Справа № 7/230
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
12:10 год. №
адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. при секретарі судового
засідання Келеберда О.Г. вирішив адміністративну справу
Державної податкової інспекції у
Солом"янському районі міста Києва
Державної Податкової адміністрації України
визнання нечинним рішення та скасування
податкових повідомлень ,
ОСОБА_2, за довіреністю
ОСОБА_3, за довіреністю
Єгорова О.С., Преснакова І.І., за
Від відповідача-2 не з'явився
Позивач - звернувся до Окружного
адміністративного суду в м. Києві з позовною заявою до відповідача про
скасування повідомлень-рішень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
на думку позивача податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем
неправомірно та не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на те, що факти порушень податкового законодавства
зафіксовані актом перевірки, тому вважає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері публічно -правових відносин, має право на звернення
до адміністративного суду з адміністративним позовом.
Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження. Згідно з ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та
інтересів незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними
суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За результатами розгляду документів
і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний
адміністративний суд м. Києва, встановив:
Як свідчать фактичні обставини
справи 30.03.2007 року ОСОБА_1 задекларував дохід, отриманий у 2006 році
внаслідок операцій з інвестиційними активами (корпоративними правами у формі
паю) Колективного Підприємства «Київський колективний завод безалкогольних
подачі до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва
Декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2006 року (надалі
«Декларація»). До Декларації було подано копії документів, які підтверджують
наведені у ній дані, у тому числі суму витрат, понесених ОСОБА_1 у зв'язку із
придбанням такого інвестиційного активу.
Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, Позивач був членом трудового колективу цілісного
майнового комплексу орендного підприємства Київського заводу безалкогольних
напоїв «Росинка»та приймав участь в процесі первинної приватизації цілісного
майнового комплексу орендного підприємства Київського заводу безалкогольних
Сума первинного паю ОСОБА_1 станом
на 31.12. 1993 рік складала - 950282 крб. (9,50 грн.) та була сформована за
рахунок таких джерел, як внесок власних коштів -100 000,00 крб. (1,00 грн.),
розподіл вартості майна, придбаного в умовах оренди -129 896,00 крб. (1,30
грн.), розподіл прибутку, направленого на викуп заводу при приватизації - 690
386,00 крб. (6,90 грн.)
В період 1994 - 2006 років
збільшення суми паю ОСОБА_1 відбувалось за рахунок наступних коштів: внесок
власних коштів - 11 750,00 грн., внесок з дивідендів - 1005,22 грн., розподіл
прибутку заводу - 130 202,98 грн., приріст паю за рахунок індексації основних
засобів - 37 533,10 грн.
Таким чином, інвестиційний дохід
отриманий внаслідок відчуження інвестиційного активу (відчуження паю у пайовому
фонді співвласників Колективного підприємства «ККЗБН «Росинка», що на дату
754 380 грн.) згідно Договору купівлі-продажу майновий прав у вигляді паю
співвласника колективного підприємства №25/06 від 06.06.2006 р. (копія
додається) та Договору купівлі-продажу майновий прав у вигляді паю співвласника
колективного підприємства № 547/06 від 23.06.2006 р. (копія додається) та
додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу майновий прав у вигляді паю
співвласника колективного підприємства №25/06 від 06.06.2006 р. становить 902
Однак, відповідно до п 9.6.6.статті
9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»- до складу загального
річного оподаткованого доходу платника податку включається позитивне значення
загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за
наслідками такого звітного року.
Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму
інвестиційний збитків, понесених платником податку протягом такого року.
Відповідно п. 9.6.2. статті 9
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»- інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку
від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується
виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу.
Таким чином, сума інвестиційного
доходу ОСОБА_1 у розмірі 902 504,00 грн., зменшується на суму витрат, понесених
у зв'язку із придбанням такого інвестиційного активу.
Отже, витрати, понесені ОСОБА_1 у
зв'язку із придбанням інвестиційного активу наведені у Довідці ВАТ «Київський
завод безалкогольних напоїв «Росинка»(Вих. № 31 від 15.03.2007 року), (копія
додається) та складаються з:
1. Внеску власних коштів - 100000,00крб.
2. Вартості приватизаційного майнового
3. Вартості розподіленого майна, яке
придбано на умовах оренди 129896,00крб (1,30)грн. ;
4. Вартості розподіленого прибутку, яка
направлена на викуп заводу при приватизації 690386,00крб. (6,90)грн.
5. Внесок власних коштів 117502 грн.
6. Внесок з дивідендів -1005,22грн ;
7. Розподіл прибутку заводу
8. Приріст паю за рахунок індексації
Як свідчать фактичні обставини
справи, відповідач не заперечує та погоджується з позивачем щодо його власних
витрат, які складються з внесків власних коштів та вартості розподіленого
майнового сертифікату власника паю. Зазначені витрати були відповідачем
У той же час відповідач, не
погодився з витратами, які складаються з вартості розподіленого майна, яке
придбано на умовах оренди та витратами, які складаються з вартості
розподіленого прибутку, яка направлена на викуп заводу при приватизації.
Суд вважає, що трудовий колектив
цілісного майнового комплексу орендного підприємства Київського заводу
безалкогольних напоїв «Росинка»за рахунок одержаних доходів від діяльності
підприємства (які є власністю трудового колективу) придбало у власність майно,
яким користувалось на умовах оренди, вартість якого була розподілена між
членами трудового колективу шляхом збільшення вартості паю кожного власника
Таким чином вищенаведений прибуток
членами трудового колективу було реінвестоване у збільшення вартості паю. Отже,
зазначені витрати (внесок з дивідендів -1005,22 грн., розподілу прибутку заводу
130202,98грн.) є витрати підприємства а не, власне, позивача.
Разом з тим суд не погоджується з
запереченням відповідача, щодо
збільшення паю ОСОБА_1 за рахунок приросту паю за рахунок індексації
збільшення здійснене на підставі рішення держави та змінило вартість майна, що
відповідно до вплинуло на витрати зроблені позивачем. Таким чином відповідач
неправомірно не врахував зазначену суму.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи
заперечення. Позивач не довів суду належними та допустимими доказами
обґрунтованість своїх вимог викладених в позовній заяві.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зважаючи на викладене, а також на
відмову позивача від позовної вимоги про визнання нечинним Рішення Державної
податкової адміністрації України від 22.01.2008 року №1398/П/25-0315, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 86, 89,
90, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити
Скасувати податкові повідомлення
ДПІ у Солом'янському районі м. Києва
Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахування суми податкового
зобов'язання ОСОБА_1 з урахуванням приросту паю за рахунок індексації основних
В іншій частині позовних вимог
Вжити заходи забезпечення
адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішенням.
Заборонити Державної податкової
інспекції в Солом'янському районі м. Києва застосовувати до активів ОСОБА_1
право податкової застави до набрання законної сили рішенням суду по справі.
Про застосовані заходи забезпечення
адміністративного позову повідомити орган владних повноважень негайно.
Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви
про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів
апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

В частині застосування заходів
забезпечення позову постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 118 КАС
України.

.

Суддя Арсірій
Р.О.