Справа № 22а-9144/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
22а-9144/08 Головуючий у І інстанції: Дмитренко А.М.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

1 липня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі
Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 8 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про
стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом
про стягнення з Управління соціального захисту населення Білоцерківської
міської ради (далі - відповідач) недоплаченої суми одноразової грошової
допомоги на оздоровлення за 2006 рік, виходячи з розміру мінімальної заробітної
плати на момент виплати, в розмірі 1 755 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від
08.11.2007 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Рішення суду
вмотивовано тим, що допомога на оздоровлення позивачу за 2006 рік проведена
відповідно до постанови КМУ, що не суперечить вимогам діючого на момент виплати
цієї допомоги законодавства.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач є ліквідатором від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання пов'язане з
впливом аварії на ЧАЕС та отримує, на підставі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічну допомогу на оздоровлення, яка інвалідам першої і другої
групи передбачена в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Також
встановлено, що за 2006 рік позивачу виплачена 29.08.06 щорічна допомога в
розмірі 120 грн. Даний розмір допомоги встановлений постановою КМУ від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За ст. 113 Конституції України КМ
України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної
Ради України, прийнятими відповідно до конституції України та законів України.

Згідно з ст. 95 Конституції
України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до ст. 4 Бюджетного
Кодексу при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині в якій вони не
суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та Закону про
Державний бюджет України.

Законом № 3235-IV від 20.12.2005 року п. 37 ст. 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсації і допомог в розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати. Зазначене положення закону на
відповідність Конституції України не перевірялося у встановленому порядку, а
тому підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

З врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем
правомірно виплачена допомога на оздоровлення позивачу за 2006 рік у розмірі
120 грн., відповідно до постанови КМУ, що не суперечить вимогам чинного
законодавства.

Наведене свідчить також про те, що
відповідач при нарахуванні позивачу одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2006 рік, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Посилання апелянта на практику
Київського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду
України є необґрунтованими, оскільки в кожному окремому випадку суд керується
наявними в матеріалах справи доказами, приймає до уваги доводи сторін з
врахуванням норм законодавства чинними на момент виникнення спірних
правовідносин.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 8 листопада 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді: