Справа № 22-а-5034/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2008 року справа
№ 22-а-5034/08

приміщення суду за адресою:
м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від 31.03.2008 року

по справі

№ 2-а-16/08 /суддя Масендич В.В./

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення разової грошової допомоги до 5 травня, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Пролетарського
районного суду м. Донецька з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради про
стягнення разової грошової допомоги до 5 травня.

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від
31.03.2008р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради на користь ОСОБА_1 1 770 грн. 30 коп. за 2007р. В задоволенні
решти позовних вимог позивачу відмовлено.

07.04.2008р.
Управлінням праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційну
скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неправильно
застосовано норми ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

В
апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно,
до 5 травня учасникам бойових дій передбачена виплата одноразової грошової
допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій
по віку. Згідно із ст.17 вищезазначеного закону фінансування витрат, пов”язаних
із реалізацією закону, здійснюється за рахунок державного та місцевого
бюджетів. Дана допомога сплачується за рахунок коштів державного бюджету. Ст.95
Конституції України зазначає, що тільки законом про Державний бюджет України
регулюються будь-які витрати держави. Здійснити виплати у розмірах, визначених
ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управління праці та
соціального захисту населення не має права, так як являється головним
розпорядником бюджетних коштів та в своїй роботі керується Бюджетним кодексом
України. Відповідно до ст. 51 БКУ управління праці бере на себе бюджетні
зобов”язання та здійснює витрати у межах, встановлених кошторисом Кошторис
складений з урахуванням осіб, які мають право на пільгу, та встановленого
законом про Державний бюджет України розмір допомоги.

Відповідач до судового засідання не з»явився, просив
розглянути апеляційну скаргу без його участі,
сторони про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду
справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені
законодавством України для учасників війни, є учасником війни і відповідач
сплатив йому одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році - 250 грн., у
2006 році - 250 грн., у 2007 році - 280 грн.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України,
судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1 /а.с.3/.

Згідно листа відповідача , позивачу було сплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2007 році - 280 грн. /а.с.2/.

Відповідно до ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірі п”яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17 Закону України № 3551-ХІІ передбачено, що щорічна виплата
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12 - 16
цього Закону, здійснюється органами праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Позивачу було фактично виплачено відповідачем одноразову допомогу,
передбачену Законом України № 3551-ХІІ у 2007 році - 280 грн.

Судом першої інстанції вірно застосовано норми рішень
Конституційного Суду України від 01.12.2004р. та від 09.07.2007р., якими
визнані неконституційними відповідні положення Законів про бюджети України на
2004 та 2007 роки і тому позивачу повинні були проведені за 2005, 2006, 2007
роки виплати грошової допомоги у відповідності до ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до принципу верховенства права та законності -
суд при вирішення справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як роз”яснено
постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійснені
правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що нормативно - правові
акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови
Верховної ради України, постанови і розпорядження
Кабінету Міністрів України, підлягають оцінці на відповідність як Конституції України так і закону.

Враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції правильно вважав, що дії відповідача щодо
відмови позивачу в виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, в
розмірах, встановлених ч.5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є неправомірними.

Суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради - залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 31.03.2008 р. по справі № 2-а-16/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про зобов»язання сплатити недоотриману разову грошову
допомогу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді
Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок