Справа № К-29002/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Головне управління земельних
ресурсів Київської міської ради, про скасування рішення Київської міської ради,
скасування державного акту на право власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку, -
в с т а н о в и л а :
У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просив скасувати рішення Київської міської ради від
23.12.2003р. № 312/1187 "Про передачу у приватну власність земельних
ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд" в частині відведення ОСОБА_2 земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1; скасувати державний акт на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_1 та визнати за ним право власності на земельну
ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою : АДРЕСА_1.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17
квітня 2006 року провадження у справі закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 157 КАС
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2006
року це судове рішення змінено в частині підстав закриття провадження у справі
з посиланням на п.1 ч.1 ст. 157 КАС України замість п.4 ч.1 ст. 157 КАС
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені
судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження
При цьому він посилається на порушення судами норм
процесуального права.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.
Як було встановлено судами, 16 лютого 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовною заявою, в якій зазначав, що він з 1988 року відкрито
користувався земельною ділянкою площею 0,10 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1.
З метою оформлення права власності позивач у 1994 році
подав до Київської міської ради заяву про відведення йому цієї земельною
Рішенням Київської міської ради від 17 лютого 1994 року №
12 ОСОБА_1 надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки.

Як зазначав позивач, у
березні 2004 року йому стало відомо, що рішенням Київської міської ради
від 23 грудня 2003 року № 312/1187 вказана земельна ділянка передана у
власність ОСОБА_2 та видано їй державний акт на право приватної власності на
землю серії НОМЕР_1.

Наведені обставини і слугували підставою для звернення
ОСОБА_1 із позовом про визнання його права приватної власності на земельну
ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

При цьому судом першої інстанції також було встановлено,
що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2005 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про
скасування рішення Київської міської ради від 23.12.2003р. № 312/1187 "Про
передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва, експлуатації
та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд" в
частині відведення ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1; скасування
державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та визнання
за ним права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою
: АДРЕСА_1.

Таким чином, районний суд дійшов висновку про те, що вже
існує рішення суду, яке набрало законної сили з того самого спору і між тими
самими сторонами та закрив провадження у адміністративній справі на підставі
п.4 ч.1 ст. 157 КАС України.

В той же час, суд апеляційної інстанції, змінивши рішення
районного суду в частині підстав щодо закриття провадження у адміністративній
справі, обґрунтовано виходив з того, що даний спір виник із земельних
правовідносин і має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України,
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного
судочинства справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа)
- переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини
між сторонами виникли у зв'язку із прийняттям Київською міською радою рішення
від 23 грудня 2003 року № 312/1187, на підставі якого третя особа набула права
власності на спірну земельну ділянку.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності
на спірну земельну ділянку, відновлення порушеного права зі сторони третьої
особи, яка, як і позивач, на підставі рішень владних органів претендує на
користування землею.

Тобто між даними особами існує спір про право, що в свою чергу виключає
його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Правовідносини, які склалися між сторонами, виникли з
права власності на спірне майно, а відтак не підлягають вирішенню в порядку
адміністративного судочинства, оскільки не відносяться до публічно-правових
відносин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157
КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо ж провадження за
заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства,
було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1
частини першої статті 157 КАС України.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що
доводи касаційної скарги зроблених апеляційним судом висновків не спростовують
і при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушень норм матеріального та
процесуального права ним допущено не було.

За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС
України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень, то суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :