив з того, що п.3 ст.288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може
бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в
районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, рішення якого є
остаточним, а також вказав, що оскаржувана постанова є актом індивідуальної
дії, а тому розгляд даного спору належить до компетенції адміністративного
суду.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Так, в п.3 ч.2 ст.17 КАС України зазначено, що компетенція адміністративних
судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних
стягнень.

Частиною 2 ст. 18 КАС України передбачено, що окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим,
їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка
посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну
відповідальність.

Позивач оскаржує постанову про накладення
штрафу за порушення ст.188-6 КУпАП, що в розумінні ст.9 КУпАП є
адміністративним проступком, а тому виключає можливість розгляду даної справи в
порядку адміністративного судочинства.

Тобто, розгляд справ про адміністративні проступки, накладення
адміністративних стягнень здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом
України про адміністративні правопорушення.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що скарга подається
в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне
правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що
надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій
особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, та
дійшов вірного висновку, що даний спір не належить до компетенції
адміністративного суду та правомірно закрив провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної
інстанції помилково скасував постановлену відповідно до закону ухвалу суду
першої інстанції, що відповідно до ст. 226 КАС України є підставою для
скасування судового рішення апеляційної інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Територіальної державної інспекції праці в Донецькій
області задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 07 грудня 2006 року - скасувати.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2006 року
- залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: