Справа № К-35432/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.,

суддів:

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Мойсюка М.І.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Міністерства внутрішніх справ України на бездіяльність щодо
відмови у перерахунку пенсії, яка переглядається за касаційною скаргою
ОСОБА_1на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 6 липня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2006 року

у с т а н о в и л а :

У травні 2006 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України (далі - МВС України) про визнання дій щодо відмови у
перерахунку раніше призначеної пенсії неправомірними.

Зазначав, що у 1982 році його звільнено у запас з органів внутрішніх справ
по хворобі та призначено пенсію за вислугу років.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не перераховує пенсію у
зв'язку з запровадженням нових
видів грошового забезпечення, просив такі дії визнати неправомірними та
зобов'язати МВС України здійснити перерахунок та стягнути заборгованість з
пенсійних виплат з урахуванням: з 1 грудня 1996 року до 31 грудня 2004 року 33,3% премії та надбавки за особливі умови служби в розмірі
50 %, передбачених Указом Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926; з 1
жовтня 2001 року до 31 грудня 2004 року 100% надбавки на підставі Указу
Президента України від 31 серпня 2001 року № 771; з 1 травня 2003 року до 31
грудня 2004 року 90% надбавки за безперервну службу, запровадженої Указом
Президента України від 24 квітня 2003 року №370.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 6 липня 2006 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2006 року, у
задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та
постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Суд першої інстанції установив, а апеляційний суд обґрунтовано погодився з
тим, що при звільненні ОСОБА_1, зі служби в органах МВС, по хворобі, йому
призначена пенсія за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення.

Також встановлено, що позивач при
звільненні зі служби та призначенні
пенсії не отримував премій та надбавок, які просить врахувати при
перерахунку пенсії.

Згідно з статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» (в новій редакції - Закон України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»),
пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з грошового
забезпечення. При цьому для обчислення
пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи
спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене
звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що
визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та
членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед
звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за
вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця
(надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Це означає, що премія 33,3% та надбавка за
особливі умови служби в розмірі 50%, передбачені Указом Президента України від
4 жовтня 1996 року № 926; 100% надбавка на підставі Указу Президента України
від 31 серпня 2001 року № 771; 90% надбавка за безперервну службу, запроваджена
Указом Президента України від 24 квітня 2003 року №370, відносяться до
додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при
нарахуванні пенсії особам, які отримували їх під час проходження служби.

Крім того, Закон України «Про внесення змін до статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який набув
чинності з 1 січня 2005 року, не має зворотної сили, тому вимоги щодо
перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час,
тобто до 1 січня 2005 року, задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач ставить питання про перерахунок пенсії до 1 січня 2005
року при цьому цих премії та надбавок не отримував під час проходження служби,
то, з огляду на викладене, суди правильно відмовили йому в задоволені позову.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування матеріального
права висновків судів не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному
трактуванні позивачем наведених правових
норм.

За правилами частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень
норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових
рішень, то суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, а судові рішення
залишає без змін.

Керуючись наведеним, статтями 223, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 6 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 жовтня 2006 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами у строк та у порядку визначеними статтями 237 - 239 КАС
України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді:
М.І. Гурін

М.Г.
Кобилянський

М.І. Мойсюк

В.В. Юрченко