Справа № 22-а-3596/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
22-а-3596/08 Головуючий у І інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

8 липня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Глущенко Я.Б. та Дурицької О.М., при секретарі
Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської
області від 6 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Таращанської РДА про стягнення недоотриманих
сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У
червні 2007 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про
стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Таращанської
райдержадміністрації (далі - відповідач) недоотриманих сум грошової допомоги на
оздоровлення за 2003-2005 роки в розмірі 5076, 60 грн. відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЄС».

Постановою
Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2007 року позов
задоволено частково, а саме: поновлено строк для звернення до суду та стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1. 1 540 грн. на оздоровлення за 2005
рік. В решті відмовлено з посиланням на те, що позивач пропустила строк
позовної давності, встановлений ст. 99 КАС України щодо стягнення допомоги на
оздоровлення за 2003-2004 роки та підстави для його поновлення відсутні.

В
апеляційній скарзі позивач просить змінити постанову суду першої інстанції,
скасувавши її в частині відмови у стягненні щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003-2004 роки і винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, стягнувши з відповідача 3 696, 60 грн., недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення. Посилається на неправильне застосування норм
матеріального права, а також на те, що позовна давність та Державні гарантії і
зобов'язання - поняття не сумісні і на них позовна давність поширюватися не
може.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1 та 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено та підтверджується матеріалами справи: що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС І категорії, інвалід 2 групи та отримує на
підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідні кошти, розмір яких
встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996
року № 836 та Постановою «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12 липня 2005 року;
вказана допомога позивачу виплачувалась в розмірі за 2003 рік - 26, 70 грн., за
2004 рік - 26, 70 грн., за 2005 рік - 01.03.2005 р. - 26, 70. з 12.09.2005 р. -
93, 30 грн..

За
приписом ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам 1 і 2
групи - п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зміст
законів України, якими встановлюються розміри мінімальних заробітних плат,
свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановляючи
рішення, місцевий суд вірно зазначив, що з моменту прийняття постанови КМУ №
562 від 12.07.2005 року, встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.

При
цьому суд першої інстанції правомірно застосував однорічний строк позовної
давності до правовідносин, що виникли між сторонами, згідно з ст. 99 КАС
України, оскільки строк звернення до
суду повинен обчислюватися із дати останньої проплати суми щорічної допомоги на
оздоровлення, тобто з 12.09.2005 року, коли позивачкою було отримано в рахунок
вказаної допомоги за 2005 рік 93, 30 грн. Також, колегія суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем даного строку та
необхідністю його поновлення, так як їй стало відомо про порядок нарахування та
розмір одноразової допомоги на оздоровлення лише після отримання письмової
відповіді начальника управління праці та соціального захисту населення
Таращанської РДА від 01.06.2007 року та з судової практики.

Оскільки постанова Таращанського
районного суду Київської області від 06.07.2007 року прийнята з додержанням
норм
матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли
б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від
6 липня 2007 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: №
22-а-3596/08 Головуючий у І інстанції: Потеряйко С.А.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

(вступна
та резолютивна частини)

8 липня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Глущенко Я.Б. та Дурицької О.М., при секретарі
Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської
області від 6 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Таращанської РДА про стягнення недоотриманих
сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Таращанського районного суду Київської області від 6 липня 2007 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді: