Справа № 2а-422/2007
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2007-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-422 2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня
2007 року Галицький районний суд м. Львова в складі: головуючого-судді Курильця
А.Р., при секретарі Гаврилюк О.П.,
з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління міністерства
внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій неправомірними,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУМВС України у Львівській
області про визнання дій неправомірними.

В
обґрунтування заявленого адміністративного позову покликається на те, що ним була подана заява до ГУМВС України у
Львівській області про визнання його учасником бойових дій. Листом від
19.06.2007 року № 1/3-Ю-З Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання
учасників війни та учасників бойових дій УМВС України у Львівській області йому
було відмовлено у визнанні учасником бойових дій. Вважає вказаний висновок
безпідставним, оскільки, проходячи службу у Львівському
пожежно-технічному училищі МВС СРСР, у
складі батальйону сформованого з числа курсантів та офіцерів училища за
рішенням Уряду СРСР та розпорядженням МВС СРСР він був направлений на службу
для виконання спеціального завдання в умовах надзвичайного стану та при
вирішенні збройних конфліктів по нормалізації обстановки, відновлення законності і правопорядку на
території республік Закавказзя. У зазначений період на території республік Азербайджан
та Вірменії, зокрема в Нагірно-Карабаській
автономній області відбувався збройний конфлікт між вірменським та
азербайджанським населенням, для
припинення якого були введені війська та підрозділи МВС СРСР. Під час
проходження служби ним, в бойовій
екіпіровці з пістолетом та автоматом, а
також правом їх застосування,
виконувалися завдання по охороні державних установ, військових комендатур, територіальної оборони населених
пунктів, осіб партійно-радянського та
господарського активу. Крім того,
позивач брав участь у військових операціях, брав участь у вилученні зброї, забезпечував громадський порядок у населених
пунктах. За сумлінне виконання обов'язків нагороджувався нагрудним знаком „За
відзнаку в службі 2-го ступеня". Враховуючи вищенаведене просить визнати
дії відповідача неправомірними та зобов'язати визнати його учасником бойових
дій.

Позивач
в судовому засіданні свій адміністративний позов підтримав, дав пояснення, аналогічні його мотивам.

Представник
відповідача - ГУМВС України у Львівській області адміністративний позов ОСОБА_1
заперечив, дав пояснення, що заява відповідача про надання йому статусу
учасника бойових дій була розглянута і 15.06.2007 року Комісією з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій УМВС
України у Львівській області йому було відмовлено у визнанні учасником бойових
дій на підставі Постанови KM України № 63 від 08.02.1994 року, оскільки Азербайджанська РСР не входить до
переліку, що затверджений вищевказаною
постановою Враховуючи вищенаведене,
просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно
протоколу № 25 від 15.06.2007 року,
Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та
учасників бойових дій ГУМВС України у Львівській області позивачеві відмовлено
у визнанні учасником бойових дій.

Як
вбачається з наказу Львівського пожежно-технічного училища № 37 від 06 квітня
1989 року (а.с. 13-17) „Про створення
окремого батальйону для виконання завдання МВС СРСР в Закавказькому
регіоні", позивач відряджений в
республіки Закавказзя для виконання завдань,
пов'язаних з охороною громадського порядку.

Відповідно
до посвідчення до нагрудного знаку від 08.06.1989 року (а.с. 19), позивач нагороджений нагрудним знаком „За
відзнаку в службі" 2-го ступеня.

Згідно
наказу №59 л/с від 20.06.1989 року Львівського пожежно-технічного училища (а.с.
8-12), вбачається повернення позивача з
службового відрядження.

Відповідно
до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету міністрів
України від 08.02.1994 року № 63 „Про організаційні заходи щодо застосування
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
в такий включено і інші країни після грудня 1979 року.

Є
загально відомими факти, що в
період, що передував відокремленню
колишніх союзних республік СРСР та створення на їх території незалежних держав, а саме з 1988 по 1991 роки в СРСР, зокрема в кавказьких республіках виникали
непоодинокі етнічні конфлікти, що
супроводжувались збройними сутичками. Збройні сили СРСР і органи внутрішніх
справ в даних регіонах виконували бойові завдання, метою яких були захист мирного населення та
приборкання конфліктуючих сторін. На час існування СРСР та партійної
ідеології, яка панувала в той
період, не визнавалось, що в союзних республіках могли вестись бойові
дії, і реальна інформація про їх
трагічні наслідки замовчувалась.

Хоча
Азербайджан не включений в перелік держав і періодів бойових дій на їх
території, що затверджений постановою
Кабінету міністрів України від 08.02.1994 року № 63 „Про організаційні заходи
щодо застосування Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", при розгляді справи встановлено, що позивач виконував завдання в умовах
збройних конфліктів в Нагірно-Карабаській автономній області із застосуванням
вогнепальної зброї і піддавав ризику своє життя та здоров'я.

В
постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 „Про
організаційні заходи щодо застосування Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту" є примітка, що бойові дії
велися і в інших країнах після грудня 1979 року, інформацію про участь в них надає Генеральний
штаб Збройних Сил колишнього СРСР відносно військових фахівців. Щодо осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які приймали участь в бойових діях, питання отримання інформаційних документів
законодавством не передбачено.

Відповідно
до п.2 ч.1 ст. 6 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22.10.1993 року,
учасниками бойових дій визнаються особи які працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ.

Судом
встановлено, що позивач перебував у
відрядженні в Азербайджанській РСР, де в
цей період велися бойові дії і брав участь у військових операціях.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до
висновку, що дії Комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій ГУМВС
України у Львівській області, якою
позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій слід визнати
неправомірними, зобов'язавши відповідача
визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій.

Керуючись ст.
ст. 7-12, 86, 161, 162, 167 КАС України,
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993
року, Постановою Кабінету Міністрів
України від 08.02.1994 року № 63 „Про організаційні заходи щодо застосування
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
суд

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати
неправомірними дії Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників
війни та учасників бойових дій ГУМВС України у Львівській області по відмові у
наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати
Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників
бойових дій ГУМВС у Львівській області визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і
видати йому посвідчення встановленого зразка.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10-ти днів з дня
складання постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було
подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.