Справа № к-4273/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Панченка О.Н., Бутенка В.І., Панченка О.І., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Калінінському районі
міста Горлівки на рішення апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2004
року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Калінінському
районі міста Горлівки до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

встановила:

У грудні 2003 року Державна
податкова інспекція у Калінінському районі м. Горлівки (надалі - ДПІ у Калінінському
районі, позивач) звернулась до відповідачки із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказувала, що ОСОБА_1 знаходилась у трудових відносинах з
ВАТ "Концерн "Стирол". Являючись власником акцій концерну вона
16.05.2001 року продала їх ТОВ "Інвестиційна компанія "Стирол
Хімінвест" на загальну суму 30 000 гривень.

При цьому, на думку позивача,
відповідачка не маючи будь-яких податкових пільг необґрунтовано не сплатила
прибутковий податок з доходу не за основним місцем роботи.

У зв'язку з цим ДПІ у Калінінському
районі просила суд стягнути з відповідачки податковий борг у розмірі 9933,60
гривень.

Рішенням Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від 01 квітня 2004 року позовні вимоги ДПІ у
Калінінському районі м. Горлівки було задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на
користь міського бюджету податковий борг у розмірі 9933,60 грн.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 28 липня 2004 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1
та скасовано рішення суду першої інстанції. Постановлено нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ДПІ у Калінінському районі м. Горлівки відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ДПІ у
Калінінському районі м. Горлівки звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального права, просила зазначене рішення
апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки від 01 квітня 2004 року.

Листом Верховного Суду України від
13.10.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з тих міркувань, що дії податкового органу відповідають
вимогам ст.ст. 5, 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", а
відтак з отриманої за договором купівлі-продажу акцій суми відповідачка повинна
була сплатити прибутковий податок в розмірі 9933,60 гривень.

З таким висновком вірно не
погодилась колегія суддів апеляційного суду, оскільки він не узгоджується з
вимогами матеріального закону, чинного на момент вирішення спору.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що позивачка знаходилась з ВАТ "Концерн "Стирол" у
трудових відносинах, де й отримала акції, 4323 з яких були отримані за рахунок
персоніфікації (розподілу) зароблених орендарями коштів.

З моменту заснування у 1992 році
ВАТ "Концерн "Стирол" являлось орендним підприємством і кошти,
зароблені орендарями, розподілялись між ними відповідно до трудового внеску.
Після створення акціонерного товариства членам трудового колективу були видані
акції в розмірі відповідно до зароблених сум.

Згідно з п."з" ст. 5
Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. до сукупного
оподатковуваного доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється
оподаткування, не включаються доходи, одержані від відчуження громадянами акцій
та інших корпоративних прав, які були набуті такими громадянами в процесі
приватизації в обмін на їх приватизаційні або компенсаційні сертифікати, а
також в межах їх пільгового придбання за власні кошти працівниками підприємств,
що приватизуються, та особами, визначеними статтею 25 Закону України "Про
приватизацію майна державних підприємств";

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідачка придбала 102 акції за рахунок приватизаційних
майнових сертифікатів, чого не заперечує позивач, а 4323 акції - за рахунок
розподілу коштів, які заробили орендатори відповідно до трудового внеску.

А тому слід визнати обґрунтованим
висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідачка фактично придбала
акції за власні кошти, оскільки отримала їх відповідно до своєї трудової участі
як орендар.

Крім того, виходячи з визначення
оподаткованого доходу, наданого в ч.2 та 4 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок", як сукупного чистого доходу, тобто
різниці між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу, апеляційний суд вірно встановив відсутність факту отримання прибутку
ОСОБА_1, оскільки номінальна вартість однієї акції з 05.11.1999 року становить
12 гривень, а відповідачка продала акції по 10 гривень за 1 акцію на загальну
суму 30000 гривень.

З урахуванням викладених фактів,
судом апеляційної інстанції було зроблено обґрунтований висновок про те, що
висновки суду першої інстанції є помилковими та скасовано прийняте ним рішення.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд апеляційної
інстанцій ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами.

Доводи касаційної скарги зазначені
висновки суду не спростовують та зводяться до незгоди з ними.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС
України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Калінінському районі міста Горлівки - залишити без задоволення, а рішення
апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: