Справа № 22-а-9458/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Мілєйко Є.Д. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2008
року справа №
22-а-9458/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Шаптала Н.К., Нікуліна О.А. Кірсановій
М.В. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Микитівського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради

на постанову

Микитівського районного суду м. Горлівки
Донецької області

від

25 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-76/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Микитівського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради

про

стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А :

19.05.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 25.06.2008 року позов ОСОБА_1 до Микитівського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради про стягнення грошових сум на
оздоровлення за 2007 рік було задоволено, за 2000-2006 - відмовлено, у зв'язку
з пропуском строку звернення до суду.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач дійсно з 15.03.2007 року є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії і є
інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив з 1 квітня 2007 року -
420 гривень.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога
у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично
нараховано та сплачено в 2007 році - 90
грн.

Таким
чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати
від відповідача разову грошову допомогу у такому розмірі за 2007 рік - (420
гривень х 4) - 90 гривень = 1590 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за 2007 рік
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі 1590 грн.

Не
погодившись з таким рішенням, Микитівське управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, виплати
здійснювалися, виходячи з Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

В судовому засіданні позивач
заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до
апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є
інвалідом 3 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Управління
виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 90 грн. як інваліду 3
групи, встановлену Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова № 562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи - 90 гривень (за
грошовою реформою 1996 року).

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2007 роки, а не постанова № 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 90 гривень в 2007 році суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

На цей
час статтею 76 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати з 1 квітня 2007 року було встановлено в сумі 420
грн.

Таким
чином, недоплата позивачеві належної щорічної допомоги на оздоровлення склала
420 х 4 - 90 = 1590 гривень, які й підлягають стягненню на користь позивача з
відповідача.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тобто суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Позивачем в іншій частині постанова
місцевого суду не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути
залишена без змін.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Микитівського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від
25.06.2008 року у справі № 2-а-76/08 за позовом ОСОБА_1 до Микитівського
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради «про
стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення» - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: