Справа № 22а-7632/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-7632/08
Головуючий суддя у суді
категорія статобліку - 48
1-ої інстанції - Боженко Л.В.
(справа
№ 2а-697/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Мартиненка О.В. (доповідач)

суддів -
Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.

при секретарі
судового засідання - Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Павлоградської
міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 07 липня 2008 року у справі
№2а-697/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту
населення Павлоградської міської ради про перерахунок та стягнення
заборгованості з виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської міської ради в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо
неправильного нарахування позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в період
з квітня 2007 року по грудень 2007 року;
стягнути з відповідача на її користь недоплачену суму заборгованості по
допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з
квітня 2007 року по грудень 2007 рік в сумі 3021,90 грн.; стягнути з
відповідача на користь позивачки моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року позовні
вимоги задоволенні частково: визнані неправомірними дії відповідача щодо неправильного нарахування позивачці
державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в
період з квітня 2007 року по грудень
2007 року; стягнуто з відповідача на
користь позивачці недоплачену суму заборгованості по допомозі по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з квітня 2007 року по
грудень 2007 рік в сумі 3021,90 грн.; в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивачка є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно
частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

У
відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми,
передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до
прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює
25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50
відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію
частини 1 статті 15 Закону України №2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII
"Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14
статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V
«Про державний бюджет України на 2007» (надалі Закон №№489-V).

Статтею
56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України
№2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним
доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не
менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного бюджету місцевим
бюджетом.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про
соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14
статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та
пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону
України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії законів є способом тимчасового припинення
їх дії в часі та/або за колом осіб, то втрачання чинності нормативно-правовим
актом, яким відбулося зупинення дії певного закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а відповідно і поновленням прав та обов'язків
осіб, які є учасниками правовідносин, що є предметом регулювання такого закону.

При цьому статтею 74 Закону України "Про
Конституційний Суд України" визначено, що Конституційний Суд України може
вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної
юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії
неконституційного акта.

Отже, Конституційний Суд України, виходячи із змісту статті 74 Закону
України "Про Конституційний Суд України", може поширювати або не
поширювати рішення у справі на правовідносини, які виникли внаслідок дії
оспорених нормативно-правових актів.

Зважаючи на те, що у п. 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 конкретно зазначено, що «рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними», то судова колегія, вважає безпідставним
довід апелянта щодо неможливості зворотної дії у часі вказаного рішення
Конституційного Суду України.

З огляду на викладене, постанова Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року є законною і обґрунтованою, а
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись
п.3 ст. 160. ст.ст. 196, 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Павлоградської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
07 липня 2008 року у справі №2а-697/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 03 вересня
2008 року.

Головуючий
суддя:
О.В. Мартиненко

Судді:
В.Ю. Поплавський

С.А.
Уханенко