Справа № 22а-2009/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №22а-2009/08 головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Дадим Ю.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2008 року м.Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача)

суддів Поплавського В.Ю.

Нагорної Л.М

при
секретарі Фірсік Д.Ю.

.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді на постанову Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2007 року

по
адміністративній справі № 2а-130/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення в м. Павлограді про стягнення суми
одноразової компенсації, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до
Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді, в якому з
урахуванням уточнення остаточно просив стягнути з відповідача на його користь
суми несплаченої одноразової компенсації в сумі 44 306,67грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на
те, що він є інвалідом ІІІ ЧАЕС, а тому у відповідності до ст. 48 Закону
України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової компенсації в
розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат, але відповідач компенсацію у
вказаному розмірі йому не виплачує.

Відповідач проти задоволення позову в суді першої
інстанції заперечував посилаючись на те, що розміри одноразової компенсації
передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому позивач як інвалід третьої групи має право на отримання
одноразової компенсації у розмірі 189,60 грн., яка йому була виплачена

Постановою Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 11 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, з Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
на користь позивача стягнуто одноразову компенсацію в сумі 189,60 грн.

З даним
рішенням суду не погодилися як позивач так і відповідач, та подали апеляційні
скарги, в яких: ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду про часткове
задоволення його позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити
його позов та стягнути з відповідача суму одноразової компенсації з урахуванням
індексу інфляції у розмірі 44306,67 грн.; а Управління праці та соціального
захисту населення в м. Павлограді просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_1
і закрити провадження по справі.

Розглянувши
та обговоривши доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, перевіривши
застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають частковому скасуванню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 797 від 28.02.1991 р.
інваліди ЧАЕС 3 групи мають право на отримання одноразової компенсації в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат. При цьому частиною 7 цієї ж статті
передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначаться на момент
виплати.

Судом першої
інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції І
категорії - інвалідом ІІІ групи та з
1992 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді. Третя група інвалідності позивачу була встановлена
25.06.21992 року. Під час призначення позивачу пенсії по інвалідності за
розпорядженням Тернівського міського відділу соціального захисту населення №
463 від 14.08.1992 р. одночасно було вирішено про призначення та виплату
ОСОБА_1 одноразової компенсації в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат,
що на той час складало 27000,00 карбованців. Вказана сума була позивачу
виплачена у визначений законом місячний строк, що не заперечується самим
позивачем.

Розрахунок
виплаченої позивачу суми одноразової компенсації, як особі яка постраждала
внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, повністю
узгоджується з вимогами ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та діючої на час
встановлення позивачу інвалідності Постановою Верховної Ради України «про
підвищення соціальних гарантій для населення» № 2301 від 29.04.1992 р., якою
було встановлено мінімальна заробітна
плата у розмірі 900,00 крб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені вищенаведеної частині позову правильно
встановив всі фактичні обставини спору та вірно прокоментував норми
матеріального права, а тому постановив по справі законне і обґрунтоване
рішення, яке не підлягає скасуванню з підстав, наведених позивачем в
апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 стосовно не сплати йому гарантованої
державою одноразової компенсації суперечать матеріалам справи але застосував їх в даному конкретному випадку помилково, що призвело до
постановлення незаконного судового рішення. Підстав не приймати до уваги надані відповідачем
письмові докази про виплату позивачу в 1992 році суми одноразової компенсації в
розмірі 27000 крб у апеляційного суду відсутні.

Разом з тим,
колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було помилково застосовано до
спірних правовідносин положення Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від
26 липня 1996 р. «Про компенсацію виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою з 01.08.1996 р. було передбачено суму
одноразової компенсації інвалідам ІІІ групи у розмірі 18969,00 крб. грн.

Задовольняючи
частково позов частково з огляду на вищенаведену Постанову Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 р. «Про компенсацію виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції перерахував визначену цією
постановою суму компенсацію з карбованців на гривні та визнав право позивача на
отримання суми 189,69 грн., але при цьому суд не прийняв до уваги, ця постанова
не встановлює додаткові виплати до раніше виплачених сум компенсації, а встановлює
розмір одноразової компенсації для осіб, які повинні первинно виплачуватися
особам, набувшим право на отримання
передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто після набрання чинності
цієї постанови з 01.08.1996 року.

Таким чином, з
огляду на встановлені фактичні
обставини справи, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність права позивача на додаткове отримання
одноразової компенсації в розмірі 189,69 грн.

Підстав для
закриття провадження у справи за вимогою Управління праці та соціального
захисту населення в м. Павлограді колегія суддів не вбачає, оскільки у випадку
відсутності в особи матеріального права вимагати від суб'єкта владних
повноважень виконання певних обов'язків чи відсутності факту порушення прав
позивача, суд відмовляє у задоволені позову (ч.1 ст.2 КАС України)

Керуючись
п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення в м. Павлограді - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 11 вересня 2007 року - скасувати.

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення в м. Павлограді про стягнення суми одноразової
компенсації. - відмовити

Постанову суду набирає законної
сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
її повного тексту.

Повний текс постанови буде виготовлений 01 липня 2008 року

Судді