Справа № 22-а-1911/2008
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
серпня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-1911/08

Категорія: 49
Головуючий 1 інстанції: Спірідонов М.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Гуцал М.І.

при секретарі Баглаєнко
Я.В.

за участю представників:

представника позивача - Циганенко І.О.

представників відповідача - Шнейдер М.В., Горлов М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» на
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2007 року по
справі № 2-а-974/07

за позовом ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат»

до Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті

про
визнання нечинним та скасування наказу ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат», звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив
визнати нечинним наказ Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті № 105 від 17.04.07 р. в частині
анулювання ліцензії ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» на здійснення міжнародних
перевезень пасажирів та вантажів.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 18.12.07 р. в задоволенні
адміністративного позову ЗАТ «Куп'янський
молочноконсервний комбінат» до Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті про визнання нечинним та скасування наказу було відмовлено.

Позивач не
погодився з зазначеною постановою суду першої інстанції та подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.07 р. по справі № 2-а-974/07 та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Відповідач надав
до суду письмові заперечення на позов (представником відповідача подані
заперечення були викладені як заперечення на апеляційну скаргу), в яких просить
залишити його без задоволення.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої
інстанції, вислухавши осіб, які прибули в судове засідання, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
підставою для прийняття відповідачем наказу № 105 від 17.04.07 р. є акт № 71
від 11.04.07 р. планової перевірки підприємства позивача з питань додержання
Ліцензійних вимог та акт № 71/1 від 11.04.07 р. про встановлення факту
неподання в установлений строк повідомлення про зміну даних, зазначених в
документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії.

Колегія суддів
вважає доцільним відмітити, що відповідно приписам «Порядку контролю за
додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі) та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі», затвердженого наказом №
26/153 Державного комітету України з питань регуляторної політики та
підприємництва, Міністерства транспорту України, який пройшов реєстрацію в
Міністерстві юстиції України 12.03.04 р., планові перевірки додержання
ліцензіатом Ліцензійних умов проводяться органами контролю згідно з
квартальними планами перевірок, які затверджуються наказом органу контролю.
Плани перевірок узгоджуються між Головавтотрансінспекцією, Держпідприємництвом
та Мінтрансом з урахуванням того, що перевірка ліцензіата проводиться не
частіше одного разу на рік (п. 1.2).

Колегія суддів
вважає необхідним відмітити, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до
апеляційного суду не надані докази наявності квартального плану перевірок,
затвердженого та узгодженого належним чином, в якому була б передбачена
перевірка підприємства позивача.

Відповідно
приписам п. 1.5 та п. 1.6 Порядку проведенню перевірки повинно передувати
видача органом контролю розпорядчого документа про створення комісії,
призначення голови, членів комісії, а також оформлення посвідчення на
проведення перевірки ліцензіата, яке підписується керівником (його заступником)
органу контролю та засвідчується печаткою. Посвідчення реєструються в окремому
журналі обліку, сторінки якого мають бути пронумеровані, прошнуровані та
скріплені печаткою.

В п. 1.7 Порядку
передбачено, що орган контролю не менше як за п'ять робочих днів до початку проведення перевірки письмово
або телефонограмою повідомляє ліцензіата про здійснення планової перевірки. При
цьому Порядком передбачено (п. 1.8), що термін проведення перевірки становить
не більше п'яти робочих днів, у разі необхідності, за рішенням керівника органу
контролю, термін перевірки може бути продовжено до десяти робочих днів.

Колегія суддів
вважає доцільним відмітити, що ні в акті перевірки, ні в подальших документах
відповідача не вказано коли і яким чином підприємство позивача було
проінформоване про заплановану перевірку, ким дана інформація була отримана і
чи наділена ця особа належними повноваженнями. Також слід зауважити, що при
призначенні перевірки відповідач порушив приписи п. 1.8 Порядку, оскільки
проведення планової перевірки передбачене протягом 6 робочих днів (з 05.04 по
12.04.07 р.) і відсутнє рішення про її продовження.

Також слід
відмітити, що відповідно положенням п. 2.1 Порядку голові та членам комісії
надається право: доступу на територію, у виробничі та інші приміщення, а також
транспортні засоби ліцензіатів для їх обстеження і перевірки та з'ясування
питань, безпосередньо пов'язаних з перевіркою; ознайомлюватись з необхідними
для проведення перевірки документами; отримувати копії (ксерокопії) необхідних
документів; отримувати від ліцензіатів письмові пояснення з питань, що
виникають під час перевірки.

В п. 3.2 Порядку визначено, що при перевірці ліцензіата комісія
безпосередньо на підприємстві перевіряє наявність ліцензії на надання послуг
відповідного виду перевезень та ліцензійних карток на кожний транспортний
засіб; наявність та використання власної або
орендованої матеріально-технічної бази та фахівців відповідної кваліфікації,
необхідних для організації здійснення перевезень, забезпечення належного
технічного стану, проходження технічного огляду транспортних засобів та
проведення медичного огляду водіїв або виконання договорів про проведення цих
робіт у разі відсутності відповідної бази та фахівців та інші питання,
перелічені в даному пункті.

З аналізу
наведених положень випливає, що перевірка має проводитися комісією у повному
складі, а не окремими її членами або одним із членів комісії.

Крім того, в п.
3.1 Порядку визначено, що для проведення перевірки голова
комісії повинен пред'явити керівнику ліцензіата (юридичної особі), ліцензіату
(фізичній особі "підприємцю") або їх уповноваженим представникам
посвідчення на право перевірки та документи, які засвідчують особу голови та
членів комісії. Комісія обов'язково зазначає у журналі відвідання ліцензіата
(за наявності) строки та мету перевірки, посаду і прізвище голови комісії.
Указані дані засвідчуються підписом голови комісії.

Проте,
як вбачається з наданих до матеріалів справи документів, в журналі реєстрації
перевірок запис зроблений гр. Доля К.В., який (яка) не є головою комісії.
Доказів того, що ця особа була уповноважена виконувати дії, покладені
спеціальним нормативним документом виключно на голову комісії відповідачем не
надано. Крім того, відповідачем не надано доказів вручення керівнику ліцензіата
(підприємства позивача) або його уповноваженим представникам посвідчення №
41/1-9-3773п від 04.04.07 р. на право перевірки та документи,
які засвідчують особу голови та членів комісії. Відсутність таких
документів представником відповідача не спростована.

Зважаючи
на вище перелічені факти, встановлені колегією суддів, слід зробити висновок
стосовно того, що перевірка була проведена без додержання вимог «Порядку
контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з
надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з
надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі», який діяв на час
призначення та проведення перевірки і на який посилався і відповідач, оскільки
відповідачем не спростовано того, що позивач не був належним чином повідомлений
про час та дату проведення планової перевірки, йому не були належним чином
вручене посвідчення на перевірку та документи, які
засвідчують особу голови та членів комісії, перевірка була проведена
одноособово членом комісії, а не комісією загалом.

Колегія суддів
вважає доцільним зазначити, що відповідно положенням ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
приписам п. 5.1 Порядку
за результатами перевірки, як безпосередньо на підприємстві, так і в
транспортному засобі, складається акт перевірки додержання суб'єктом
господарювання Ліцензійних умов у двох примірниках. Один примірник акта
перевірки дається керівнику (уповноваженому
представнику) ліцензіата (юридичній особі), другий - зберігається в
орган контролю, який здійснив перевірку. При цьому (п. 5.3) усі примірники акта
підписуються особами, які проводили перевірку. Керівник ліцензіата
(юридичної особи) або їх уповноважений
представник письмово підтверджує, що ознайомлений з актом перевірки й отримав
один примірник, ставить свій підпис, дату та печатку (у разі її наявності).

Як свідчать
залучені до матеріалів справа документи, проведення перевірки здійснювалося у
присутності гр. Ситнікова Є.П. - виконуючого обов'язки начальника автоцеху. Ця
ж особа була ознайомлена з актом перевірки та актом про встановлення факту
неподання в установлений строк повідомлення про зміну даних, зазначених в
документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії.

Проте позивач
надав докази того, що ця особа не є керівником підприємства та не визначена як
уповноважена особа ліцензіата. Таким чином у відповідача відсутні докази того,
що акти були вручені неналежній особі, що суперечить вищевказаним нормам.

Відповідно
приписам п. 6.3 Порядку орган ліцензування
приймає рішення про анулювання ліцензії протягом десяти
робочих днів з дати встановлення підстав для анулювання. Рішення вручається
(надсилається) ліцензіату із зазначенням підстав анулювання не пізніше трьох
робочих днів з дати його прийняття. А згідно п. 7.3 Порядку саме рішення
про анулювання ліцензії може бути оскаржене в судовому порядку.

Предметом позову
у даній справі є вимога про скасування наказу відповідача про анулювання
ліцензії. Будь-яких пояснень щодо підстав для прийняття замість передбаченого
вищенаведеними нормами рішення оскарженого наказу ні в апеляційній скарзі, ні в
поясненнях представника відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції не надано. Але колегія суддів вважає доцільним зауважити, що
недодержання форми прийнятого фактично рішення про анулювання ліцензії само
пособі не є підставою для визнання такого рішення нечинним.

В п. 6.7 та п. 6.8 Порядку передбачено, що розгляд питань про
анулювання ліцензій, зокрема, на підставі акта про встановлення факту неподання
в установлений строк повідомлення про заміну даних, зазначених у документах, що
додаються до заяви про видачу ліцензії здійснюється органом ліцензування з
обов'язковим запрошенням ліцензіата або його представника. При цьому орган ліцензування
повинен мати підтвердження щодо повідомлення ліцензіата про час та місце
розгляду питання про анулювання ліцензії.

Як
вбачається з наданих відповідачем до матеріалів справи документів, повідомлення
про час, дату та місце розгляду матеріалів перевірки виконання ЗАТ
„Куп'янський молочноконсервний комбінат" містить акт № 71/1 від 11.04.07
р. про встановлення факту неподання в установлений строк повідомлення про зміну
даних, зазначених в документах, що подавалися до заяви про видачу ліцензії.

Оскільки, як
встановлено колегією суддів, даний акт був вручений не керівнику підприємства
або уповноваженій особі, то слід зробити висновок про те, що відповідач не
виконав вимоги Порядку щодо запрошення позивача за засідання, на якому мало
вирішуватися питання про скасування його ліцензії.

Зважаючи на
вищенаведені обставини, колегією суддів зроблений висновок про те, що при
проведенні перевірки та при прийнятті наказу (рішення) про анулювання ліцензії
відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним
законодавством.

В акті перевірки
вказано, що порушення позивачем Ліцензійних вимог пов'язані з тим, що ліцензіат
не повідомив орган ліцензування про укладення договору обов'язкового
страхування водіїв від нещасних випадків № 013-0010/06-04 від 13.07.06 р. в
строк до 23.07.06 р., про оформлення страхових полісів обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів від 31.03.07 р. на автомобілі КамАЗ держ. номер НОМЕР_1, КамАЗ держ.
НОМЕР_2, ЛІАЗ держ. НОМЕР_3, МАН держ. НОМЕР_4 в строк до 10.04.07 р., про
проходження водієм ОСОБА_1 періодичного медичного огляду від 11.04.06 р. в
строк до 21.04.06 р., про проходження водієм ОСОБА_2 періодичного медичного
огляду від 25.04.06 р. в строк до 05.05.06 р., про проходження водієм ОСОБА_3
періодичного медичного огляду від 17.10.05 р. в строк до 07.11.05 р.

Колегія суддів
вважає доцільним відмітити, що перелік документів, які подаються органу
ліцензування для одержання ліцензії визначений в ст. 10 Закону України «Про
ліцензування певних видів підприємницької діяльності» і включає в себе
відомості про суб'єкта господарювання - заявника: найменування,
місцезнаходження, банківські реквізити, ідентифікаційний код - для юридичної
особи; вид господарської діяльності вказаний згідно з статтею 9 цього Закону
(повністю або частково), на провадження якого заявник має намір одержати
ліцензію. До заяви про видачу ліцензії додається копія свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності або копія довідки про внесення
до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засвідчена
нотаріально або органом, який видав оригінал документа. Для окремих видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, до заяви про видачу
ліцензії також додаються документи, вичерпний перелік яких встановлюється
Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого органу з
питань ліцензування.

В
постанові КМУ № 756 від 04.07.01 р. «Про затвердження переліку документів, які
додаються до заяви про видачу ліцензії для окремого виду господарської
діяльності» перелічені документи, які подаються заявником до органу
ліцензування.

Слід відмітити,
що в ст. 17 Закону України «Про ліцензування певних видів підприємницької
діяльності» визначено, що ліцензіат зобов'язаний повідомляти орган ліцензування
про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу
ліцензії. У разі виникнення таких змін ліцензіат зобов'язаний протягом десяти
робочих днів подати до органу ліцензування відповідне повідомлення в письмовій
формі разом з документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які
підтверджують зазначені зміни. На підставі
документів, поданих ліцензіатом до органу ліцензування, орган ліцензування може
прийняти рішення про анулювання ліцензії у строки, передбачені цим Законом.

Підставою
для прийняття рішення про анулювання ліцензії є неможливість ліцензіата згідно
з поданими документами забезпечити виконання ліцензійних умов, встановлених для
виду господарської діяльності, на який видана ліцензія.

З
аналізу наведеної норми випливає, що анулювання ліцензії при порушенні
ліцензіатом строків або порядку повідомлення орган ліцензування про всі зміни
даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії,
можливо лише на підставі документів, поданих
ліцензіатом до органу ліцензування і тільки в разі неможливості ліцензіата
згідно з поданими документами забезпечити виконання ліцензійних умов,
встановлених для виду господарської діяльності, на який видана ліцензія.

Колегія
суддів вважає необхідним відмітити, що ні в актах перевірки, ні в поданих до
суду пояснень та заперечень відповідачем не вказується в чому вбачається
неможливість забезпечення позивачем виконання ліцензійних умов. Тобто
відповідачем анулювання ліцензії здійснено без врахування положень Закону
України «Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності».

Зважаючи на те,
що відповідач не надав доказів в обґрунтування правомірності та законності
прийнятого ним рішення (в даному випадку - наказу), колегія суддів дійшла до
висновку, що відповідач не виконав вимоги п. 2 ст. 71 КАС України.

Також колегія
суддів вважає необхідним відмітити, що при прийнятті оскарженої в даному
апеляційному провадженні постанови суд першої інстанції не були виконані вимог
п. 3 ст. 2 КАС України і в повному обсязі не досліджено чи дійсно відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; чи обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення воно було прийнято; чи добросовісно діяв
відповідач; а також не з'ясував чи пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)
воно було прийнято; і не дослідив дотримання відповідачем права позивача на
участь у процесі прийняття рішення (наказу).

Виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що наказ відповідача
№ 105 від 17.04.07 р. у частині анулювання ліцензії позивача № АА №844424 щодо
здійснення діяльності з міжнародних перевезень пасажирів та вантажів є
незаконним був прийнятий з грубим порушенням встановленого Законом України «Про
ліцензування певних видів підприємницької діяльності» порядку прийняття таких
рішень і ґрунтується на актах, що також були складені з порушенням діючого
законодавства України, а тому цей наказ повинен бути визнаний у цій частині
нечинним, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.07
р. по справі № 2-а-974/07 підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням
норм чинного процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» на
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.07 р. по
справі № 2-а-974/07 - задовольнити.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.07 р. по справі № 2-а-974/07
за позовом ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний
комбінат» до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про
визнання нечинним та скасування наказу - скасувати.

Прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнати нечинним
наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 105 від
17.04.07 р. в частині анулювання ліцензії
ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» на здійснення міжнародних
перевезень пасажирів та вантажів.

Постанова набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

М.І. Гуцал

Повний текст постанови виготовлений та підписаний
26.08.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С.
Водолажська