Справа № 22-а-6968/2008
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в суді 1-ї інст. Горщар А.Г.
Рядок статзвіту № 47
районний суд Хмельницької області, №
Справа № 22-а-6968/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня
2008 року м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Шавеля Р.М.,

при секретарі Ступницькій Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного
казначейства України на постанову Полонського районного суду Хмельницької
області від 27 грудня 2007 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення
Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області, Державного
казначейства України, Міністерства фінансів України про стягнення недоплаченої
разової щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися в суд з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації
Хмельницької області, Державного казначейства України, Міністерства фінансів
України про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги на оздоровлення. В
обґрунтування позову зазначали, що сім'я ІНФОРМАЦІЯ_1 евакуйована із зони
відчуження, а ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 2-ї групи. Щорічно вони отримують допомогу на оздоровлення згідно ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до розміру мінімальної заробітної плати. Однак, з вини відповідачів протягом 2004 - 2007 років їм
була недоплачена значна сума коштів,
виплатили лише суми допомоги, які визначені Законами України "Про
Державний бюджет України" на вказані роки. На їх думку таке обмеження їх прав є незаконним, просили поновити строк звернення до суду, оскільки вони раніше
звертались з цього приводу, але відповідач відмовлявся виплатити
різницю, мотивуючи відсутністю фінансування.

Постановою Полонського районного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного Бюджету України в особі Державного Казначейства України на користь: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2006 рік по 1125 грн., за 2007 рік по 1185 грн. кожному, та 160 грн.
понесених ІНФОРМАЦІЯ_1ою Л.І. витрат за надання правової допомоги. В
користь ОСОБА_4 стягнуто щорічну допомогу на оздоровлення за 2006 рік 1880 грн., за 2007 рік - 1980 грн. та 100 грн.
понесених витрат за надання правової
допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 - відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що
ст. 71 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» передбачено, що дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Відповідно до ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. За наведених мотивів суд
першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивачів щодо виплати для них разової щорічної допомоги у
розмірі, встановленому Законом України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є законними, а
тому, постановив стягнути різницю недоплаченої допомоги за 2006 та 2007 роки.
Оскільки виплата щорічної допомоги на
оздоровлення проводиться протягом всього бюджетного року, на який
припадає така виплата, тобто до 31 грудня кожного року, то строк звернення до
суду з приводу виплат за 2006 рік не пропущено. Суд не знайшов підстав для
задоволення заявленої вимоги ОСОБА_4 про стягнення в його користь
одноразової компенсації як інваліду 2-ї
групи, оскільки він отримав таку допомогу в 1995 році у розмірі 2700000 крб., і
з вказаного часу не оспорював
неправильний розмір виплати компенсації.

Не погоджуючись з цією
постановою, Державне казначейство України подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову якою відмовити в задоволенні позовних
вимог до Державного казначейства України.

Апеляційна скарга мотивована порушенням
судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи. При винесенні постанови Полонський
районний суд Хмельницької області не врахував статтю 95 Конституції України та
норми бюджетного законодавства. Частиною 2
статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків,
Норми, які вводяться цим Законом, діють протягом бюджетного року і є
пріоритетними відносно інших законів. Бюджетним кодексом України (пункт 7
статті 2) встановлено, що повноваження на здійснення
платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету надаються розпоряднику
бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення. Згідно з пунктом 1
статті 21 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які
проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів, а кошти бюджету,
які отримують фізичні особи надаються
їм лише через розпорядника бюджетних коштів. Розпорядники бюджетних коштів в свою чергу несуть відповідальність за
управління бюджетними асигнуваннями (пункт 4 статті 51 Бюджетного
кодексу України). Кошти бюджету, які
отримують фізичні особи та юридичні особи, що не мають статусу бюджетної установи (одержувачі бюджетних
коштів), надаються їм лише через розпорядника
бюджетних коштів. В даному випадку,
для програми „Оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
законодавцем чітко визначено розпорядника бюджетних коштів.

Так, відповідно до Положення про
Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом
Президента України від 30.08.2000 за № 1035/2000 Мінпраці є головним
(провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації
державної політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування населення,
та, згідно статті 22 Бюджетного кодексу України є
головним розпорядником бюджетних коштів. Зазначає,
що виділення та доведення коштів з державного бюджету для головних розпорядників коштів здійснюється лише в
межах обсягів асигнувань, передбачених Законом України про державний
бюджет на відповідний рік.

Законом України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік" Міністерству праці та соціальної політики
України за програмою „Оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" було передбачено асигнування у сумі 43625,2 тисяч гривень.

Державне казначейство України
зазначені кошти перерахувало головному розпоряднику
коштів у повному обсязі. Враховуючи викладене,
обов'язок по виплаті разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірах встановлених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік
покладається на Мінпраці, яке в свою чергу
перераховує виділені кошти місцевим органам праці та соціального захисту населення. У даному випадку розпорядником бюджетних коштів
нижчого рівня визначається Управління
праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації. Звертає також увагу, на те, що позивачами було пропущено
строк для звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав та інтересів, оскільки статтею 99 КАС України
встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, вважає постанову суду незаконною та
необгрунтованою, оскільки судом не з"ясовані
обставини, що мають значення для справи, суд при розгляді справи не прийняв до
уваги норми статей 19, 95 Конституції України, пункту 2 статті 4, ст. 7, 21,
48, 51, Бюджетного кодексу України,
постанови КМУ від 30.05.2007 № 790, Положення про Державне казначейство, затверджене постановою
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1232, Положення про
Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента
України від 30.08.2000
за № 1035/2000.

Сторони в судове засідання не з»явились,
про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а
тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за
можливе проводити апеляційний розгляд у їхній відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
особами евакуйованими із зони відчуження, а ОСОБА_4 учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 2-ї
групи. ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 мають право на
щорічне отримання допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 3 мінімальних заробітних плати, а
ОСОБА_4 у розмірі 5 мінімальних розмірів заробітної плати. У 2006 та 2007 роках
позивачам проведена виплата згаданої допомоги у розмірі, визначеному Законом України
"Про Державний бюджет України на 2006, 2007 роки", який є значно
меншим, ніж передбачений Законом України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції виходив з того, що вказані виплати в користь позивача
підлягають до стягнення з Державного бюджету України в особі Державного
казначейства України.

Однак, колегія суддів з таким висновком
не погоджується з наступних підстав.

У відповідності до пункту 1 ст. 21
Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які проводяться
за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів, а кошти бюджету,
які отримують фізичні особи надаються
їм лише через розпорядника бюджетних коштів. Розпорядники бюджетних коштів в свою чергу несуть відповідальність за
управління бюджетними асигнуваннями (пункт 4 статті 51 Бюджетного
кодексу України). Кошти бюджету, які
отримують фізичні особи та юридичні особи, що не мають статусу бюджетної установи (одержувачі бюджетних
коштів), надаються їм лише через розпорядника
бюджетних коштів.

Відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики
України, затвердженого Указом Президента України від 30.08.2000 за № 1035/2000
Міністерство праці та соціальної політики є головним (провідним) органом у
системі центральних органів виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, соціального
обслуговування населення та згідно статті 22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обов'язок по виплаті
разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірах встановлених законом України про Державний бюджет України на
відповідний рік покладається на Міністерство праці та соціальної політики, яке
в свою чергу перераховує
виділені кошти місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.05.2007 № 790 „Про

затвердження типових положень про
Головне управління праці та соціального захисту

населення обласної, Київської міської, управління праці
та соціального захисту населення

Севастопольської міської і про
управління праці та соціального захисту населення

районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації", зазначено,
що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами

визначаються управліннями праці та
соціального захисту населення Севастопольської

міської, управліннями та соціального захисту населення
районної, районної у містах Києві

та Севастополі державної адміністрації.

Згідно з пунктом 8 частини 3 Положення
забезпечення виплати передбачених, законодавством
компенсацій та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється управлінням
праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської, управліннями праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації.

Із
врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розпорядником бюджетних
коштів нижчого рівня в цій справі є Управління
праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації, а тому саме з нього
вказані у постанові суду першої інстанції суми підлягають до стягнення в
користь позивачів. Стосовно посилань апелянта на закінчення строків звернення
до адміністративного суду, то колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції в цій частині, а відтак, підстав для відмови у задоволенні
адміністративного позову з мотивів пропущення строку звернення до
адміністративного суду не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив
справу, але з помилковим застосуванням процесуального права, а тому, апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова суду першої інстанції
зміні.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу
Державного казначейства України -
задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2007 року в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління праці та соціального
захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької
області, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України про
стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги на оздоровлення змінити в
частині стягнення визначених судом першої інстанції сум в користь позивачів з
Державного казначейства України на Управління праці
та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації
Хмельницької області. В решті постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою
законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч.3
ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Р.М.
Шавель