Справа № 21-298во08
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого: Кривенка В.В.,

суддів: Гусака М.Б., Маринченка В.Л.,

Панталієнка П.В., Самсіна І.Л., Тітова Ю.Г., -

розглянувши у порядку письмового провадження за
винятковими обставинами за скаргою Управління Пенсійного фонду України про
перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду
України від 15 січня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації,
Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської
облдержадміністрації, Обласного центру з нарахування і виплати пенсій та
допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Обласний центр),
Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області
(далі - Управління ПФУ), Головного управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області про стягнення пенсії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом
про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації (далі - Управління праці та соціального
захисту населення), Головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської облдержадміністрації, а також Обласного центру 3088 грн як недоплаченої пенсії за період з 1
жовтня 2002 року по 30 вересня 2005 року на підставі ст. 37 Закону України від
28 лютого 1991 року № 796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Крім того, на підставі статей
39, 51 вказаного

Закону позивач просив стягнути з Управління ПФУ за
зазначений період недоплачені кошти в розмірі 16 466, 51 грн, мотивуючи це тим,
що позивачка проживає в с. Левовичі Овруцького району Житомирської області,
віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, перебуває на обліку
в Управлінні праці та соцзахисту населення та Управлінні ПФУ як пенсіонерка і є
потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, а тому має право на
виплати в розмірі, встановленому Законом № 796-ХІІ.

Овруцький районний суд Житомирської області постановою
від 14 лютого 2006 року задовольнив частково: стягнуто з Обласного центру
допомогу у зв'язку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого
виробництва за період з 1 жовтня 2002 року по 30 вересня 2005 року в розмірі
3088 грн; з Управління ПФУ стягнуто підвищення до пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення за
вказаний період в розмірі 15440 грн та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеній до 3 категорії в розмірі 1026,51 грн. У
задоволенні позовних вимог до інших суб'єктів владних повноважень відмовлено за безпідставністю.
Рішення мотивовано тим, що виплати, які позивачка просила стягнути, встановлені
в Законі, в якому передбачено компенсації залежно від розміру мінімальної
заробітної плати, що визначається цим
Законом. Проте постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова
№ 836) встановлено фіксовані значення цих виплат, що суперечить акту вищої
юридичної сили - закону, а тому застосуванню не підлягає.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 5
вересня 2006 року рішення суду
першої інстанції по справі скасовано, в позові відмовлено повністю. Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що розмір виплат,
передбачених Законом № 796-ХІІ, визначений постановою № 836, що відповідає
вимогам статей 62, 67 вказаного Закону. Крім того, суд послався на ст. 2 Закону
України від 13 грудня 2001 року № 2896-ІІІ “Про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на
2002 рік”, згідно з якою до прийняття Верховною Радою змін до законів, у
нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінет
Міністрів України здійснює перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету України на поточний рік. Тому до цього
спору застосовуються положення постанови № 836.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15
січня 2008 року постанову апеляційного суду Житомирської області від 5 вересня
2006 року скасовано, постанову Овруцького районного суду Житомирської області
від 14 лютого 2006 року залишено в
силі.

У скарзі Управління ПФУ ставиться питання про перегляд і
скасування за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду
України від 15 січня 2008 року, здійснено посилання на неоднакове застосування
однієї й тієї самої норми права в рішенні суду касаційної інстанції.

Скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Закону України від 7 лютого 2002
року № 3018-III “Про судоустрій України” Верховний Суд України є
найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, який здійснює
правосуддя та забезпечує однакове застосування законодавства всіма цими судами.

Згідно з ч. 1 ст. 243 Кодексу адміністративного
судочинства України Верховний Суд України задовольняє скаргу в разі виявлення
неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми права.

Колегія
суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,
перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, не виявила зазначеного порушення закону.

Частиною
1 статті 244 КАС встановлено, що Верховний Суд України відмовляє в задоволенні
скарги, якщо обставини, які стали підставою для провадження за винятковими
обставинами, не підтвердилися.

Керуючись
статтями 241-244
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Скаргу Управління Пенсійного фонду України залишити без
задоволення.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 січня
2008 року залишити без змін.

Справу повернути до Овруцького районного суду
Житомирської області.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадку, встановленого пунктом 2 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді
М.Б. Гусак

В.Л. Маринченко

П. В. Панталієнко

І.Л. Самсін

Ю.Г. Тітов