Справа № К-31657/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого,
судді Панченка О.Н.,

суддів
Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Смоковича М.І.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом ОСОБА_1до Державного
територіально-галузевого об'єднання (далі - ДТГО) “Південно-Західна залізниця”
та Управління праці та соціального захисту населення Овруцької
райдержадміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН Овруцької РДА) про
стягнення заборгованості за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову
Овруцького районного суду Житомирської області від 27 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2006 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ДТГО “Південно-Західна
залізниця” та УПСЗН Овруцької РДА про
стягнення невиплачених у період 2003-2005 років допомоги та виплат, передбачених
статтями 37, 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-Х11“Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - Закон № 796).

Вимоги обґрунтовував тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії, проживає у м. Овручі Житомирської області,
яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, перебувають на
обліку в УПСЗН Овруцької РДА, працює в Овруцькій дистанції колії.

Відповідачами щорічно йому виплачувались допомоги та виплати у розмірі,
визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836
“Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова КМУ № 836), а не у відповідності з Законом № 796,
тобто не у кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

Вважає, що такий розмір допомоги та виплати визначені без урахування
положень статей 37, 39 Закону № 796. Розмір мінімальної заробітної плати
періодично підвищувався, але відповідачі при виплаті допомоги та виплат ці
обставини не брали до уваги.

Просив стягнути з відповідачів недоплачені у період з 01 січня 2003 року по
31 грудня 2005 року на його користь 19723,20 грн., що складається з доплат,
передбачених статтею 39 Закону № 796 (16486,00 грн.) та щорічної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва та особистих підсобних господарств, передбачених статтею 37 Закону
№ 796 (3237,20 грн.)

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 27 липня 2006
року у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2006 року
апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 27 липня 2006 року залишено без зміни.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1
подав касаційну скаргу, в якій вказав на те, що судами оскаржувані рішення у
справі прийняті з порушенням норм матеріального права, просить їх скасувати та
постановити нове рішення у справі, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь
недоплачені суми щорічної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистих підсобних господарств,
щорічної грошової допомоги на оздоровлення та доплати до пенсії, передбачених
статтями 37, 39 Закону № 796, а отже, предметом даного спору є право особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на одержання від держави у
відповідному розмірі допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування, допомоги на оздоровлення та доплати до пенсії.

Відповідно до 37 Закону № 796 щорічна грошова допомога виплачується
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного
відселення у розмірі 40 відсотків від мінімальної заробітної плати.

Громадянам,
які працюють на територіях радіоактивного забруднення, згідно з частиною першою статтею 39 Закону № 796, провадиться
доплата, зокрема, у зоні гарантованого
добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плати.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
допомоги.

Частиною першою статті 67 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Статтею 67 Закону № 796 встановлено, що розміри доплат, пенсій та
компенсацій, які передбачені цим Законом, у тому числі й допомоги на
оздоровлення, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Отже, Кабінет
Міністрів України не уповноважений цим Законом зменшувати встановлені розміри
таких виплат, а лише відповідним чином реагувати на потребу в їх збільшенні.

Пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою права громадян, передбаченого Конституцією України, на достатній
життєвий рівень, а тому, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права,
наданого Законом № 796 є безпідставним.

Таким чином висновки судів попередніх інстанцій у цій справі не ґрунтуються
на законі.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій не виконані вимоги чинного
процесуального законодавства.

Обставини щодо розміру допомоги та доплати судами
попередніх інстанцій не встановлювались, а тому суд касаційної інстанції не має
можливості постановити нове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані
судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а
справа - направленню до суду першої інстанції для нового розгляду.

При новому розгляді суду першої інстанції слід урахувати
наведене, більш повно встановити обставини справи та у залежності від встановленого
- вирішити спір. При цьому суду необхідно дотримуватись положень статті 99
Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За наявності підстав для висновку про неправомірну
відмову відповідачами виплатити допомогу та інші виплати згідно з положеннями
Закону № 796, судам слід мати на увазі, що нарахування та виплата таких сум
особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, належить до
повноважень регіональних органів Міністерства праці та соціального захисту
населення України та органів Пенсійного фонду України, а суди не можуть
самостійно нараховувати суми допомоги та виплат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220,
222, 230, Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області
від 27 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13
вересня 2006 року в адміністративній справі за позовомОСОБА_1 до Державного
територіально-галузевого об'єднання “Південно-Західна залізниця” та Управління
праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації про
стягнення заборгованості скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як у випадку та з підстав, передбачених статями
236, 237 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду
України лише за винятковими обставинами, протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Судді Панченко О.Н.

Весельська Т.Ф.

Горбатюк С.А.

Мироненко О.В.

Смокович М.І.