Справа № 21-942во08
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,

суддів Гусака
М.Б., Панталієнка П.В.,

Самсіна
І.Л., Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового провадження за
винятковими обставинами за скаргою ОСОБА_1 справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради Львівської області (далі
- Міська рада), за участю третьої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
про визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом
про визнання нечинним рішення Міської ради від 24 березня 2006 року № 640 “Про
приватизацію об'єктів комунальної власності Дрогобицької міської ради у першому
півріччі 2006 року” в частині приватизації шляхом викупу ОСОБА_1 нежитлового
приміщення, посилаючись на те, що вона є орендарем останнього і здійснила його
капітальний ремонт, вартість якого перевищує 25 відсотків залишкової вартості цього
об'єкта приватизації, тому на підставі пункту 51 Закону України від 18 травня
2000 року № 1723-ІІІ “Про Державну програму приватизації” має право на викуп
зазначеного приміщення.

Господарський суд Львівської області постановою від 13
червня 2006 року в задоволенні
позову відмовив через те, що у зв'язку з відсутністю доказів волевиявлення
ОСОБА_2, спрямованого на приватизацію орендованого нею приміщення, включення
останнього до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, не
порушує прав позивачки.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 6
листопада 2006 року рішення суду першої інстанції скасував, позов задовольнив,
пославшись на пункт 51 Закону України “Про державну програму приватизації”,
відповідно до якого в разі прийняття рішення про приватизацію орендованого
державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп
цього майна, якщо ним за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів
поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного
об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менше ніж 25 відсотків залишкової
(відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди,
приміщення).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 квітня
2008 року рішення суду апеляційної інстанції залишив без змін.

У скарзі до Верховного Суду України ОСОБА_1, посилаючись
на неоднакове застосування судами касаційної інстанції однієї й тієї самої
норми права порушив питання про скасування зазначеної ухвали.

Перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність підстав для
задоволення скарги.

Ухвалюючи у справі
рішення, суди виходили з того, що вона є адміністративною. Проте цей висновок
не можна визнати обґрунтованим.

Згідно
з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України
до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

У
пункті 1 частини 1 статті 3 цього
Кодексу справу адміністративної юрисдикції (адміністративну справу) визначено
як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт
владних повноважень відповідно до пункту 7 частини 1 тієї самої статті - це орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт
при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між ОСОБА_2
та Міською радою було укладено договір від 1 червня 2004 року № с-209 про
передачу в оренду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. На виконання
умов цього договору позивачка за власний рахунок здійснила поліпшення
(капітальний ремонт) орендованого майна вартістю понад 25 відсотків залишкової
вартості останнього. Незважаючи на це Міська рада прийняла рішення про
приватизацію нежитлового приміщення шляхом його викупу ОСОБА_1 та уклала з ним
договір оренди.

За таких обставин заявлені у справі позовні вимоги
випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а отже, орган
місцевого самоврядування виступає в цих відносинах як суб'єкт права власності,
а не як суб'єкт владних повноважень. Прийняття зазначеним органом оспорюваного рішення
є етапом реалізації волі власника на укладення договору, не змінює правову
природу спірних правовідносин і не перетворює спір у публічно-правовий.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо
її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного ухвалені в адміністративній
справі рішення суду касаційної й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись
статтями 157, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10
квітня 2008 року, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 6
листопада 2006 року скасувати,
постанову Господарського суду Львівської області від 13 червня 2006 року
залишити в силі.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Справу направити до Львівського апеляційного
господарського суду.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадку, встановленого пунктом 2 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді
М.Б. Гусак

П.В. Панталієнко

І.Л. Самсін

О.О.
Терлецький

Ю.Г.
Тітов