Справа № 22-а-8741/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач Білак С.В.
Суддя - доповідач 1-ї інстанції Воробйов С.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня
2008 року справа
№ 22-а-8741/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак
С.В.

суддів
при секретарі за участю
позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій
В.М. ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу
відповідача:

судовому
засіданні Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської
міської ради

на
постанову

Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від

12.06.2008 року

по
справі

№ 2-а-74/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2004-2007 роки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської
міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004-2007 роки
в розмірі 5414 грн. 50 коп.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 12.06.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської ради було задоволено
частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2007
рік у розмірі 1 750 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції ІІ категорії та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2004 р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за 2005 р. у
розмірі 90 грн., за 2006 рік у розмірі 90 грн. та за 2007 р. - 90 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судовому засіданні
заперечував в задоволені апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС І категорії та інвалідом 3-ї групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1
(а.с. 30).

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за 2004 р. у розмірі 21 грн. 50 коп. (виплачено
25.11.2004р.), за 2005 р. у розмірі 90 грн. (виплачено 28.11.2005 р.), за 2006
рік у розмірі 90 грн. (виплачено 20.09.2007р.) та за 2007 р. - 90 грн. (виплачено 24.12.2007р.) (а.с.4, 31).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії - чотири мінімальні заробітні
плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно
до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Статтею 67 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року порядок "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги
на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами
України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та
постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищої юридичної сили - Закон України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 р.,
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Однак суд першої інстанції неправомірно застосував строки
позовної давності в даному спорі, так як статтею 268 Цивільного кодексу України
передбачено, що вимоги про компенсацію шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я належать до категорії вимог, на які не розповсюджується
позовна давність.

Водночас позовні
вимоги щодо стягнення щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2006 рік не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України, а зупинення дії закону
не дає право його застосовувати.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги
в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Тому судова
колегія вважає, що позовні вимоги про стягнення недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення за 2004 та 2005 роки підлягають задоволенню.

Виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на момент виплати у загальній сумі, а саме: в 2004 році - (237 грн. х 4 -
21, 50 грн. = 9 26, 50 коп.), в 2005
році - (332 грн. х 4 - 90 грн. = 1 238 грн.), в 2007 році - (440 грн. х 4 - 90
грн. ) = 1 670 грн., всього на загальну суму 3834 грн. 50 коп. і ця сума
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Красноармійської міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 12.06.2008 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської
міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004-2007
роки - скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
за 2004-2007 роки - задовольнити
частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської
ради за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму
недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007
роки у розмірі 3834 грн. 50 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог про стягнення недотриманих сум щорічної
разової допомоги на оздоровлення за 2006 рік.

Вступна
та резолютивна частина ухвали проголошена 22 серпня 2008 року, в повному обсязі
складена 27 серпня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук