Справа № 2-а-7334/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22
липня 2008 р. Справа
№ 2-а-7334/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Федчука Віталія Володимировича,

При секретарі
судового засідання: Педорук Олеся
Сергіївна

За участю представників сторін:

позивача :
Мельниченко С.П.

відповідача
: Лимар А.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: Управління Пенсійного фонду України у Бершадському
районі

до: Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Бершадському районі

про:
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ
:

Управління
Пенсійного фонду України у Бершадському районі звернулося до Вінницького
окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Бершадському районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що за період з 01.11.2007 року по 01.05.2008 року згідно
розрахунку сума видатків управління Пенсійного фонду у Бершадському районі з
виплати пенсії, які не відшкодовані відділенням виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України в Бершадському районі в загальній сумі становить 3269,06 гривень:
ОСОБА_1 в сумі 1047,52 гривень, ОСОБА_2 в сумі 1444,21 гривень, ОСОБА_3 в сумі
777,33 гривень.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач
проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що підстав для відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві громадянам країн -учасниць СНД та членам їх сімей, які
отримали трудове каліцтво в країнах СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну немає, оскільки на сьогоднішній день діє Угода „Про
взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ним трудових обов'язків”, що була підписана 9 вересня 1994 року
державами колишнього Союзу РСР, в тому числі і Україною. Згідно із ст. 2 даної Угоди
відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, смерті проводиться роботодавцем сторони
законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання каліцтва,
іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець відповідальний за заподіяну
шкоду, здійснює її відшкодування у відповідності до свого національного
законодавства які пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позовна заява підлягає задоволенню, зважаючи на такі фактичні обставини справи
та норми чинного законодавства.

Як вбачається
з матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні Управлінням
Пенсійного фонду України в Бершадському
районі Вінницької області за період з
01.11.2007р. по 01.05.2008р включено до актів звірки взаєморозрахунків з
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві витрати, пов'язані з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання на загальну суму 3269,06 грн.

Відділенням
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
відмовилося від підписання актів звірки взаєморозрахунків з позивачем за
вказаний період, а також не відшкодувало витрати, пов'язані з виплатою
Управлінням Пенсійного фонду України в Бершадському районі пенсій по
інвалідності, призначеними у зв'язку з нещасним випадком на виробництві в сумі
3269,06 гривень, що підтверджується розрахунками позову та актами взаємних
розрахунків:

- акт
взаємних розрахунків від 20 травня 2008р. на громадянина ОСОБА_2 за період з
01.11.2007р. по 01.05.2008р. на суму
1444,21 грн.;

- акт
взаємних розрахунків від 20 травня 2008р. на громадянина ОСОБА_1 за період з
01.11.2007р. по 01.05.2008р. на суму
1047,52 грн;

- акт
взаємних розрахунків від 20 травня 2008р. на громадянина ОСОБА_3 за період з
01.01.2008р. по 01.05.2008р. на суму
777,33 грн;

Відділення
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в
Бершадському районі Вінницької області
не заперечує розмір виплачених потерпілим сум коштів, однак вважає, що немає
підстав для відшкодування Управлінню Пенсійного фонду в Бершадському районі
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві громадянам, які отримали каліцтво на територій
держав-учасниць Співдружності Незалежних держав.

Як свідчать
матеріали справи, Управління ПФУ в Бершадському районі проводило виплати пенсій
громадянам України, призначених внаслідок нещасного випадку на виробництві,
який стався на території країн-учасниць Співдружності Незалежних держав.

Згідно із
статтями 8 і 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний
фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що
відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до
статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення
пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтями 21 і
28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" встановлено обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні
страхового випадку, виплачуючи її потерпілому або особам, які перебували на
його утриманні, та пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання або пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Збір та
акумулювання страхових внесків відповідно до статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" здійснює Фонд соціального страхування від нещасних
випадків.

Частиною 2
пункту 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у
разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи
надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори
щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право
звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування ним витрат.

З наведеного
випливає, що витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою
пенсій, передбачених ст.26 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають відшкодуванню відповідачем.

Згідно з ч.2
ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних
випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі,
документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів
страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16 травня
2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління
Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від
04.03.2003р. №5-4/4, якою затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та
пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Пунктом 2
вказаного Порядку визначено механізм відшкодування на централізованому рівні
Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Згідно з
пунктами 5, 6 і 7 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з
відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та
до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним
управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.
Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів
узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця,
наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному форду.

Спір виник на
стадії проведення звірки витрат по особовій справі потерпілих та підписання
акту щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від
нещасних випадків до заліку витрат на виплату пенсії громадянам, нещасний
випадок з якими стався за межами України.

Відповідно до
ст.3 Закону України "Про правонаступництво України" закони
Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють
на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленими
після проголошення незалежності України.

Стаття 9
зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент
проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є
громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному
громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Угодою про
гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення
від 13.03.1992 року (далі "Угода") визначено, що держави - учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатності осіб, які отримали право
на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за
період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав -
учасниць Угоди.

Статтею 5
Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав -
учасниць Угоди.

Згідно з
статтею 3 Угоди усі витрати, пов'язані із здісненням пенсійного забезпечення за
цією Угодою, несе держава, що надає таке забезпечення.

Частина 2
статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" визначає, що особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків,
мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до
цього закону.

Отже, пенсії
по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання,
якщо страховий випадок стався на території держав - учасниць Угоди,
призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного
фонду України.

Таким чином,
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав - учасниць Угоди.

Дія Угоди про
взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків, що набула чинності 06.10.1995р., не може
поширюватись на зазначений випадок, оскільки вказана Угода передбачає
відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням
або іншими ушкодженнями здоров'я, смерті, які пов'язані із виконанням ними
трудових обов'язків, і не регулює питання виплати пенсій, що відповідає також
вимогам цивільного законодавства, зокрема ст.1195 ЦК України і ст.465 ЦК
Української РСР.

Тобто,
відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються
різними нормативно-правовими актами.

Порядок
відшкодування витрат передбачає здійснення відповідних розрахунків та
проведення стягнення пенсійних витрат на централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом
України.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню

Окрім того,
рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина
2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист
судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи
можливість кожному захищати свої права будь - якими не забороненими законом
засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб
захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, в тому числі
юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його
вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх
прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити
захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку.
Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до
п.3 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори між
суб'єктами владних повноважень
з приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері управління, у
тому числі делегованих повноважень,
а також спори, які виникають з
приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Відповідно до
ч.4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257
КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати виконавчу дирекцію фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Бершадському районі включити в акти щомісячних звірок витрат по
особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання за період з 01.11.2007 р. по
01.05.2008 р. суму 3269,06 гривень виплаченої пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст
постанови оформлено: 24.07.08

Суддя Федчук
Віталій Володимирович

З
оригіналом згідно

Суддя

Секретар