Справа № 22-а-1192/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1192/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Коверзнев В.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2008
року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненка
І.І., Маслія В.І.,

при
секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Прокуратури Чернігівської області на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 03.05.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області
про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1звернувся
до Деснянського районного суду м. Чернігова з адмінпозовом до Прокуратури
Чернігівської області про визнання їх дій неправомірними.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2007 року
позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо не
прийняття по заявах ОСОБА_1 від 22.06.2006 року, 12.09.2006 року, 13.06.2006
року, 20.09.2006 року, 12.10.2006 року, 13.10.2006 року, 26.10.2006 року,
20.12.2006 року, 28.12.2006 року, 25.01.2007 року, 28.01.2007 року, 29.01.2007
року належного рішення та зобов'язано прокуратуру Чернігівської області
розглянути дані заяви та прийняти по них процесуальні рішення, передбачені ст.
ст. 97, 100 КПК України.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на порушення судом норм
матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем неодноразово до прокуратури Чернігівської області подавались заяви,
за змістом яких їх можна віднести до заяв або повідомлень про злочин, а деякі з
них до скарг на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Позивач на
обґрунтування правомірності та законності позовних вимог посилається на
порушення відповідачем положень ст. 97 КПК України, оскільки на всі свої заяви
він отримував відповіді, а повинен був отримати процесуальні документи -
постанови.

Суд першої
інстанції правомірно прийшов до висновку про порушення відповідачем
процесуального законодавства, зокрема КПК України, а тому задовольнив позов та
визнав дії відповідача щодо реагування на заяви позивача незаконними.

Колегія суддів
знаходить, що при вирішенні даного спору Деснянським
районним судом м. Чернігова було правильно застосовано норми
матеріального і процесуального права та вірно вирішено заявлений спір.

Апеляційна
інстанція повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Виходячи з положень ст.. 97 КПК
України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви
і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в
справах, які не підлягають їх віданню.

По заяві або повідомленню про
злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше
триденного строку прийняти одне з таких рішень:

1)
порушити кримінальну справу;

2) відмовити
в порушенні кримінальної справи;

3)
направити заяву або повідомлення за належністю.

Одночасно вживається всіх можливих
заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних
підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка
повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки
заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або
інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника.

Коли необхідно перевірити заяву
або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється
прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом
відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування
необхідних документів.

Згідно ст. 100 КПК України,
нагляд за законністю порушення справи здійснює прокурор.

Слідчий і орган дізнання
зобов'язані не пізніше доби направити прокуророві копію постанови про порушення
кримінальної справи або про відмову в порушенні такої справи.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, судом першої інстанції правильно
встановлено наявність порушень з боку Прокуратури Чернігівської області щодо
реагування на заяви відповідача про злочин шляхом надання письмової відповіді
на них.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про неправомірність дій відповідача при
вирішенні заяв, поданих позивачем, неправильне застосування при цьому норм
чинного законодавства.

Отже, судова колегія
вбачає в діях відповідача порушення прав
апелянта, не встановивши при цьому
правових обставин для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
зазначає: «Жодне із звернень ОСОБА_1не залишено без вжиття мір реагування по всіх заявах …». Заяви позивача прокуратура вважає фактичною незгодою
ОСОБА_1із винесеними постановами про відмову в порушенні кримінальної справи
або його незгодою з попередніми
перевірками прокуратурою, що стосуються тих фактів, по яким вже прийняті
процесуальні рішення.

Судова колегія не погоджується з такими
доводами апелянта. Адже законодавець під реагуванням розумів дії, вчинені з
дотриманням норм процесуального права щодо вирішення тієї чи іншої зави
громадянина про злочин. Тобто в даному випадку необхідно говорити про належне
реагування у вигляді прийняття процесуального рішення, а не надання відповіді у
строки, визначені Законом України «Про звернення громадян». Якщо відповідач
дійсно з поданих заяв не вбачав підстав для порушення кримінальної справи, то
це необхідно було викласти в процесуальному документі - постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи, а не надавати лист-відповідь, як ї було це зроблено.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене, апеляційна скарга Прокуратури
Чернігівської області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від
03.05.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про визнання дій
неправомірними - підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Прокуратурі Чернігівської області - відмовити.

Постанову
Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий: суддя:

Судді: