Справа № К-1685/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
серпня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Панченка О.Н.,

Смоковича М.І.,

Сороки
М.О.,

Штульмана І.В.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 до
на дії та постанову державного виконавця державної виконавчої служби
Гайворонського районного управління юстиції (далі - ВДВС),

встановив:

У квітні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду
із зазначеною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.04.2004 р. на підставі
акту від 15.04.2004 р. про невідбуті прилюдні торги та перадачу майна
стягувачеві, державним виконавцем ДВС було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження. Внаслідок чого ОСОБА_2 передано у власність житловий
будинок з надвірними спорудами, що належить скаржнику та його дружині ОСОБА_3
на праві спільної сумісної власності. Вважав, що за його зобов'язаннями
стягнення мало бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності, тому просив визнати дії державного виконавця ДВС
неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження та акт про
невідбуті прилюдні торги та перадачу майна стягувачеві - незаконними.

Рішенням Гайворонського районного суду від 24
червня 2004 року у задовленні скарги відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської
області від 31 березня 2005 року
рішення суду першої інстанії скасовано та постановлено нове рішення, яким
визнано неправомірними дії державного виконавця ДВС щодо передачі житлового
будинку та надвірних споруд за актом від 24.06.2004 р. про невідбуті прилюдні
торги та передачу майна у власність ОСОБА_2,
вказаний акт скасовано. Визнано постанову державного виконавця ДВС від
16.04.2004 р. про закінчення виконавчого провадження незаконною та скасовано.

У касаційній скарзі ВДВС, посилаючись
на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального
права, просить судове рішення скасувати та залишити в силі судове рішення першої
інстанції.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-305 від
23.07.2001 р. суб'єктом оскарження було відкрито виконавче провадження щодо
примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28885 грн. та описано майно
скаржника, в тому числі будинок АДРЕСА_1, що належить скаржнику.

На підставі акту від 15.04.2004 р. про
невідбуті прилюдні торги та перадачу майна стягувачеві, державним виконавцем
ДВС було винесено постанову від 16.04.2004 р про закінчення виконавчого
провадження та передано вказаний житловий будинок та надвірні споруди ОСОБА_2

Відмовляючи у
задоволенні скарги, суд виходив з того, що
на підставі акту від
15.04.2004 р. про невідбуті прилюдні торги та перадачу майна стягувачеві державним виконавцем правомірно винесено
постанову про закінчення виконавчого провадження та перадано майно стягувачеві,
оскільки стягнення звернено на майно, яке належить боржнику на праві приватної
власності.

Скасовуючи судове рішення та постановляючи нове рішення про задоволення
скарги, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ч. 6
ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах,
необхідних для виконання
за виконавчим документом з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках
коли боржник володіє
майном спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його
частку, що визначається судом за поданням
державного виконавця.

Висновок суду апеляційної
інстанції про те, що дії державного виконавця підлягають визнанню недійсними, а
акт від 15.04.2004 р. про невідбуті прилудні торги та перадачу майна
стягувачеві та постанова від 16.04.2004 р про закінчення виконавчого провадження
незаконними та скасуванню, оскільки державний виконавець зобов'язаний був при
вирішення питання про спільне сумісне майно боржника з іншими особами
звернутися до суду з поданням про визначення частки боржника, відповідає
фактичним обставинам справи.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення, це судове рішення
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів,

ухвалив:

Касаційну скаргу державної виконавчої
служби Гайворонського районного управління юстиції залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Кіровоградської
області від 31 березня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав,
у строк та у порядку, визначених ст.ст. 236 -239 КАС України.

Судді:
(підпис)

З
оригіналом згідно,

відповідальний
секретар:
Єрко С.М.