Справа № 22-а-9621/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-9621/08 Головуючий у
І інстанції: Митрохіна А.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної
І.В.,

суддів:
Маслія В.І.., Бараненка І.І.,

при секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши
матеріали апеляційною скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім «ГазЕнерго» на постанову Господарського суду м.
Києва від 22.12.2005 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «ГазЕнерго», Товариства з обмеженою відповідальністю
«Стефібудкомплекс» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва звернулися до Господарського
суду м. Києва з адмінпозовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ГазЕнерго», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стефібудкомплекс» про визнання договору № 0803/05 на
посередницькі послуги, укладений між ТОВ «Торговий Дім «ГазЕнерго» та ТОВ
«Стефібудкомплекс» від 21.12.2004 року недійсним.

Постановою Господарського суду м.
Києва від 22.12.2005 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач - ТОВ «Торговий Дім
«ГазЕнерго» подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну
інстанцію скасувати незаконну постанову суду першої інстанції та постановити
нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на незаконність оскаржуваного рішення, неправильне
з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення та
неправильність застосування норм процесуального права,
що є безумовними підставами для скасування рішення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від 21.03.2006 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

ТОВ «ТД «ГазЕнерго», не погодившись
з правовою позицією суду першої та апеляційної інстанцій, подали касаційну
скаргу. За результатами розгляду останньої, дану справу направлено на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.08.2003 року між ТОВ «ТД «ГазЕнерго»
(замовник) та ТОВ «Стефібудкомплекс» (посередник)
було укладено договір № 0803/05 на посередницькі послуги, згідно якого замовник
доручив, а посередник взяв на себе обов'язок по пошуку даних з регіональних
облгаза щодо наявності потенційних споживачів природного газу, їх місячні
обсяги та ціни, на умовах, передбачених даним договором у двомісячний термін.

Дана обставина
підтверджується тим, що замовник на
виконання умов договору оплатив надані послуги шляхом перерахування грошових
коштів у розмірі 210000,00 грн., що підтверджується банківською випискою ТОВ «Торговий
дім «ГазЕнерго» по рахунку від 21.01.2004 року.

Позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на заздалегідь суперечну інтересам держави і суспільства мету
укладення оспорюваного правочину. Вона спрямована на приховування від оподаткування
доходів, в діях відповідачів наявна вина
у формі умислу, а тому дані обставини є
необхідними умовами для визнання договору недійсним.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що спірна угода укладена особами без належних на те повноважень,
оскільки ТОВ «Стефібудкомплекс» займалось підприємницькою діяльністю з
порушенням норм чинного законодавства та є фіктивним. Проте прийшов до
висновку, що правочин все ж таки укладено з метою, що суперечить інтересам
держави.

В
обґрунтування правової позиції суду першої інстанції покладено також рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2003 року у цивільній справі №
2-7131/2003 за позовом ДПІ у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ТОВ «Стефібудкомплекс» про визнання недійсними установчих документів, статуту,
установчого договору та свідоцтва про державну реєстрацію від 17.06.2003 року,
яким позовні вимоги задоволено. Рішення набрало законної сили та на даний час є
чинним.

Актом
від 20.05.2004 року № 19-321/165 анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 35610624 від 26.06.2003 року ТОВ
«Стефібудкомплекс». Дата анулювання Свідоцтва 07.07.2003 р.

Скасування
державної реєстрації, анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану
вартість, на думку колегії суддів, не впливає на недійсність укладеного
договору, оскільки не є тими
обставинами, з огляду на які закон пов'язує можливість дійти висновку щодо
укладення сторонами спірного договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її
та закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 157 КАС України.

Колегія
суддів, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми,
якими регулюються спірні правовідносини, дійшла висновку, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок щодо недоведеності направленості
оскаржуваного договору на досягнення мети, що нібито завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства, зважаючи на наступне.

Відповідно
до ст.49 Цивільного кодексу УРСР недійсною є угода,
укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. При
наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в
доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і
все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін, все одержане нею за угодою повинно бути
повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй, на відшкодування
виконаного стягується в доход держави.

Згідно з п.11 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України №02-5111 від
12.03.1999 року із змінами та доповненнями, необхідними умовами визнання угоди
недійсною відповідно до ст. 49 ЦК УРСР є її укладення з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства
та наявність умислу у сторони (сторін) угоди. Тобто
сторона, виходячи з обставин справи, усвідомлювала або повинна була
усвідомлювати протиправність угоди і суперечність її інтересам держави та
суспільства і прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків.

Із
матеріалів справи не вбачається в чому саме полягала заздалегідь суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення договору, і чи була вона
спрямована на приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях
відповідачів вини у формі умислу

Проте,
задовольняючи позов, Господарський суд м. Києва не врахував дуже важливу
обставину - предмет спору, оскільки вимоги про визнання недійсною угоди, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не можуть бути предметом
позову.

Питання
недійсності господарських зобов'язань та застосування відповідних санкцій
врегульовані Цивільним законодавством України.

Положеннями статті 228 ЦК України
встановлено, що правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже,
- нікчемним. Як зазначено у ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання судом такого
правочину недійсним не вимагається. Тому позови податкових органів про визнання
такого правочину недійсним судовому розгляду не підлягають.

У таких випадках органи державної податкової
служби на підставі п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні» вправі звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства,
суд закриває провадження у ній.

Таким
чином, судова колегія знаходить за необхідне задовольнити обидві апеляційні
скарги частково, скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «ГазЕнерго» на постанову Господарського суду м. Києва від
22.12.2005 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «ГазЕнерго», Товариства з обмеженою відповідальністю
«Стефібудкомплекс» про визнання договору недійсним.

Керуючись
ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ГазЕнерго» - задовольнити
частково.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 22.12.2005 року
- скасувати.

Провадження
по справі за адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім «ГазЕнерго», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стефібудкомплекс» про визнання договору недійсним -
закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді: