Справа № 2-а-3632/2008
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2008-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 3632/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07»
серпня 2008 року

11 год. 15 хв.

м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шарапи В.М. за участю
секретаря судового засідання Пилипчук В.Є. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Дубич С.В.,

третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2,

третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- голова Рівненської районної державної адміністрації -
представник не з'явився,

третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- Головне управління Державного казначейства України в
Рівненській області: представник не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача: ОСОБА_2, до Управління
земельних ресурсів у Рівненському районі Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача - голова Рівненської районної державної
адміністрації та Головне управління Державного казначейства України в
Рівненській області, про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з позовом до Управління земельних ресурсів у Рівненському
районі Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - голова Рівненської
районної державної адміністрації та Головне управління Державного казначейства
України в Рівненській області, про зобов'язання вчинити певні дії, а саме:
зобов'язати оформити громадянину ОСОБА_1 державний акт на право власності на
земельну ділянку загальною площею 2,04 га, що розташовані на території
Городоцької сільської ради Рівненського району, цільове призначення якої - для
ведення особистого селянського господарства. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив
суду, що 25 червня 2008 року між позивачем (Покупець) та громадянином ОСОБА_2
(Продавець) був укладений договір купівлі-продажу, який був посвідчений
приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3та зареєстрований
в реєстрі право чинів 25.06.2008 р. за НОМЕР_1. Відповідно до умов п.1 Договору
продавець передав у власність Покупця , належні йому на праві власності
земельні ділянки загальною площею 2,04 га, кадастровий номер земельної ділянки
НОМЕР_2. кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, цільове призначення - для
ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території
Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Вказані
вище земельні ділянки належали па правах приватної власності ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4,
виданого головою Рівненської районної державної адміністрації 18.06.2008 р. на
підставі договору міни від 29.05.2008 р. №2078 та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Відповідно
до умов зазначеного договору позивачем було виготовлено технічну документацію
із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на
земельні ділянки, виготовлено державний акт на право приватної власності на
землю серії НОМЕР_5, які 07.07.2008 р. були направлені відповідачу для їх
належного оформлення (погодження та підписання).

Управління земельних ресурсів у Рівненському районі
Рівненської області листом за № 01-11-01/1816 від 11.07.2008 р. відмовило
позивачу у погодженні технічної документації та підписанні державного акта на
право власності на земельну ділянку, так як відповідно до п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України цивільний обіг по вказаним
земельним ділянкам тимчасово обмежений. Позивач вважає дану відмову незаконною,
оскільки згідно ч.1 ст. 131 Земельного кодексу України право власності на
земельні ділянки набувається шляхом укладення, зокрема, договору купівлі-продажу.
На думку позивача, обмеження, передбачені пунктом 15 Перехідних положень
Земельного кодексу України, стосується лише земельних ділянок для ведення
селянського (фермерського) господарства та іншого товарного
сільськогосподарського виробництва, і не
поширюється на земельні ділянки для ведення особистого селянського
господарства.

Крім
того, зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу позивачем нотаріусу
була надана довідка Управління земельних ресурсів у Рівненському районі
Рівненської області за №326 від 20.06.2008 р., згідно якої земельні ділянки, що
були предметом Договору купівлі-продажу, не є земельною часткою (паєм) і не
підпадають під дію мораторію на відчуження. Зазначена довідка відповідача
знаходиться в у справі нотаріальної контори, що підтверджується п. 11
Договору. В зв'язку з викладеним
просить позов задоволити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та зазначив, що
при повторному зверненні позивача до Управління земельних ресурсів у
Рівненському районі Рівненської області щодо питання погодження технічної
документації по складанню державного акта на право власності на земельну
ділянку та державних актів на право власності на земельну ділянку на території
Городоцької сільської ради документи будуть оформлені відповідачем належним
чином.

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги повністю. Просить позов задоволити з тих самих
підстав, що й позивач.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Голови Рівненської районної державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просить розглянути
справу без його участі.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Головне управління Державного казначейства України в
Рівненській області в судове засідання не з'явився з невідомих причин. Про
дату, час і місце розгляду справи були повідомлений належним чином.

Заслухавши
пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним
нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 25 червня
2008 року (реєстровий номер НОМЕР_1), позивач придбав земельні ділянки
загальною площею 2,04 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2,
кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства, які розташовані на території Городоцької
сільської ради Рівненського району Рівненської області, і які належали на
правах приватної власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого головою Рівненської
районної державної адміністрації 18.06.2008 року на підставі договору міни від
29.05.2008 року № 2078 та зареєстрованого в Книзі записів договорів оренди
землі за НОМЕР_6.

07.07.2008
року позивач направив Управлінню земельних ресурсів у Рівненському районі
Рівненської області для погодження і підписання виготовлену відповідно до умов
договору купівлі-продажу технічну документацію із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та державний акт
на право власності на земельну ділянку площею 2,04 га.

11.07.2008
року Управління земельних ресурсів у Рівненському районі листом за №
01-11-01/1816 відмовило позивачу у погодженні технічної документації та
підписанні державного акта на право власності на земельну ділянку. Дану відмову
відповідач мотивував тим, що згідно з п. 15 Перехідних положень Земельного
кодексу України до набрання чинності законами України про державний земельний
кадастр та про ринок земель не допускається: купівля-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання)
земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для
ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок,
виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для
ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв),
крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку
відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних
потреб.

Дані
обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: копією
договору купівлі-продажу від 25.06.2008 року (а.с.5), копією листа ОСОБА_1 від
07.07.2008 р. (а.с.6), копією державного акта на право власності на земельну
ділянку серії НОМЕР_5 (а.с.7), копією листа Управління земельних ресурсів у
Рівненському районі № 01-11-01/1816 від 11.07.2008 р. (а.с.8), копією договору
міни від 29.05.2008 р. (а.с.9), копією витягу з Державного реєстру правочинів
від 29.05.2008 р. (а.с.10), копією державного акта на право власності на
земельну ділянку серії НОМЕР_4 (а.с.11), копією державного акта на право
власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 (а.с.12).

Згідно
ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, тобто суспільні відносини
щодо володіння, користування і розпорядження землею, регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно
зі ст. 131 цього ж Кодексу громадяни та юридичні особи України, а також
територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні
ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Пунктом
15 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до набрання
чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель
не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок
і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають
у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на
місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у
спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону
та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Проте,
земельна ділянка загальною площею 2,04 га на території Городоцької сільської
ради Рівненського району з цільовим призначенням для ведення особистого
селянського господарства, набута позивачем внаслідок цивільно-правової угоди
(договору купівлі-продажу), і не була виділена позивачу в натурі як власнику
земельної частки (паю).

Крім
того, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії
НОМЕР_4, виданого головою Рівненської районної державної адміністрації
18.06.2008 р. громадянину ОСОБА_2 підставою для видачі даного акта зазначено
договір міни від 29.05.2008 р. №2078, тобто також не виділялася в натурі як
власнику земельної частки (паю).

Згідно
ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності
на земельні ділянки на підставі:

а)
придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами;

б)
безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в)
приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г)
прийняття спадщини;

ґ)
виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Отже,
придбання земельної ділянки за договором купівлі-продажу і виділення в натурі
(на місцевості) належної власнику земельної частки (паю) - це дві окремі
підстави набуття громадянами права
власності на земельні ділянки.

Встановлені
п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України обмеження стосуються лише:

-
земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для
ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

- земельних ділянок, виділених в натурі (на
місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства,

-
земельних часток (паїв),

і не поширюються на інші землі як
сільськогосподарського, так і іншого призначення. Даний перелік земельних
ділянок є вичерпним.

Таким
чином, висновок відповідача про те, що земельна ділянка, що придбана позивачем
на підставі договору-купівлі продажу підпадає під обмеження встановлені п. 15
Перехідних положень Земельного кодексу України є помилковим, оскільки земельна
ділянка має цільове призначення - для
ведення особистого селянського господарства та у жодному разі не виділялася (не
наділялася) в натурі як власнику земельної частки (паю).

Крім
того, з п.11 договору купівлі-продажу
від 25.06.2008 року вбачається,
що у справах нотаріальної контори разом з одним примірником даного договору
зберігається, зокрема, довідка № 326, видана Управлінням земельних ресурсів у
Рівненському районі Рівненської області від 20.06.2008 року, згідно якої земельні ділянки, що були предметом Договору
купівлі-продажу, не є земельною часткою (паєм) і не підпадають під дію
мораторію на відчуження.

Статтею
125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

На
виконання ч.3 цієї статті, якою приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється, позивачем було виготовлено
технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки, виготовлено державні акти на право
приватної власності на землю, які 07.07.2008 р. були направлені відповідачу для
погодження технічної документації та підписання державних актів на право
власності на земельну ділянку.

Згідно
з п.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647
(далі - Інструкція ) право власності на землю і право постійного користування
землею посвідчується державним актом.

Відповідно
до розділу 2 Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності
на земельну ділянку включають в себе підготовчі роботи, які полягають,
зокрема, в проведенні аналізу договору
купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правоустановного документа, що
посвідчує перехід права власності на землю.

Пунктом
2.14 Інструкції встановлено, що у разі відчуження земельних ділянок із земель
приватної власності державний акт на право власності на земельну ділянку
підписує відповідний державний орган земельних ресурсів на підставі копії
відповідного договору, вірність якої засвідчена нотаріусом.

З
аналізу норм ст. 85, ст. 131 Земельного кодексу України та Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності
на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, вбачається, що договір купівлі-продажу є
правоустановним документом, що посвідчує перехід права власності на землю.

Договір
купівлі-продажу від 25.06.2008 року, укладений між позивачем та гр. ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, в
судовому порядку недійсним не визнавався, а тому є підставою для підписання
державного акта на право власності на земельну ділянку.

Згідно
із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовивши
гр. ОСОБА_1 у погодженні технічної документації та підписанні державного акта
на право власності на земельну ділянку, відповідач діяв з перевищенням меж
наданих йому повноважень та у спосіб і на підставах, не передбачених
Конституцією та законами України.

Таким
чином, відмова Управління земельних ресурсів у Рівненському районі Рівненської
області позивачу в погодженні технічної документації та підписанні державного
акта на право власності на земельну ділянку є незаконною, а позовні вимоги
такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ст. 158 Земельного Кодексу України держава
забезпечує громадянам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної
ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

За
наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов'язати Управління земельних ресурсів у Рівненському районі
Рівненської області належним чином оформити Державний акт на право власності на
земельні ділянки серії НОМЕР_5.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.
Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
складена в повному обсязі 08 серпня 2008 року.

Головуючий:
В.М.Шарапа