Справа № 22ас-389/2007
Суддя: Алєєва Н.Г.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22ас-389/2007р. Головуючий
1 інстанції Майданік А.П.
Категорія 39 Доповідач
інстанції Алєєва Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого: Алєєвої Н.Г.,

суддів: Колбіної
Т.П., Водяхіної Л.М.,

при
секретарі: Баран
М.Л.,

за
участю: позивача
ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 13 серпня
2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А0235 про стягнення
грошової компенсації за продовольче забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_13вернувся
до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача грошову компенсацію
за продовольче забезпечення у розмірі 14460, 30 грн. Вимоги мотивовані тим, що
до 30 листопада 2004 р. він проходив службу у відповідача та перебував на
речовому забезпечені, однак не отримав продовольчого забезпечення, або грошової
компенсації за нього.

Постановою суду
в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови з тих підстав, що
воно суперечить вимогам ст.ст.8,
99-100 КАС України.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1999 р. „Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці одержують за
рахунок держави продовольче забезпечення або грошову компенсацію замість нього.

Дія
цього закону у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової
компенсації замість продовольчих пайків призупинена ст.2 Закону України „Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" № 1459 від 17.02.2000р.

Крім
того, згідно з ч.2 ст.99, ч.1 ст.100 КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до суду є підставою для
відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Зі
справи видно, що ОСОБА_1 проходив військову службу в військової частини А0235,
30.11.2004р. його звільнено у запас (а.с.12) .

За
захистом своїх прав в частини стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення позивач звернувся до суду тільки 13.07.2007р., тобто з пропуском
передбаченого законом річного строку; доказів, підтверджуючих поважність
пропуску строку не представив.

Суд
правильно оцінив вказані факти та вимоги закону, тому обґрунтовано відмовив у
позові.

Підстав
для скасування рішення колегія не вбачає, оскільки останнє не суперечить вимогам
ст.2 Закону України № 1459 від 17.02.2000р.

Керуючись ст.205
КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 13 серпня 2007р. -
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного суду України протягом місяця.