Справа № 2а-150/2008
Суддя: Мозолєва Т.В.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-150
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008
року Первомайський міський суд
Луганської області в складі: головуючого
судді
Мозолевої Т.В.

при секретарі Удовиченко
І.Ю,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Первомайське справу за позовом позивача
ОСОБА_1 до відповідача Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання незаконними дій
відповідача з відмови у проведенні виплати заборгованості з щорічної разової
грошової допомоги, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою,
посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи від захворювання, яке
пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Також, відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» він має статус інваліда війни другої
групи, що підтверджується посвідченням, та стоїть на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області.
(УПСЗН).

Станом на 05.05.2008р. та на час виплати щорічної
грошової допомоги за 2008р. він мав 3 групу інвалідності.

Частиною 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-Х11 від 22.10.1993р. йому
передбачено виплата щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни у
розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

На його звернення з заявою до відповідача від
02.06.2008р. про виплату заборгованості з разової грошової допомоги як інваліду
війни він отримав лист з відмовою у виплаті заборгованості від 09.06.2008р.

Вважає відмову відповідача у виплаті заборгованості з
разової грошової допомоги, неправомірною з наступних підстав:

Відповідач для
визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у
розмірі Сімі мінімальних пенсій за віком виходив з суми 350 грн.. Даний розмір
не відповідає розміру Сімі мінімальних пенсій за віком, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 46 Конституції України
передбачено, що пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати
рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.2
Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р №966-ХІІ, що прийнятий
на виконання ч.3 ст.46 Конституції України, передбачає, що прожитковий мінімум
застосовується в тому числі для визначення мінімальних пенсій за віком. Пункт
4.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом. Таким чином, розмір мінімальної пенсії за віком для осіб пенсійного
віку повинен дорівнювати прожитковому мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

Статтею 58 Закону України «Про держаний бюджет на 2008р.
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-У1 передбачено для осіб, які
втратили працездатність розмір прожиткового мінімуму на рівні: 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з
1 липня -482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Таким чином розмір щорічної разової грошової допомоги в
2008р. повинен складати не 350 грн., а 3367,00 грн. (481,00 грн. х 7), і з
врахуванням виплачених йому 350 грн. сума заборгованості складає 3017,00 грн.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її
життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Ст.8 Конституції України передбачено,
що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України
має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються
на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав
і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується.

Ст.19 Конституції України передбачено,
що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто
не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Ст.22 Конституції України передбачено,
що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При
прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Ст.55 Конституції України передбачено,
що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Просить суд визнати дії Управління праці та захисту
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
з відмови у перерахунку щорічної разової грошової допомоги та виплати належної її різниці незаконними, що
порушують його Конституційні права та свободи. Зобов'язати Управління праці та
захисту соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
зробити перерахунок призначеної йому в 2008 році щорічної разової грошової
допомоги, встановити її в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком - 3367 грн.
Зобов'язати Управління праці та захисту соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області виплатити йому заборгованість з
щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік в сумі 3017 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі і просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не
з'явилася, від представника відповідача Марусєвої Л.М. надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути
справу у її відсутність, позовні вимоги
не визнає, посилаючись на те, що
відповідач відповідно до ст..54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні» є управлінням Первомайської міської ради, а також кінцевим
розпорядником бюджетних коштів. Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» №3551 від 22.10.1993р. на УПСЗН покладається
обов'язок здійснення виплати пільговій категорії громадян щорічної разової
грошової допомоги до 9 травня. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
Закону №3551, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які
надходять на рахунок відповідного органу Державного Казначейства, який згідно
Положення про Державне казначейство України, затвердженого постановою КМУ №1232
від 21.12.2005р., здійснює розрахункове-касове обслуговування розпорядників і
одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями.

Відповідач є державною установою,
фінансування усіх видів виплат громадянам здійснюється за рахунок бюджетних
коштів, управління у здійснення своєї діяльності в частині виплати разової
грошової допомоги керується не тільки нормами Закону №3551, а ще й бюджетними
нормами, а саме: Бюджетним кодексом України, Законом України про Державний
бюджет України.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного Кодексу України,
бюджетні кошти використовуються тільки на
цілі, визначені бюджетними призначеннями, та відповідно до ст.23 цього ж
Кодексу будь - які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України,
виключно Законом України «Про Державний
бюджет України» визначаються будь - які
видатки держави, розмір і цільове спрямування
цих видатків, виходячи з фінансових можливостей держави.

Розділом 11 Закону
України №107-У11 від 28.12.2007р. «Про державний бюджет України на 2008рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були внесені зміни до ст.. 13 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: ч.5 цієї статті була
викладена у наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються КМУ в межах
бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Постанова КМУ №183 від
12.03.2008р. «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2008р.
відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
та «Про жертви нацистських
переслідувань» встановлює, що щорічна разова грошова допомога для інвалідів
війни 111 групи виплачується у розмірі 350 грн. Саме ця сума була виплачена
позивачу у травні 2008р.

Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008р. п.20-22 розділу 11 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
були визнані неконституційними.

Частина 2 ст.73 ЗУ «Про
Конституційний Суд України» передбачає, що у разі якщо акти або їх окремі
положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони
оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність.

Первомайське УПСЗН
здійснило виплату щорічної грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня
2008р., отже на момент виплати управлінням допомоги окремі пункти розділу 11 ЗУ
«Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ще не були визнані неконституційними, оскільки
рішення щодо їх неконституційності зазначений Суд ухвалив 22.05.2008р., а тому
зазначене рішення не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Неможливо визнати дії
УПСЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної разової грошової
допомоги до 9 травня, оскільки відповідач діяв на підставі і у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому просить суд
відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Дослідивши надані
докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В суді прийнято без
заперечень, що позивач є учасником війни
і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», в тому числі і на отримання щорічної разової
грошової допомоги.

Спір стосується тільки
розмірів цієї допомоги.

Відповідно до Закону
України «Про державний бюджет України на 2008 рік» інвалідам війни 3-ї групи щорічна грошова допомога
виплачувалась у розмірі 350 гривень.

Зазначену суму позивач
отримав, що також прийнято в суді без заперечень.

Відповідно до Закону «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» позивач отримав щорічну допомогу до 5
травня поточного року, тому підстав для висновку, що виплативши позивачеві
щорічну допомогу в сумі 350 грн. Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради діяло незаконно, нема.

Але, 22.05.2008р. Конституційний Суд України визнав неконституційними положення
п.20 розділу №2 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ
№107-6 від 26.12.2007р.

Суд прийшов до
висновку, що 22.05.2008р. у позивача
з'явилось право вимоги виплати щорічної
разової грошової допомоги у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком.

Оскільки, відповідно до ст. 150 Конституції України
рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
позовні вимоги ОСОБА_1. в частині покладення обв'язку доплатити
йому щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни 3-ї групи в
сумі 3017,00 грн. підлягають
задоволенню.

З приводу того, що Рішення Конституційного Суду України прийнято після
того, як виплата одноразової щорічної грошової допомоги була проведена, суд
вважає за необхідне зазначити, що ця обставина напевно була відома
Конституційному Суду і зазначений Суд не міг прийняти рішення, яке завідомо не
буде виконуватись.

На підставі викладеного, керуючись ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про державний бюджет на
2008рік», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р.; ст.ст.8,9, 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Луганської області про відмову у проведенні нарахування не доплаченої
щорічної разової грошової допомоги у 2008 році та її виплати незаконними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області доплатитиОСОБА_1 щорічну
разову грошову допомогу, як інваліду війни за 2008 рік в сумі 3017,00 грн., за
рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному адміністративному суді
області через Первомайський міський суд.

Суддя
Мозолєва Т.В.