Справа № 2-а-174/2008
Суддя: Бакуменко А.С.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-174/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бакуменка А.С.

при секретарі Сиротенко
О.М.

з участю позивача ОСОБА_1.

представника відповідача Штефієнко Г.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Богуславської районної державної адміністрації Київської області про стягнення
недоотриманих сум допомоги на оздоровлення та щорічної допомоги як інваліду
війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1.
у позові до суду просить стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Богуславської районної державної адміністрації на його користь
недоотримані суми на оздоровлення за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 5600 грн.,
посилаючись на те, що він являється постраждалим від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та є інвалідом другої групи. Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому повинно
виплачуватися щорічно одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат і ця допомога виплачується за місцем проживання
органами соціального захисту населення. Він отримував грошову допомогу на
оздоровлення в 2005-2007 роках значно меншу, ніж це передбачено ст. 48
вказаного Закону. По питанню виплати недоотриманих сум на оздоровлення він в
грудні 2007 року звернувся з відповідною заявою до відповідача, але йому було
відмовлено в задоволенні його вимог, в зв'язку з чим він змушений звернутися з
відповідним позовом до суду.

Окрім того, він
просив стягнути із відповідача на його користь недоотримані суми грошової
допомоги як інваліду війни які виплачуються щорічно до 5 травня за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 7788 гривень, посилаючись на
те, що він має статус інваліда війни другої групи і відповідно до
частини 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року йому повинна виплачуватися щорічно
до Дня Перемоги до 5 травня разова грошова допомога у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком і ця допомога виплачується також за місцем
проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної пенсії за
віком визначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Він отримав грошову допомогу в 2005, 2006, 2007 роках
значно меншу, ніж це передбачено частиною 5 ст. 13 вищевказаного Закону, тобто
по 330 грн. у 2005, 2006 роках і 360 грн. - у 2007 році і розмір цих виплат не
відповідає вимогам ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту.»

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на
вищенаведені обставини і просив суд стягнути з відповідача на його користь
грошову суму недоотриманої допомоги на оздоровлення в розмірі 5600 грн. і допомоги
до 5 травня як інваліду війни в розмірі 7788 грн. - тобто всього 13 388
гривень.

Представник відповідача Штефієнко Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити ОСОБА_2. в їх
задоволенні, посилаючись на те, що виплати позивачу проводилися відповідно до
вимог чинного законодавства та в межах бюджетних
асигнувань, а також зазначила що позивач пропустив строки звернення до
адміністративного суду по вимогах про стягнення недовиплачених коштів на
оздоровлення оскільки звернувся до
адміністративного суду у березі місяці 2008 року, а остання виплата йому в 2007
році була проведена 23 лютого 2007 року. Щодо вимог позивача про стягнення недоотриманої допомоги як інваліду війни другої групи,
представник відповідача просила також відмовити в задоволенні його вимог,
посилаючись на те, що позивачу виплачувалась щорічно разова грошова допомога як інваліду війни другої групи в розмірах,
що встановлювались на кожен рік Законами України «Про
державний бюджет України» та відповідно до бюджетних асигнувань.

Окрім того, представник відповідача зазначила що позивачем пропущено річний
строк звернення до адміністративного суду, по
вимогах за 2005, 2006 роках, щодо стягнень як інваліду війни, який визначено ст. 99 КАС України і тому просила суд
застосувати щодо вимог за ці роки положення ст. 100
КАС України і відмовити в позовах за ці роки через сплив строків
звернення до адміністративного суду.

Позивач є інвалідом другої групи, та постраждалим від наслідків
Чорнобильської катастрофи, що стверджується
посвідченням категорії І Серії А, та висновком МСЕК, що віє є інвалідом II групи, яка пов'язана з аварією на Чорнобильській АЕС, які
приєднані де матеріалів справи і були досліджені в судовому засіданні.

Позивачу, як інваліду II групи від наслідків аварії на ЧАЕС у 2005- 2007 роках була виплачена
одноразова допомога на оздоровлення у 2005 - 2007 роках по 120 грн. щорічно.

Суд вважає, що розміри зазначених вище виплат на оздоровлення не
відповідають вимогам ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати на оздоровлення інваліду II групи від Чорнобильської катастрофи виплачуються в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат на час виплати.

Посилання представника відповідача на те, що управління праці та
соціального захисту населення нарахування та
виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, так як розміри виплат
передбачені ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а тому нарахування та виплата на оздоровлення відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України за №836 від
26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р., суперечать
зазначеному вище Закону.

Оскільки управління праці та соціального захисту населення Богуславської
РДА при нарахуванні та виплатах керувалося
підзаконними актами, а саме, постановами Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р.,
які суперечили ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка до 31 грудня 2007
року містила в собі вказівку про виплату ліквідаторам наслідків
Чорнобильської катастрофи по п'ять мінімальних розмірів заробітних плат на час виплат одноразової допомоги, а тому враховуючи
пріоритетність Законів України над
Урядовими постановами, суд вважає, що право ОСОБА_1. на отримання допомог на оздоровлення було дійсно
порушене, тому що замість п'яти мінімальних
розмірів заробітних плат, визначених в Законі України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції до 31 грудня 2007 року, позивач отримав у 2005, 2006,
2007 роках по 120 гривень, що не відповідало
розміру п'яти мінімальним заробітним плат на час виплат.

Але, враховуючи, що представник відповідача Штефієнко Г.М. заявила
клопотання про застосування положень ст.ст.99,
100 КАС України, щодо вимог на оздоровлення, з відмовою в задоволенні позовних вимог за наслідками пропущення строків
звернення до адміністративного суду за 2005-2007
роки, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача і застосувати до заявлених вимог в частині
стягнень за 2005-2007 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і відмовити у
задоволенні за цей період позовних вимог з таких підстав:

Відповідно до
ч.2 ст.99 КАС України "для звернення до адміністративного суду за захистом
прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи
інтересів."

Згідно частини 1
статті 100 КАС України, "пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представник
відповідача наполягає на застосуванні положень ст. ст. 99, 100 КАС України
оскільки позивач пропустив строки звернення до суду з вимогами про перерахунок
допомоги на оздоровлення так як остання виплата в 2007 році була проведена
позивачу відповідно до довідки управління праці 23. 02 2007 року, а позов
ОСОБА_1. подав до суду 12 березня 2008 року, тобто після спливу річного строку
на звернення до суду.

Суд вважає що
позивач не надав суду переконливих доказів про поважність пропуску строків на
звернення до адміністративного суду а тому задовольняє вимогу представника
відповідача і відмовляє позивачу в задоволенні вимог за 2005-2007 роки про
стягнення недовиплачених сум на оздоровлення як інваліду Чорнобильської
катастрофи

Із листа
відповідача від 03.03.2008 року № 669 вбачається, що ОСОБА_1. проводилися
виплати до Дня Перемоги в таких розмірах: у 2005 році 330 грн.; у 2006 році 330
грн.; у 2007 році -360 грн.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1. має статус інваліда війни другої
групи внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах
внутрішніх справ, що підтверджується копією посвідчення, та має право на
пільги, встановлені законодавством України для, інвалідів війни.

Із довідки
наданої відповідачем вбачається, що ОСОБА_1.. за 2007 рік виплачена допомога в
розмірі 360 гривень.

Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року в редакції
закону, що діяв до внесення змін Законом
України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, щорічно
до 5 травня інвалідам війни другої групи виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Розмір
мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до частини першої ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином суд
приходить до висновку, що відповідачем разом грошова допомога ОСОБА_1.
виплачена неправильно, оскільки така допомога визначалась не із розміру
мінімальної пенсії за віком.

На 2007 рік
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 року також затверджене поетапне
підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність:
з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Окрім
того цим же Законом встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та
з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на один відсоток.

Відповідачем
недоплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду війни другої
групи за 2007 рік - 2920 гривень. ( 410 грн. х 8 - 360 = 2920 ) і ця сума
підлягає стягненню на користь позивача оскільки він не пропустив строку на
звернення до адміністративного суду на дії відповідача по нарахуванню та
виплаті допомоги до дня Перемоги як інваліду війни так як звернувся до суду в
березні 2008 року. Вимоги з цих підстав за 2005, 2006 роки не підлягають
задоволенню оскільки позивачем пропущені
строки звернення до адміністративного суду і причини пропуску не є поважними.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 99, 100 КАС України,
ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», частиною 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції
закону до внесення змін 31 грудня 2007 року), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути із
Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області на користь
ОСОБА_1недоотримані суми щорічної допомоги як інваліду війни в розмірі 2923 гривень
до Дня Перемоги за 2007 рік.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення
недовиплаченої допомоги на оздоровлення, як постраждалому від Чорнобильської катастрофи та інваліду другої групи від Чорнобиля за
2005-2007 роки, а також відмовити і задоволенні вимог за 2005,2006 роки як
інваліду війни, за пропуском строків звернення де адміністративного
суду.

Звільнити
управління праці і соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області від сплати
судового збору (державного мита) на підставі
рішення двадцять восьмої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від
29 січня 2008 року "Про надання пільг по сплаті державного мита".

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду в апеляційному порядку може бути подана
протягом 10 днів з часу проголошення постанови.

Апеляційна скарга - протягом 20 днів з часу подачі
заяви про оскарження.

Головуючий: суддя (підпис) А. С. Бакуменко