Справа № К-23150/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів: Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Міненку І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дружківського міського суду Донецької області від 22.02.06 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 04.05.06 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Дружківського міського управління праці та соціального захисту
населення про стягнення заборгованості по виплатах на оздоровлення за 2000 -
2004 роки, -

в с т а н о в и л а:

У
січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду
Донецької області з позовом до Дружківського міського управління праці та соціального
захисту населення про стягнення заборгованості по виплатах на оздоровлення за
2000 - 2004 роки.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області
від 22.02.06 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 04.05.06 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1. було залишено без задоволення, а постанову Дружківського
міського суду Донецької області від 22.02.06 року - без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову
Дружківського міського суду Донецької області від 22.02.06 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 04.05.06 року .

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії. Оскільки за період з 2000 року
по 2004 рік грошова допомога на оздоровлення виплачувалася позивачу, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.96 року № 836., а не статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 звернувся до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 3 категорії чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2000 - 2004 роки не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно Закону України
«Про Державний бюджет на 2004 рік» від 27.11.03 року № 1344-IV розмір мінімальної заробітної плати було
встановлено в сумі 205грн.

Законом України «Про
Державний бюджет на 2005 рік» від 23.12.04 рік № 2285-IV розмір мінімальної
заробітної плати було встановлено в сумі 262грн.

Встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів
України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років
не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 - 2004 роки, а
не постанова Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.96 року № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту
населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення за три роки, які передують часу звернення до суду, виходячи із
суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Оскільки позивачем не заявлялося вимог щодо стягнення
щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік, стягненню підлягає щорічна
допомога на оздоровлення за 2003 та 2004 роки.

З урахуванням отриманої ОСОБА_1. суми 48,20 грн. за 2003 та 2004 роки (26,7 +
21,50), та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент
виплати, а саме: 205 грн. (на серпень 2004 року), 262грн. (на березень 2005р.)
на користь позивача підлягає стягненню 2024,80 грн.

Обставини справи встановлені судами повно і правильно,
але судами невірно застосовано норми матеріального права, а тому касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню, судові рішення першої та апеляційної
інстанції підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Дружківського
міського суду Донецької області від 22.02.06 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 04.05.06 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Дружківського міського управління праці та соціального захисту населення про
стягнення заборгованості по виплатах на оздоровлення за 2000 - 2004 роки скасувати.

Ухвалити нову
постанову.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Дружківське
міське управління праці та соціального захисту населення виплатити ОСОБА_1недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення відповідно до
частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2003 та 2004р.р. в
розмірі 2024,80 грн.

В
іншій частині позовних відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді:
С.В.
Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка