Справа № К-31094/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
головуючого-судді - Бутенка В.І.,
суддів: Лиски
при секретарі Мацюк Т.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 та представників відповідачів
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства “Спеціальне конструкторське бюро мікроелектроніки в
приладобудуванні”, Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі
м. Львова про призначення наукової пенсії, -
в с т а н о в и л а :
У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
Свої вимоги мотивував тим, що він на протязі 1979-1992
років працював у Львівському спеціальному конструкторському бюро
мікроелектроніки в приладобудуванні на посадах провідного інженера та
провідного інженера-конструктора науково-дослідного відділу.
Як зазначав позивач, відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 257 від 04.03.2004 року "Про
затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та
виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст.. 24 Закону
України "Про наукову і науково - технічну діяльність", посади
провідного інженера та провідного інженера - конструктора науково-дослідного
відділу підпадають під перелік посад, які дають право на отримання пенсії відповідно
до ст.. 24 Закону "Про наукову і науково - технічну діяльність".
Оскільки він має необхідний стаж наукової роботи, то звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова за призначенням
наукової пенсії відповідно до Закону „Про наукову і науково - технічну
Однак в цьому йому було
відмовлено з тих підстав, що для призначення наукової пенсії він повинен
представити довідку з місця роботи про те, що "Львівське спеціальне
конструкторське бюро мікроелектроніки в приладобудуванні" було на час його
роботи в ньому установою, для якої наукова чи науково-технічна діяльність була
основною і становила понад 70% загально річного обсягу виконаних робіт.
Відповідач ВАТ "Спеціальне
конструкторське бюро мікроелектроніки в приладобудуванні" у видачі такої
довідки ОСОБА_1 відмовило.
Посилаючись на те, що такими діями порушено
його права на отримання пенсії, ОСОБА_1 просив
зобов'язати Відкрите акціонерне товариство “Спеціальне конструкторське бюро
мікроелектроніки в приладобудуванні” надати довідку про те, що наукова чи
науково-технічна діяльність бюро на час його праці в цій установі була основною
і становила понад 70% загальнорічного обсягу виконаних робіт, а також просив зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова призначити наукову
пенсію відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну
діяльність" з часу звернення за призначенням пенсії.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від
21 серпня 2006 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому він посилається на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова в запереченнях на цю касаційну скаргу
посилається на необґрунтованість викладених в скарзі доводів і просить
відмовити в її задоволенні.

ВАТ “Спеціальне конструкторське бюро мікроелектроніки в
приладобудуванні” також надало заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1, в яких
вважає доводи скарги безпідставними і просить залишити її без задоволення.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до
Личаківського районного суду позов для вирішення спору в
порядку цивільного судочинства у грудні 2005 року, тобто вже в період
дії КАС України.

Судом першої інстанції справу розглянуто за правилами
Цивільного процесуального кодексу України.

При апеляційному перегляді цієї справи судом другої
інстанції застосовано правила Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.304, ч.1 ст.313
ЦПК України, справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими
для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими главою 1 розділу V ЦПК України. Апеляційний суд ухвалює рішення та постановляє ухвалу за
правилами статті 19 і глави 7 розділу ІІІ ЦПК України з винятками і доповненнями, зазначеними у
статтях 314 - 316 цього ж Кодексу.

В той же час, Кодекс
адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних
судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до
адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства (ч.1
ст.1 КАС України).

У відповідності із ст.211 КАС України,
сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та
обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду
апеляційної інстанції повністю або частково.

Враховуючи викладене та перевіривши
правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального
права, колегія суддів вважає, що застосування апеляційним судом при розгляді
справи правил адміністративного судочинства є помилковим.

Статтею 227 КАС України передбачено, що допущені
апеляційним судом під час розгляду справи порушення норм процесуального права,
які призвели до ухвалення ним незаконного рішення, є підставою для скасування
такого рішення та направлення справи до суду апеляційної інстанції на новий
апеляційний розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 серпня
2006 року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної інстанції на новий
апеляційний розгляд в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :