Справа № К-15600/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
січня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

суддів : Бутенка В.І.(доповідач),

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Сороки
М.О.,

Штульмана
І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження справу №2-1011/05
за скаргоюОСОБА_1 на дії начальника управління Державного департаменту України
з питань виконання покарань в Сумській області, -

в с т а
н о в и л а :

У січні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій
зазначив, що 01 вересня 2004 року згідно наказу №84 начальника управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області
(далі управління) його було звільнено з посади начальника відділення
соціально-психологічної служби групи із соціально-психологічної роботи зі
спецконтингентом Конотопської виправної колонії у запас за власним бажанням на
підставі ст. 64 п. «ж» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Вважає, що таке звільнення не відповідає його волевиявленню, так як рапорт
про звільнення написано ним під тиском, про що іншим рапортом від 2 вересня
2004 року він повідомив начальника управління.

22 листопада 2004 року ОСОБА_1 оскаржив, як на його думку, неправомірний, наказ
начальника управління про звільнення у відповідності з дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ Української РСР до начальника Департаменту України з
питань виконання покарань та, отримавши 29 грудня 2004 року відповідь з
відмовою, у місячний термін звернувся до суду за захистом порушеного права.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати неправомірними дії
начальника управління Державного департаменту України з питань виконання
покарань у Сумській області при його звільненні зі служби та поновити його на
посаді.

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Сум від 31 березня 2005 року,
залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Сумської області від 16 травня 2005 року, скаргуОСОБА_1 залишено без
розгляду з підстав пропуску строку для подання скарги.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ці судові рішення як
такі, що прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргуОСОБА_1, суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до помилкового висновку щодо пропущення скаржником строку на подачу
скарги.

Згідно з ст. 10 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР особи
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими
законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з
умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів
внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до статті 40 дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ Української РСР при звільненні із служби в органах
внутрішніх справ за ініціативою адміністрації у разі відхилення скарги з цього
приводу вищестоящими в порядку підлеглості службовою особою чи органом
звільнений працівник органів внутрішніх справ має право оскаржити
звільнення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2004 року ОСОБА_1 оскаржив
наказ начальника управління щодо його звільнення зі служби до вищестоящої в
порядку підлеглості службової особи та, отримавши 29 грудня 2004 року відповідь
начальника Департаменту України з питань виконання покарань з відмовою,
звернувся 25 січня 2005 року до суду за захистом порушеного права.

У відповідності з ч.1 ст. 248-5 Цивільно-процесуального кодексу України в
редакції 1963 року, скаргу може бути подано в суд у місячний строк з дня
одержання особою письмової відповіді про відмову у задоволенні скарги органом,
службовою особою вищого рівня по відношенню до того органу, посадової,
службової особи, що постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність,
або з дня закінчення місячного строку після подання скарги, якщо особою не було
одержано на неї письмової відповіді.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до помилкового
висновку щодо пропущення скаржником строку на звернення до суду із скаргою.

За таких обставин оскаржені рішення суду не можуть вважатись законними, а
тому вони відповідно до вимог ст. 227 КАС України повинні бути скасовані з
направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про
прийняття скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Касаційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Ковпаківського районного суду міста Сум від 31 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від
16 травня 2005 року скасувати.

Справу
направити до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття скарги.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :