Справа № 2-а-68/2007
Суддя: Чаус Л.В.
Дата ухвалення: 2007-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-б8/2007р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
червня 2007 року м.Очаків

Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого -
судді Чаус Л.В.

при секретарі
Купрієвич О.О.

за участю
представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому
судовому засіданні у
приміщенні суду
адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Очаківської
об'єднаної держподатінспекції (далі - Очаківської ОДПІ) про визнання нечинним
податкового повідомлення,

встановив:

26 березня 2007року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до
Очаківської ОДПІ про визнання нечинним податкового повідомлення №/0
від 29.12.200бр. на суму 4693грн.46коп.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 15.12.2005р. нею отримано
свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після померлої бабусі, яка
складається з права на земельну частку (пай) вартістю 35609грн. 39коп., та
грошових вкладів у розмірі 1285грн. 89коп. Не погоджуючись з визначеним
відповідачем податковим зобов'язанням на суму 4693грн.46коп., вважає, що
земельна частка (пай) не є об'єктом корпоративних прав та не підлягає
оподаткуванню. Крім того, сума грошових внесків, вкладених до 02 січня 1992року
в установи Ощадного банку СРСР, не включається до складу загального
оподатковуваного доходу.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги уточнив та просив
визнати нечинним податкове повідомлення лише в частині оподаткування земельної
частки (паю).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала,
посилаючись на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який
успадкувала позивачка, є корпоративним правом, оскільки, виходячи зі змісту
ст.1 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720 "Про порядок паювання
земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям (далі -Указ №720) та зі змісту ст.17 Земельного кодексу України
від 25.10.2001р. (далі - ЗК України), він засвідчує право вимоги, тобто майнове
право його власника (глави 12 та 13 Цивільного кодексу України), тому не може
розглядатися як рухоме чи нерухоме майно. Зазначила, що у відповідності з п.7.1
ст.7 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV
"Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон №889-IV),
вартість успадкованих об'єктів комерційної власності, у тому числі
корпоративних прав, підлягає оподаткуванню за ставкою 13% на період
2004-2006роки.

Вислухавши пояснення представників позивачки та відповідача, дослідивши
надані ними докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до пп.1.20.4 п.1.20 ст.1 Закону №889-IV позивачка є спадкоємцем другого ступеня споріднення після
смерті бабусі ОСОБА_3 і отримала у спадщину право на земельну частку (пай) на
суму 35609грн.39коп. та грошові вклади у ВАТ "Ощадний банк України" у
розмірі 1285грн. 00 коп., які належали їй за життя, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Очаківською
державною нотаріальною конторою 15.12.2005р.

Як вбачається з копії податкової декларації про доходи за 2005рік, поданої
до Очаківської ОДПІ 14.03.2006р., позивачка зазначила про отримання нею
спадщини, яка складається з земельного паю та грошових вкладів. Податок, який
підлягає сплаті до бюджету з вказаного доходу, йому визначила Очаківська ОДПІ у
розмірі 4693грн.46коп.

При визначенні податкового зобов'язання відповідач безпідставно виходив з
того, що право на земельну частку (пай) є корпоративним правом і підлягає
оподаткуванню за ставкою 13% податку на доходи фізичних осіб.

Так, ст.167 Господарського кодексу України та п.1.8 ст.1 Закону України в
редакції від 22.05.1997р. №283/97 "Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що корпоративні права - це права особи, частка
якої визначається в статутному фонді (майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі її ліквідації відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З набуттям права на земельну частку (пай) його власник не набуває
автоматично права на частку у статутному фонді господарської організації, яка
використовує земельний пай, право власника земельного паю не встановлює його
прав на участь в управлінні підприємством й на отримання частки в його
прибутках.

Оскільки право на земельний пай не містить вказаних правомочностей, воно не
є корпоративним.

З положень Указу Президента України від 10.11.1994р.
№333/91 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва" та Указу №720 випливає, що правовий
статус земельної частки (паю) у землях, що перебували у колективній власності
сільськогосподарських підприємств, є тотожним за своєю суттю правовому статусу
часток власників, яким земельна ділянка належить на праві спільної часткової
власності, що визначений ст.8 6 ЗК України. На це ж вказують й положення
п.п.9.1.1 п.9.1 ст.9 Закону №889-IV, в якому дається однозначне визначення земельної частки
(паю), з метою оподаткування доходів власників від її оренди, як нерухомому
майну.

Виходячи з викладеного та з огляду на ч.4 ст.13 Конституції України,
відповідно до якої усі суб'єкти права власності рівні перед законом, земельну
частку (пай) у землях сільськогосподарських підприємств, яку фізична особа
отримала у спадщину, слід розглядати як невизначену у натурі на місцевості з
цілої земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності її
частину, тобто, відповідно до положень п.1.1 Закону №889-IV, як частину
нерухомого майна.

Згідно із пп.13.2.1 п.13.2 ст.13 Закону №889-IV в редакції, яка діяла на час отримання позивачкою
спадщини, при отриманні у спадщину об'єкта нерухомого майна членом сім'ї
другого ступеня споріднення об'єкт спадщини оподатковувався за нульовою
ставкою, тому позивачка не повинна сплачувати прибутковий податок у зв'язку з
отриманням права на земельний пай.

З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що відповідач неправильно
визначив позивачці суму податкового зобов'язання в частині оподаткування
земельної частки (паю), а тому її вимоги про визнання податкового повідомлення
нечинним в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12,15, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції - задовольнити.

Визнати нечинним рішення Очаківської об'єднаної державної податкової
інспекції про визначення ОСОБА_3 податкового зобов'язання, яке викладене у
податковому повідомленні №/0 від 29.12.200бр., в частині
оподаткування доходу від спадщини, яка складається з земельної частки (паю), на
суму 4629грн. 22коп., зменшивши суму податкового зобов'язання до 64грн. 29коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 3(три)грн. 40коп.
в рахунок відшкодування витрат позивача на сплату судового збору.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти днів з
дня подання заяви про її оскарження, що має бути поданою протягом десяти днів з
дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про її оскарження, у разі подання цієї заяви - після закінчення строку на
подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги -
відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову у повному обсязі складено 05 червня 2007року.