Справа № 2а-21/2008
Суддя: Чишій С.С.
Дата ухвалення: 2008-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 2а - 21/2008
Категорія : Спори фізичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його
рішень(правових актів індивідуальної дії) - 36
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е
Н Е М
У К Р
А Ї Н И

15
серпня 2008 року Любомльський
районний суд Волинської області в складі головуючого -
судді Чишія С.С.,

суддів - Мосієвича І.В., Пешкова
М.І.,

при секретарі Семенюк К.М.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Любомль адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Любомльської
райдержадміністрації, Міністерства праці та соціальної політики України,
Державного казначейства України про визнання неправомірними дій та покладення
обов'язку провести перерахунок і виплатити недоплачену суму щорічної грошової
допомоги,

в с
т а н
о в и
в :

У суд з позовом звернувся ОСОБА_1, який просить визнати неправомірними дії
відповідачів щодо не проведення перерахунку та невиплати разової щорічної
допомоги до Дня Перемоги за 2007 рік. Вимоги обґрунтував тим, що є ветераном
війни - інвалідом війни 1 групи, що підтверджується відповідним посвідченням.
Вважає, що відповідно до Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком. В порушення ст.2 вказаного Закону та ч.3 ст.22
Конституції України у 2007 році отримав таку допомогу лише в розмірі 450
гривень. Через це вважає свої права на допомогу порушеними, тому просить
зобов'язати відповідачів зробити перерахунок і виплатити недоплачену допомогу в
сумі 3650,60 гривень.

_______________________________________________________________________

1 інстанція код суду - 0310

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Управління праці та соціального захисту населення Любомльської
райдержадміністрації, Державне казначейство України, Міністерство праці та
соціальної політики України належним чином були сповіщені про розгляд справи,
однак їх представники в судове не з'явились, заперечень по суті позову та
клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що є учасником війни і має право на
щорічну допомогу, однак йому виплачено у 2007 році лише 450 гривень. Такі дії
вважає неправомірними і просить задовольнити позов.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із посвідченням НОМЕР_1 від 12.12.2006 року ОСОБА_1 є ветераном
війни - інвалідом війни 1 групи.

Листом управління праці та соціального захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації від 14.05.2008 року №2468 стверджено, що у
2007 році позивачу виплачено 450 гривень разової щорічної допомоги ветеранам
війни до Дня Перемоги.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди
війни, учасники війни.

Таким чином, позивач на час оспорюваних виплат мав статус інваліда війни 1
групи.

Згідно із ч.5 ст.13 вказаного Закону в редакції від 25.12.1998 року, що
діяла до 09.07.2007 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни І групи виплачується
разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з п.13 ст.71 ст. Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.
Ст.29 Закону розмір цієї допомоги на 2007 рік для інвалідів війни 1 групи
встановлено у 450 гривень.

Згідно із ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу
РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№6-рп/2007 визнано неконституційними положення ст.29 та п.13 ст.71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині встановлення
розміру виплати грошової допомоги ветеранам війни, в тому числі - інвалідам
війни 1 групи в сумі 450 гривень.

При цьому Конституційний Суд України у своєму Рішенні зазначив, що він
неодноразово розглядав за зверненнями суб'єктів права на конституційне подання
справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про
Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій такими, що не відповідають Конституції України (Рішення від 20.03.2002
року №5-рп/2002, від 01.12.2004 року №20-рп/2004, від 11.10.2005 року
№8-рп/2005). Проте, незважаючи на зазначені рішення Конституційного Суду
України, ревізія законами про Державний бюджет України пільг, компенсацій і
гарантій, яку започатковано у 1995 році, набула системного характеру.

Конституційний Суд України вказав, що предмет закону про Державний бюджет
України чітко визначений у Конституції України, Бюджетному кодексі, тому цей
закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада
України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України
включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України,
зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене
іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Резолютивною частиною Рішення 09.07.2007 року №6-рп/2007 встановлено, що
воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, по справі встановлено, що зменшення розміру передбаченої ч.5
ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічної допомоги ветеранам суперечить положенням Конституції України
про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів чи внесенні змін до чинних законів.

Положення ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» згідно із Законом України від 28.12.2007 року №107-VI
змінені і викладені в новій редакції, за якою щорічна разова грошова допомога
виплачується у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Нова
редакція рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року
№10-Республіки Польща/2008 визнана неконституційною.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги по суті є
обґрунтованими та доведеними.

Згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір
такого прожиткового мінімуму на час належної позивачу виплати встановлено у 406
гривень.

Таким чином, розмір мінімальної пенсії за віком у 2007 році з врахуванням
ч.3 ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» становить
410,06 гривень.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» позивачу до виплати у 2007 році належало
4100,60 гривень (410,06х10.

З врахуванням виплачених 450 гривень до відшкодування підлягає сума у
3650,60 гривень, що відповідає заявленим вимогам.

Таким чином, позовні вимоги в повному об'ємі є обґрунтованими і доведеними
та підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 71, 86, 159, 160, 163 КАС України, суд

п о
с т а
н о в
и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною невиплату управлінням праці та соціального захисту
населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ОСОБА_1 в сумі 3650
гривень 60 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 разову щорічну
допомогу до Дня Перемоги за 2007 рік в сумі 3650(три тисяч шістсот п'ятдесят)
гривень 60 копійок шляхом списання Державним казначейством України вказаної
суми з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на
реєстраційний рахунок Управління праці та соціального захисту населення
Любомльської районної державної адміністрації Волинської області
№0554 в Управлінні Державного казначейства міста Любомль МФО 803014.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації Волинської області після надходження вказаної
суми негайно виплатити ОСОБА_1 разову щорічну допомогу до Дня Перемоги за 2007
рік в сумі 3650(три тисяч шістсот п'ятдесят) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування
мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через Любомльський районний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня
проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
: суддя С.С.Чишій

судді І.В.Мосієвич М.І.Пешков