Справа № К-35691/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22
січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:

головуючого: Панченка О.Н.
(доповідача),

суддів:
Весельської Т.Ф.,

Мироненка О.В.,

Смоковича М.І.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві касаційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста
Києва від 27 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
міста Києва від 30 червня
2004 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Верховної Ради України, Президента
України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України

про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2004 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з
зазначеним позовом до суду посилаючись на те, що він є інвалідом війни ІІ
групи, і, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», він та члени його сім`ї звільнені на
100% від сплати за користування комунальними послугами, газом, електроенергією
та іншими послугами. Разом з тим в період 2000-2001 років були прийняті Закони
України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2001 рік» і, відповідно до ст. 58 цих Законів, передбачалося
поширення пільги тільки на самого ветерана війни та неповнолітніх членів сім`ї.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям зазначених законів,
на двох членів його родини не поширювались пільги по сплаті комунальних послуг,
що на думку позивача, суперечить Конституції України та про що свідчить Рішення
Конституційного Суду України від 20 березня
2002 року №5-рп, яким визнано такими, що не відповідають Конституції
України положення ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001
рік» щодо зупинення дії положень законодавчих актів України в частині надання
пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Просив постановити рішення про відшкодування за рахунок
держави збитків у розмірі 1293 грн. 36 коп.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27
квітня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від
30 червня 2004 року, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного
Суду України від 03 листопада 2006 року касаційну скаргу Сокора О.М. на
зазначені судові рішення разом з матеріалами справи передано на розгляд до
Вищого адміністративного суду України, ухвалою якого від 12 листопада 2007 року
відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

В касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування судових рішень попередніх інстанцій, оскільки вважає їх
незаконними і такими, що не відповідають Конституції України, і просить
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо
обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, колегія
суддів дійшла наступного висновку.

Позивачем
порушено питання про відшкодування за рахунок держави збитків у розмірі 1293
грн. 36 коп., оскільки обмежено його право, як інваліда війни, у користуванні
пільгами, компенсаціями і гарантіями, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів,
у зв'язку з прийняттям Законів України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та «Про Державний
бюджет України на 2001 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного
судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди
вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України,
адміністративний суд - це суд загальної юрисдикції, до компетенції якого цим
Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Таким
чином, компетенція Вищого адміністративного суду України не поширюється на
перегляд даної справи у касаційному порядку, а тому колегія суддів, з
урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 157 та п. 1 ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного
судочинства України, вважає за необхідне касаційне провадження закрити, а
справу - повернути на розгляд до Верховного Суду України.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 21, 157, 210, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА :

Касаційне провадження у Вищому адміністративному суді
України за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Печерського районного суду
міста Києва від 27 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від
30 червня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_1до Верховної Ради України,
Президента України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України про відшкодування збитків закрити, про що повідомити осіб, які беруть
участь у справі.

Справу №2а-1464/04 повернути до Верховного
Суду України.

Ухвала вступає в законну силу
з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Н. Панченко

Судді: Т.Ф. Весельська

О.В. Мироненко

М.І. Смокович

Т.А. Чумаченко

З оригіналом згідно.

Провідний спеціаліст А.Д.
Зимненко