Справа № 22а-3080/2008
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
року Судова колегія
Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:
суддів Бітова
А.І. та Милосердного М.М.,
секретарі Усенко С.В.,
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача
Тарасенко Є.В. та представника третьої особи Кондрата А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою
представника Південного управління капітального будівництва Міністерства
оборони України на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 20
листопада 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради (третя особа Південне управління капітального
будівництва Міністерства оборони України) про визнання рішення незаконним, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання
незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради № 13/70 від 04
липня 2007 року про передачу Південному управлінню капітального будівництва МО
обслуговування житлової забудови по АДРЕСА_1, в м. Миколаєві, зобов'язання
Миколаївської міської ради привести рішення про передачу земель по АДРЕСА_1 в
м. Миколаєві у відповідність до норм діючого законодавства та не змінювати
цільове призначення зазначених земель.
позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що Миколаївська
міська рада, не маючи у власності територіальної громади міста земель
військових містечок, підготувала проект рішення про передачу земель до
комунальної власності, але це питання на сесію ради не виносилося і не
розглядалося. На думку позивача, Миколаївська міська рада розпорядилася землею,
не маючи на це відповідного права. При цьому спірна земельна ділянка
знаходиться в зеленій зоні мікрорайону Леваневський та відповідно до Земельного
кодексу України відноситься до земель рекреаційного призначення і не може
використовуватися не за своїм призначенням. Змінивши цільове призначення цих
земель, Миколаївська міська рада грубо порушила норми Земельного кодексу
України і право позивача на користування землями рекреаційного призначення для
безпечного життя, яке закріплено в Конституції України.
Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано
рішення Миколаївської міської ради № 13/70 від 04 липня 2007 року про передачу
Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України
земельної ділянки площею 18496 кв. м. для будівництва та подальшого
обслуговування житлової забудови по АДРЕСА_1
м. Миколаєва. Зобов'язано Миколаївську міську раду привести рішення про
передачу земель у відповідність до норм діючого законодавства.

Не погоджуючись з поставленим по
справі судовим рішенням, представник Південного управління капітального
будівництва Міністерства оборони України в апеляційній скарзі зазначає, що
судом при вирішенні справи порушено норми матеріального права. Зокрема, спірна
земельна ділянка відносилась до земель оборони, що перебувають в комунальній
власності м. Миколаєва, а не відносилась до земель рекреаційного призначення,
як зазначено в постанові суду першої інстанції. Із врахуванням наведеного
оскаржуване позивачем рішення Миколаївської міської ради прийнято відповідно до
положень Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд
першої інстанції послався на розпорядження Кабінету Міністрів України № 491-р
від 22 вересня 2006 року, не врахувавши зміни, внесені до цього розпорядження.
На думку апелянта, оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень не порушує
прав та законних інтересів позивача. У зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового
рішення і винесення нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, виступи представників третьої особи та відповідача в
підтримку апеляційної скарги, а також позивача та її представника, які вважали
за необхідне залишити постановлене судове рішення без змін, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що спірну земельну ділянку площею 18496 кв. м. у складі земельної ділянки площею 55,9 га
було надано у постійне користування Квартирно-експлуатаційній частині
Миколаївського району для розташування військового містечка № 62 відповідно до
рішення Миколаївської міської ради від 20 жовтня 1993 року № 18/14.

Рішенням Миколаївської міської Ради № 43/50 від 24 лютого
2006 року на підставі звернення Міністерства оборони України від 20 грудня 2005
року № 303/1/4/6982 затверджено схему розподілу земель на території військового
містечка № 62 по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві на землі Міністерства оборони України
та землі комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва.

Рішенням
Миколаївської міської Ради № 7/13 від 09 листопада 2006 року на підставі
звернення Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони
України від 30 жовтня 2006 року № 741/3 затверджено схему розподілу території
військового містечка № 62 загальною площею 500952 кв. м. по АДРЕСА_1. Залишено
в постійному користуванні Міністерства оборони України земельну ділянку площею
165144 кв. м. відповідно до узгодженого плану розподілу земель для
обслуговування майнового комплексу. Земельну ділянку площею 335808 кв. м., до
складу якої входить спірна земельна ділянка площею 18496 кв. м., передано із
земель військового містечка № 62 по АДРЕСА_1, до земель комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва.

Рішенням Миколаївської міської Ради № 13/70 від 04 липня
2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки
площею 18496 кв. м. із зарахуванням її до земель іншого призначення на період
будівництва житлової забудови, а після введення в експлуатацію - до земель
житлової забудови та громадського призначення. Вказану земельну ділянку
передано Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони
України в постійне користування для будівництва та подальшого обслуговування
житлової забудови за адресою м. Миколаїв, АДРЕСА_1.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 491-р
від 22 вересня 2006 року зупинено забудову під житло територій колишніх
військових містечок і до моменту розгляду справи не утворено відповідний орган
для розпорядження цими територіями. Миколаївська міська Рада, не маючи у
власності територіальної громади міста цих земель, підготувала проект рішення
про передачу земель до комунальної власності із земель військових містечок, чим
перевищила свої повноваження, передбачені Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Крім того, за висновком суду першої інстанції,
спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення і не
може використовуватися не за своїм призначенням. Зміною цільового призначення
земельної ділянки орган місцевого самоврядування порушив норми Земельного
кодексу України та особисте право позивача на користування землями
рекреаційного призначення.

Проте, з наведеними висновками суду першої інстанції
погодитися не можна.

Як встановлено матеріалами справи, спірна земельна
ділянка площею 18496 кв.
м. у складі земельної ділянки площею 55,9 га перебувала у постійному
користуванні КЕЧ Миколаївського району для розташування військового містечка №
62 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 20 жовтня 1993 року №
18/14, а тому відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 Земельного кодексу України
відносилась до земель оборони, що перебувають у комунальній власності.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 19 названого Кодексу,
віднесення земельної ділянки до земель оборони виключає можливість віднесення
цієї ж земельної ділянки до земель рекреаційного призначення. Будь-які рішення
щодо зміни цільового призначення по віднесенню спірної земельної ділянки до
земель рекреаційного призначення відповідними органами не приймалися.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої
інстанції про віднесення спірної земельної ділянки до земель рекреаційного
призначення суперечить обставинам справи та діючому земельному законодавству,
що виключає можливість порушення відповідачем будь-яких прав позивача по
користуванню цією ділянкою як землею рекреаційного призначення.

Не ґрунтується на діючому законодавстві і посилання суду
першої інстанції на порушення відповідачем розпорядження Кабінету Міністрів
України № 491-р від 22 вересня 2006 року стосовно зупинення забудови під житло
територій колишніх військових містечок, оскільки змінами, внесеними
розпорядженням Кабінету Міністрів України № 232-р від 26 квітня 2007 року,
вказану заборону забудови під житло територій колишніх військових містечок
скасовано.

На підставі звернень Міністерства оборони України та
Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України
Миколаївською міською радою відповідно до положень п. п. 34, 38 та 42 ч. 1 ст.
26 та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також ст.
ст. 12, 20, 38 та 77 Земельного кодексу України прийнято рішення про передачу
земельної ділянки площею 335808 кв. м., до складу якої входить спірна земельна
ділянка площею 18496 кв. м., із земель оборони до земель комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва, а в подальшому - про передачу земельної
ділянки в постійне користування третій особі для будівництва та подальшого
обслуговування житлової забудови. При цьому відповідачем дотримано порядок
надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам, встановлений
ст. 123 Земельного кодексу України. Будь-які посилання на порушення органом
місцевого самоврядування положень конкретних статей Земельного кодексу України
при прийнятті оскаржуваного рішення в позовній заяві та в рішенні суду першої
інстанції не містяться.

Оцінюючи
оскаржуване рішення Миколаївської міської ради відповідно до положень ч. 3 ст.
2 КАС України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що
назване рішення прийнято органом місцевого самоврядування на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено) та з дотриманням інших вимог,
встановлених названою статтею Кодексу адміністративного судочинства України, а
тому відсутні підстави для визнання цього рішення незаконним.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом першої
інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. п. 3 та 4 ч. 1 ст.
202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195,
196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України
задовольнити.

Постанову Заводського районного
суду м. Миколаєва від 20 листопада 2007 року скасувати. Прийняти нову
постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного
місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Повний текст
постанови виготовлено 09 липня 2008 року.

Головуючий:

Судді: