Справа № 22-а-7160/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня
2008 року справа
№ 22-а-7160/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі з участю: представника позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації

на
постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від 16.05.2008 року

по
справі

№ 2-а-8192/08 /суддя Христофоров
А.Б./

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
райдержадміністрації

про

стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення за
2000-2007 роки у
сумі 7 941, 50 грн. та моральної шкоди у сумі 15 000 грн.

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської райдержадміністрації про стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2000-2007 роки у сумі 7 941.50 грн.
та моральної шкоди у сумі 15 000 грн.

До суду
першої інстанції позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно
до якої просив стягнути з відповідача грошову допомогу на оздоровлення за
2000-2005 та 2007 роки.

Постановою Донецького
окружного адміністративного
суду від 16.05.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту
населення Волноваської райдержадміністрації про стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 та 2007 роки було задоволено повністю. Стягнуто з Управління праці
та соціального захисту
населення Волноваської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1
недоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2000-2005, 2007 роки у розмірі 7 416 грн. 10 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії, інвалідом 2
групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення у
2002 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2003 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі
26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 120 грн. 00 коп., у 2006 р. в сумі 120 грн.
00 коп., у 2007 р. в сумі 120 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в
судовому засіданні не підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з»явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити
частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1а є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та інвалідом 2-ї групи /а.с.
10/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за 2002 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2003 р.
в сумі 26 грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 120
грн. 00 коп., у 2006 р. в сумі 120 грн. 00 коп., у 2007 р. в сумі 120 грн. 00
коп. /а.с.20/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії другої групи інвалідності -
п»ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року
не збільшувався, в той час як Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2001 рік", "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік", "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік", "Про Державний бюджет
України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України на 2005
рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної
плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на оздоровлення значно нижчі
за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", кратні
розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, до спірних
правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили - Закон
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким
чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недовиплачені суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки.

Суд
першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2000-2002 роки. Ці
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але
починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями), а також відповідно
до Закону України № 2638-Ш від 11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив
позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Тому в
частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2002
роки, колегія суддів вважає за необхідне відмовити саме до цього відповідача.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача за рахунок державного
бюджету на користь позивача необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме: в 2003 році - (237 грн. х 5 - 26.70
) = 1158 грн. 30 коп.; в 2004 році -(237 грн. х 5 - 26 грн. 70 коп. = 1158 грн.
30 коп.; в 2005 році - (332 грн. х 5 - 120 грн. 00 коп. = 1540 грн. , в 2007
році - (440 х 5 - 120 = 2080 грн.),
всього на загальну суму 5936 грн. 60 коп.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської райдержадміністрації - задовольнити
частково.

Постанову
Донецького окружного адміністративного
суду від 16.05.2008 року по справі № 2-а-8192/08
року за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
райдержадміністрації про стягнення
недоотриманої суми допомоги на оздоровлення за
2000-2005, 2007 роки у сумі 7
416.10 грн. скасувати в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованості з допомоги на
оздоровлення за 2000-2002 роки.

Стягнути
з Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1
заборгованості з допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в сумі
5936 грн. 60 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
райдержадміністрації про стягнення коштів на оздоровлення за 2000-2002 роки.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 4 липня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 9 липня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук