Справа № 1/124
Суддя: Бачун О.В.
Дата ухвалення: 2008-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

06.08.2008 р.
№
1/124

За
позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва

про

зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Бачун

Секретар Г.В.Яремій

Представники:

Від
позивача: не з'яв.

Від
відповідача: ОСОБА_2 -п/к (дов. від 27.11.07 р. №13060/07), ОСОБА_3 -спеціаліст
(посв. №181)

Обставини
справи:

Позовні
вимоги заявлені про визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі міста Києва щодо відмови в призначенні пенсії
державного службовця, зобов'язання призначити з 02 квітня 2008 року пенсію
державного службовця.

В
судовому засіданні 06.08.08 р. оголошено резолютивну частину постанови про
задоволення позовних вимог.

Ознайомившись
з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На
час звернення до суду з позовною заявою позивач ОСОБА_1 працює суддею та
обіймає посаду заступника Голови Вищого адміністративного суду України.

У
жовтні 2006 року позивачу виповнилося 60 років, і, оскільки він мав загальний
стаж роботи понад 40 років, з яких стаж державної служби складає 35 років,
ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі
міста Києва (по місцю роботи) з заявою про призначення пенсії у відповідності
до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу». Однак заява
позивача не була прийнята до розгляду, а співробітник Управління повідомив
ОСОБА_1 про необхідність подати іншу заяву про призначення пенсії за віком. Позивач
зазначену відповідачем заяву подав, у зв'язку з чим була призначена пенсія за
віком, а пенсійна справа передана до управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва за місцем його проживання.

02
квітня 2008 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про переведення на пенсію
державного службовця, а 14 квітня 2008 року отримав відповідь за №186/п-160 про
те, що така пенсія буде призначена при умові надання деяких довідок, які, як
вказує позивач, в пенсійній справі вже знаходились.

28
травня 2008 року позивачем отримано відповідь Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі міста Києва за №2211/06 про відмову в
переведенні на пенсію державного службовця, оскільки останній продовжує
працювати на посаді судді і, відповідно до статті 43 Закону України «Про статус
суддів», пенсію державного службовця може отримати тільки після виходу у
відставку та після припинення виплат грошового утримання.

Таке
рішення управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва
позивач вважає таким, що не відповідає чинному законодавству, оскільки він
скористався правом, передбаченим статтею 6 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», статтями 43, 45 Закону України «Про статус суддів»та статтею 37
Закону України «Про державну службу», вибрав пенсію державного службовця і
просив її призначити.

Крім
того, позивач зазначив, що Рішенням Конституційного суду України від 18 червня
2007 року №4-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України
положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було
зупинено дію на 2007 рік частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про
державну службу»в частині визначення розміру пенсії без обмеження її граничного
розміру, і тому нарахування та виплата пенсії повинні здійснюватись у
відповідності до Закону України «Про державну службу»у повному обсязі без
обмежень, передбачених Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Відповідач
проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Статтею
23 Закону України «Про державну службу»передбачено граничний вік перебування на
державній службі, який становить 60 років для чоловіків і 55 років для жінок.

Згідно
частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів», судді, який пішов у
відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Таким
чином, як вважає відповідач, статтею 43 Закону України «Про статус
суддів»передбачено можливість призначення пенсії на умовах, визначених Законом
України «Про державну службу», лише суддям, які пішли у відставку.

Крім
того, відповідач зазначив, що 22 травня 2008 року набрала чинності Постанова
Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту громадян»від
28 травня 2008 року №530, пунктом 10 якої встановлено, що максимальний розмір
пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших
доплат до пенсії встановлених законодавством), призначених (перерахованих)
відповідно до, зокрема, Закону України «Про державну службу»не може
перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої з абзацом
першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Також
відповідач не погоджується із застосуванням до цього спору частини 1 статті 256
Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ця норма передбачає
можливість негайного виконання постанови суду про присудження виплати пенсії
лише в межах суми стягнення за один місяць.

Проаналізувавши
матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких
підстав.

Відповідно
до статті 37 Закону України «Про державну службу»на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25
років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення
пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які
мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного
віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум
їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади
та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно
з пунктом 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» судді у відставці
виплачується за його вибором пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення»право вибору виду
пенсії належить особі (громадянину), яка має право на пенсію. Позивач вибрав
пенсію державного службовця.

ОСОБА_1,
досягнувши пенсійного віку, продовжує працювати на посаді судді, а тому,
відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про статус суддів»та статті 37
Закону України «Про державну службу»він має право на отримання пенсії
державного службовця.

Діючим
законодавством не встановлено інших, ніж передбачені статтею 37 Закону України
«Про державну службу»умов для нарахування пенсії державним службовцям -суддям,
які після досягнення пенсійного віку продовжують працювати на посаді судді.

Доводи
відповідача щодо відсутності права позивача на пенсію державного службовця за
умови, що він продовжує працювати на посаді судді суперечать діючому
законодавству.

Посилання
відповідача на статтю 23 Закону України «Про державну службу», якою встановлено
граничний вік перебування на державній службі для чоловіків -60 років, не
стосується позивача, оскільки він працює суддею, а відповідно до пункту 2
частини 1 статті 15 Закону України «Про статус суддів»суддя звільняється з
посади в разі досягнення ним 65 років.

Щодо
розміру пенсії державного службовця, то він має визначатися згідно загальної
норми ст. 37 Закону України «Про державну службу», тобто, без обмеження
граничного розміру, передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України за
конституційним поданням Верховного Суду України щодо неконституційності окремих
положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71 та статей 97, 98, 104, 105
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 18 червня 2007
року №4-рп(2007).

Згідно
ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано;
безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно
вищенаведеного рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії
державного службовця є необґрунтованим, тому підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 160-163, 186 КАС України, ст. 43,
45 Закону України «Про статус суддів», ст. 37 Закону України «Про державну
службу», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва про
відмову в призначенні пенсії державного службовця.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі міста Києва призначити ОСОБА_1 пенсію
державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»з 02
квітня 2008 року.

4. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.
186 КАС України.

Суддя
Бачун О.В.