Справа № 2-а-17/2008
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2- а-17
П О С Т А Н О В А

І
М Е Н Е М У К
Р А Ї
Н И

18 червня 2008 року Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого- судді: Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Орищук І.І.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача ЧМР: Антонюк І.Я.

третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи

на стороні відповідача:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третьої особи на
стороні відповідача: ОСОБА_2про визнання рішень №595 від 02.12.2004 року та
№836 від 20.09.2005 року Чернівецької міської ради незаконними та їх
скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради, третьої
особи на стороні відповідача: ОСОБА_2про визнання рішень №595 від 02.12.2004
року та №836 від 20.09.2005 року Чернівецької міської ради незаконними та їх
скасування.

Посилалася на те, що рішенням Чернівецької міської ради № 595 від
02.12.2004 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на складання проекту відведення
земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,10 га. В
подальшому, згідно рішення № 836 від 20.09.2005 року, ОСОБА_2 видано на руки
Державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для ведення
садівництва.

Однак, дана ділянка належить позивачу та була надана їй у користування
12.02.1978 року на підставі рішення райвиконкому народних депутатів
Першотравневого району № 143/9 від 22.04.1977 року «Про виділення в тимчасове
користування інвалідам та пенсіонерам маломірних ділянок фруктових садів».
Відповідно до вказаного рішення, між нею та домоуправлінням № 12 було укладено
договір від 10.02.1978 року про надання в користування земельної ділянки - саду, площею 0,4 га за адресою: АДРЕСА_1
Вона зобов'язана була утримувати дану земельну ділянку в належному стані.
Виконуючи умови договору, вона протягом двадцяти шести років вирощувала на
даній земельній ділянці різні овочі, посадила фруктові дерева та кущі.

Вважає, що ОСОБА_2. самовільно
захопив виділену їй земельну ділянку, після чого подав до Чернівецького
міськвиконкому заяву, відповідно до якої дана ділянка була передана йому у
власність. Рішення Чернівецької міської ради про надання земельної ділянки у
власність ОСОБА_2, вважає незаконними та просить їх скасувати. Стверджує, що
вона має право набути право на спірну земельну ділянку у зв'язку з
добросовісним користуванням нею понад 15 років. Просила позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав.
Пояснив, що ОСОБА_1. користувалась спірною земельною ділянкою на підставі
рішення від 22.04.1977 року та договору від 12.02.1978 року. Вказані рішення та
договір ніхто не скасовував та не розривав, а рішення Чернівецької міської
ради № 595 від 02.12.2004 року та
рішення № 836 від 20.09.2005 року є незаконними та підлягають скасуванню.
ОСОБА_2. самовільно захопив земельну ділянку
по АДРЕСА_1 Крім того, позивач має право на дану земельну ділянку за
набувальною давністю, оскільки вона добросовісно користувалась нею понад 26 років.

Представник відповідача Чернівецької міської ради позов не визнала.
Пояснила, що спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_1. 12.02.1978 року у
короткострокове користування до трьох років, термін користування земельною
ділянкою закінчився. Також, позивач не може вважатись добросовісним набувачем
земельної ділянки, що поАДРЕСА_1, оскільки термін набувальна давність
застосовується з часу введення в дію Земельного кодексу України, тобто з
01.02.2002 року. Крім того, сам факт використання земельної ділянки не породжує
права власності, тому ОСОБА_1. повинна була звернутись до Чернівецької міської
ради про передачу їй земельної ділянки у власність чи користування, що було нею
зроблено лише 10.04.2006 року, тобто після винесення оскаржуваних рішень. Крім
того, зазначила, що права позивача порушені не були, оскільки їй була надана
земельна ділянка за АДРЕСА_1 Також,
просила застосувати термін позовної давності та в адміністративному позові
відмовити.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2. позов не визнав. Пояснив, що
звернувся до Чернівецької міської ради з заявою про надання земельної ділянки.
Рішенням Чернівецької міської ради від 20.09.2005 року йому була передана у
власність земельна ділянкаАДРЕСА_1 і лише після цього він почав користуватись
вказаною земельною ділянкою. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні
адміністративний позов не визнав. Пояснив, що ОСОБА_2. користується спірною
земельною ділянкою на підставі рішення Чернівецької міської ради від 20.09.2005
року, самовільно ділянку не захоплював. ОСОБА_1. не набула право користування
земельною ділянкою, оскільки не отримала державного акту про право користування
землею, як було передбачено ЗК УРСР (в редакції 1970 року). Крім того,
позивачем було пропущено річний строк позовної давності, що також є підставою
для відмови в позові. Зазначив, що права позивача порушені не були, оскільки
рішенням Чернівецької міської ради від 30.06.2006 року їй була надана земельна
ділянка, площею 0,400 га АДРЕСА_1 Просив в позові відмовити.

Свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6. суду пояснили, що їм відомо, що ОСОБА_1.
користувалася земельною ділянкою поАДРЕСА_1 понад двадцять шість років,
доглядала за вказаною земельною ділянкою та обробляла її.

Свідок ОСОБА_7. пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1. як учаснику війни була надана у користування земельна
ділянка АДРЕСА_1 У 2004 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_2. готував
документи на дану земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_8. пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 Їй відомо, що позивачу у
користування земельну ділянку АДРЕСА_1 надав КЖРЕП.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_2. користується спірною земельною ділянкою
з 2006 року, після винесення рішення Чернівецької міської ради.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим
та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.104 КАС
України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що згідно рішення Чернівецької міської ради №595 від
02.12.2004 року, на підставі заяви від 03.11.2004 року, ОСОБА_2 було надано
дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
власність (а.с.6).

Рішенням Чернівецької міської ради № 836 від 29.09.2005 року, ОСОБА_2 було
передано у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 (а.с.7).

10.11.2005 року ОСОБА_2. отримав державний акт про право власності на
вказану земельну ділянку (а.с.53).

Судом також встановлено, що рішенням виконкому районної ради депутатів
трудящих № 143/9 від 22.04.1977 року «Про виділення в тимчасове користування
інвалідам та пенсіонерам маломірних ділянок фруктових садів», було виділено на
три сім'ї інвалідів Вітчизняної війни та
пенсіонерів ділянки фруктових садів,
зобов'язано кербуд № 12 та № 13 вказати межі фруктових садів в натурі та
скласти акт на передачу (а.с.8).

Згідно договору від 12.02.1978 року будинкоуправлінням № 12 було виділено в користування ОСОБА_1.
земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до п. 12 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу
України - до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у
приватну власність, здійснюють відповідні міські ради.

Як вбачається із змісту ст. 15 Земельного кодексу УРСР (в редакції 1970
року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, земля надається в
безстрокове або тимчасове користування. Тимчасове користування землею може бути
короткостроковим - до трьох років і
довгостроковим від трьох до десяти років. Відповідно до ст. 20 вказаного
кодексу, право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується
рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право
довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами на право
користування землею.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що земельна ділянка по
АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому районної ради депутатів трудящих №143/9
від 22.04.1977 року «Про виділення в тимчасове користування інвалідам та
пенсіонерам маломірних ділянок фруктових садів» була надана ОСОБА_1. в
тимчасове короткострокове користування терміном до трьох років.

Договір від 10.02.1978 року не може бути прийнятий до уваги судом як
документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, оскільки нормами
ЗК УРСР (в редакції 1970 року) не передбачено даного виду документу, як такого,
яким могло бути посвідчене право користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1 п.2 ст. 36 ЗК УРСР (в
редакції 1970 року), право громадян на користування наданою земельною ділянкою
підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках закінчення
строку, на який було надано земельну ділянку.

Відповідно до вказаної норми Закону, яка була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин, судом встановлено, що термін користування спірною земельною ділянкою
ОСОБА_1. закінчився.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КАС України обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування.

Будь-яких інших правовстановлюючих документів на підтвердження права
користування спірною земельною ділянкою, позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України, громадяни України, які
добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою, протягом
15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть
звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу її у власність або надання її у користування. Передача
земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі
набувальної давності здійснюється у порядку, встановленому цим кодексом.

Тобто, сам факт використання позивачем спірної земельної ділянки не
породжує права власності на дану ділянку, а дає право на звернення до органу державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність або
надання її у користування.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, ОСОБА_1. термін користування
земельною ділянкою не продовжила. Звернулась до Чернівецької міської ради з
заявою про надання їй земельної ділянки лише 10.04.2006 року, тобто після
винесення оскаржуваних рішень, в той час як ОСОБА_2. звернувся до Чернівецької
міської ради 03.11.2004 року (а.с.6,55).

Твердження представника позивача про те, що позивач має право на спірну
земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно користувалась нею понад двадцять шість років,
не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки поняття
набувальної давності було введено в дію Земельним кодексом України, який набрав
чинності з 01.01.2002 року та не має зворотної дії в часі, а тому остання
повинна відраховуватись з 01.01.2002 року.

Суд також приймає до уваги, що згідно рішення Чернівецької міської ради №
49 від 30.06.2006 року, на підставі заяви від 10.04.2006 року, ОСОБА_1. було
надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду по
АДРЕСА_1 площею 0,0400 га, а тому права
ОСОБА_1 порушені не були (а.с.54-55).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання
рішень № 595 від 02.12.2004 року та №836 від 20.09.2005 року Чернівецької
міської ради незаконними та їх скасування є необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який
обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав
, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Посилання представника позивача на те, що позивачем термін позовної
давності не пропущений, оскільки вона дізналась про оскаржувані рішення
26.05.2006 року з відповіді Управління з
контролю за використанням та охороною земель в Чернівецькій області не знайшло
свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_10
вбачається, що позивачу було відомо з 2004 року
про те, що ОСОБА_2. оформлював документи на спірну земельну ділянку. А
тому ОСОБА_1. мала можливість в будь-який час звернутися до відповідача з
клопотанням про надання їй необхідної інформації. Клопотання про
поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем
не заявлялось. Представник відповідача та представник третьої
особи на стороні відповідачів наполягали на застосуванні позовної давності, а
тому суд вважає, що пропущення строку звернення до суду також є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного
позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в адміністративному позові ОСОБА_1 про визнання
рішень № 595 від 02.12.2004 року та №836 від 20.09.2005 року Чернівецької
міської ради незаконними та їх скасування - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,14, 157, 159, 160, 161,
162, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В адміністративному позові
ОСОБА_1 про визнання рішень № 595
від 02.12.2004 року та №836 від 20.09.2005 року Чернівецької міської ради
незаконними та їх скасування -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було
подано.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного
суду через Першотравневий районний суд
м. Чернівці.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - суддя:
___________________ Вівдиченко
Т.Р.