Справа № К-4755/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого,
судді Смоковича М.І.,

суддів
Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

провівши
у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за
скаргою ОСОБА_1 на дії Генерального прокурора України, прокурора відділу
прийому громадян, розгляду звернень та запитів народних депутатів України
Генеральної прокуратури України за касаційною скаргою представника
Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 05 січня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13
липня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою
на дії Генерального прокурора України, прокурора відділу прийому громадян,
розгляду звернень та запитів народних депутатів України Генеральної прокуратури
України.

В обґрунтування вимог зазначив, що 08 листопада 2004 року
він надіслав скаргу на ім'я Генерального прокурора України щодо вжиття заходів
для припинення бездіяльності прокурора Києво-Святошинського району Київської
області та прокурора Київської області.

22 листопада 2004 року прокурор відділу прийому громадян,
розгляду звернень та запитів народних депутатів України Генеральної прокуратури
України ОСОБА_3 його скаргу направив до прокуратури Київської області для
розгляду.

Вважаючи, що такі дії суб'єкта оскарження порушують
вимоги Закону України “Про звернення громадян”, просив визнати їх
неправомірними.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 05 січня 2005 року скаргу ОСОБА_1 частково задоволено.

Визнані неправомірними дії прокурора відділу прийому
громадян, розгляду звернень та запитів народних депутатів України Генеральної
прокуратури України ОСОБА_3 щодо направлення для розгляду скарги ОСОБА_1 від 08
листопада 2004 року до прокуратури Київської області.

Зобов'язано Генеральну прокуратуру України надати
ОСОБА_1відповідь на його скаргу від 08 листопада 2004 року.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 на дії Генерального прокурора
України відмовлено.

Стягнуто з прокурора відділу
прийому громадян, розгляду звернень та запитів народних депутатів України
Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 державне мито в
розмірі 3, 40 грн. у повернення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2005 року апеляційну скаргу
представника Генеральної прокуратури України відхилено. Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 05 січня 2005 року залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі представник Генеральної прокуратури України
ОСОБА_2просить ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції
скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1в задоволенні його
скарги.

Вважає, що рішення судів попередніх інстанцій постановлені з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 4 статті 7 Закону України
“Про звернення громадян” забороняється направляти скарги громадян для розгляду
тим органам або посадовим особам, дії або рішення яких оскаржуються.

Судами встановлено, що 08 листопада 2004 року
ОСОБА_1звернувся до Генеральної прокуратури України зі скаргою, в якій просив
припинити бездіяльність прокурорів Києво-Святошинського району Київської
області та прокурора Київської області. Але прокурор відділу прийому громадян,
розгляду звернень та запитів народних депутатів України Генеральної прокуратури
України 22 листопада 2004 року скаргу ОСОБА_1 надіслав для розгляду до
прокуратури Київської області.

Отже, у цій частині скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а
тому суди правильно її задовольнили.

Правильним є й висновок судів попередніх інстанцій про
відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії Генерального
прокурора України. У справі відсутні докази неправомірних дій останнього.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не містять у собі
посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для
висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та
процесуального законів і що призвело або могло призвести до ухвалення
незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд першої інстанції та апеляційний суд не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень,
підстав для їх скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Генеральної прокуратури
України ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувані рішення Печерського
районного суду м. Києва від 05 січня
2005 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 13 липня 2005 року - без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
випадку та з підстав, передбачених статтями 236, 237 Кодексу адміністративного
судочинства України до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами,
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підпис) Смокович М.І.

(підпис)
Весельська Т.Ф.

(підпис) Горбатюк С.А.

(підпис)
Мироненко О.В.

(підпис) Чумаченко Т.А.

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Семяніста
С.Л.