Справа № 22-а-7656/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня
2008 року справа
№ 22-а-7656/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради
Луганської області

на
постанову

Стаханівського міського суду Луганської області

від 02.06.2008 року

по
справі

№ 2-а-679/08 /суддя Гончаров О.М./

за
позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської
міської ради Луганської області Головного управління державного казначейства
України у Луганській області

Про

визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача
та відновлення порушеного права на допомогу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради
Луганської області, Головного управління державного казначейства України у
Луганській області про визнання
незаконними дій та бездіяльності відповідача та відновлення порушеного права на
допомогу.

Постановою
Стаханівського міського суду Луганської області від 02.06.2008 року позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської
міської ради Луганської області, Головного управління державного казначейства
України у Луганській області про
визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача та відновлення порушеного
права на допомогу було задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської
міської ради Луганської області на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2007 роки у розмірі 1 880 грн. 00 коп. за
рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії,
інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення у
2003 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в
сумі 26 грн. 70 коп., у 2006 р. в сумі 120 грн. 00 коп., у 2007 р. в сумі 120
грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач Управління
праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Сторони до судового
засідання не з»явилися, відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, про час і місце
розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних
підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та інвалідом 2-ї групи /а.с.
5, 6/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення у
2003р. - 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 26
грн. 70 коп., у 2006 р. в сумі 120 грн. 00 коп., у 2007 р. в сумі 120 грн. 00
коп. /а.с.7/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії другої групи інвалідності -
п»ть мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на
оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами України
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною
постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції допустив помилку щодо відмови
позивачу в задоволенні позову за 2004, 2005 роки, застосувавши ст.99 КАС
України.

Колегія суддів зазначає, що по даній справі спір між
сторонами виник з правовідносин по відшкодуванню шкоди, спричиненої в
результаті ліквідації аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність
не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров»я або смертю.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача за рахунок державного бюджету на користь позивача необхідно
стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 роки,
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а
саме: за 2003 рік - /205 х 5 - 26 грн.
70 коп. = 998.30 грн., за 2004 рік -/237 грн. х 5 - 26 грн. 70 коп. = 1 158
грн. 30 коп./; за 2005 рік - /332 грн. х 5 - 26 грн. 70 коп. = 1633 грн. 30
коп./ за 2007 рік - (440 х 5 - 120 грн. 00 коп. = 2 080 грн.), всього на
загальну суму 5869 грн. 90 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.
3 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської
ради Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову
Стаханівського міського
суду Луганської області від 02.06.2008 року по справі №
2-а-679/08 року за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради
Луганської області, Головного управління державного казначейства України у
Луганській області про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача та
відновлення порушеного права на допомогу - скасувати.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту
населення Стаханівської міської ради Луганської області на користь
ОСОБА_1 недоотримані суми на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в
розмірі 5869 грн. 90 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської
міської ради Луганської області про стягнення коштів на оздоровлення за
2000-2002, 2006 роки.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 25 липня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 30 липня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук