Справа № К-3056/07
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2008
року м.Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого:
судді Фадеєвої Н.М.

суддів: Гордійчук М.П., Гончар Л.Я., Васильченко Н.В., Кравченко О.О.

за участю
секретаря - Топчій В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного
суду Донецької області від 10.01.2007р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради,
Відділення державного казначейства у м. Краматорську про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № К-3056/07

Доповідач Фадєєва Н.М.

У жовтні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради, відділення державного казначейства у м.
Краматорську про стягнення одноразової
щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою
Краматорського міського суду від 17.11.2006р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

Постановою
апеляційного суду Донецької області від 10.01.2007р. апеляційна скарга задоволена, постанова
Краматорського міського суду від 17.11.2006р. скасована, ухвалене нове судове
рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим
рішенням апеляційного суду Донецької області від 10.01.2007р., ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду
Донецької області від 10.01.2007р., залишити в силі постанову Краматорського
міського суду від 17.11.2006р., посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є потерпілим 1-ої категорії,
інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та має право на пільги та компенсації,
передбачені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме відповідно до ст.. 48 цього Закону право на отримання
щорічної разової допомоги на оздоровлення, яка повинна виплачуватися в розмірі
5-ти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і ціль спрямування цих видатків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4
Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в частині, коли
вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та
закону про Державний бюджет України.

Розміри щорічної допомоги
відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону України "Про статус ї соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи "
встановлюється цим законом.

Постанова КМУ №836 від 26.07.1996 року
встановила розмір щорічних виплат оздоровлення
в сумі 26,70 грн.

Вказані
суми були отримані позивачем у повному обсязі, що не заперечують сторони.

Однак в Законі України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не вказано, що Кабінет міністрів України визначає розмір щорічної допомоги на оздоровлення.

Згідно частини 4 ст. 48 Закону України від
28.02.1991р. « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти
мінімальних заробітних плат за три роки.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат на 2003-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми статей Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме
стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів
мінімальних заробітних плат на 2003-2005 роки, а не Постанова Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

В 2003 році розмір мінімальної заробітної
плати становив у - 185 грн., у 2004 році -
237 грн., у 2005 році - 290 грн.

Сума допомоги на оздоровлення
становить 3560 грн. (2003 рік 185x5=925 грн.;
2004 рік-237x5= 1185 грн.; 2005 рік
290x5=1450 грн. а
всього 925+1185+1450 = 3560 грн). Суд встановив, що 133 грн. 50 коп. -
позивачем були
отримані, тому сума недоотриманої допомоги на оздоровлення становить 3 426 грн. 50 коп.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що судами попередніх інстанцій обставини справи встановлені повно, але судом апеляційної інстанції невірно
застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що
призвело до ухвалення судом апеляційної інстанції незаконного судового рішення.

Крім того, суд першої інстанції необгрунтовано стягнув на користь відповідача недоплачену
одноразову щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 5 років, тоді як стягненню підлягає неотримана
допомога на оздоровлення за 3 роки.

Зазначена
обставина відповідно до ст.229 КАС України є підставою для скасування
постановленого у справі судового рішення та ухвалення нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 223, 229, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати постанову Краматорського міського суду від 17.11.2006р. постанову
апеляційного суду Донецької області від 10.01.2007р., та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Краматорської міської ради та
Відділення державного казначейства у м. Краматорську на користь ОСОБА_1 3 426 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді: