Справа № 2а-7/2008
Суддя: Потапов О.О.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 7
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 травня 2008
року
смт Віньківці

Колегія суддів Віньковецького районного суду, Хмельницької області у складі
головуючого судді Потапова О.О.

Суддів Трохимчу
ка О.О. та Волкової О.М.

При секретарі
Павлішен Ю.В..

Розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Віньковецької райдержадміністрації,
про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,

В С Т А
Н О В И Л А :

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1. просив стягнути
з управління праці та соціального
захисту населення Віньковецької райдержадміністрації 4868 грн. недоплачену щорічну грошову допомогу за 2005 та 2006 роки.
Зазначив, що він являється
інвалідом 2 групи Радянської армії . Прирівняний до інваліда Великої
Вітчизняної Війни і має право на отримання
, згідно п.27 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", щорічно до 05 травня разової грошової допомоги в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Але допомога йому
надавалась не в повному обсязі.
Станом на 20.04.2005 року
відповідач йому виплатив 330 грн., недоплативши 2326 грн..
А в 2006 році виплачено 330 грн. і недоплата становить 2542 грн.

Відповідно до ст. 52 КАС України в якості
співвідповідачів до справи залучено Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики
України Міністерство фінансів України.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав. Показав, що при нарахуванні та виплаті разової грошової
допомоги яка виплачується учасникам
війни та прирівняним до них особам
слід виходити із положень ст. 95 Конституції України, і законів України "Про державний бюджет
України на 2005 та 2006 роки"

Представники
Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів
України в судове засідання не з'явились , своїх представників з належно
оформленими повноваженнями не направили.
Направили до суду заперечення на
позовну заяву, позов не визнають, просять розглянути справу у відсутності їх
представників та відмовити в задоволені
позову. Підставою є те, що належним відповідачем є не вони , а Міністерство праці та соціальної політики
України, а у Держанвому бюджеті на
2008 рік не передбачено видатків
на виконання рішень судів про стягнення допомоги понад розміри встановлені законами України , про Державний бюджет України на 2005 -2006 роки.

Заслухавши
позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази слід вважати позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 виданого 05
березня 2001 року відповідачем ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи і має
пільги встановлені для інвалідів
Вітчизняної війни

Відповідно
до ст. 13 п.27 абз..8 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
відповідач щорічно до 05 травня повинен
надавати позивачу разову грошову
допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Законами України "Про державний бюджет
України на 2005 та 2006 роки" визначені менші розміри виплат ніж встановлені ст. 13 п. 27
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", а саме 330грн.

Частиною третьою
статті 2 закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначено, що нормативні
акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права та пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Закони "Про
державний бюджет України на 2005 - 2006 роки" фактично обмежують права позивача, оскільки зменшують
розмір грошової допомоги.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи
соціального захисту, тобто в спеціальному законі зазначається розмір допомоги,
таким законом є закон "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Рішенням
Конституційного суду України від
2007.07.09, № 6-рп/2007 "У справі за конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності)
положень статей 29,36, частини другої статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статт1 66, пунктів 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет
України на 2007 рік" ( справа про соціальні гарантії) також визнано
неконституційними обмеження щодо виплати разової грошової допомоги учасникам
війни. В рішенні наголошується , що воно
має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Крім того,
колегія суддів враховує, що згідно з частинами 2 та 3 ст. 17 закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни. Нормативні акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом є недійсними.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію
Конституційного Суду України, який розглядаючи справу щодо пільг, компенсацій і
гарантій ( рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року
№5-рп/2002), зазначив, що практика ревізування пільг, компенсацій, гарантій,
наданих законодавчими актами України, суперечить вимогам ч.4 ст.28 Закону
України „Про бюджетну систему України”, який діяв до набрання чинності
Бюджетним кодексом України та ч.3 ст.
27 зазначеного Кодексу.

Згідно ст. 17 ч.1 Закону України „Про
виконання рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини”, суди України застосовують при
розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та
протоколи до неї, а також практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції
кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений своєї власності інакше як в
інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права.

Розглядаючи борги у сенсі поняття „власності”,
яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу № 1 до Конвенції, і яке не обмежено лише
власністю на фізичні речі та не залежить від формальної класифікації у
національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також
розглядатись як „ майнові права” і, таким чином, як власність.

Тому , при розгляді справи „ОСОБА_2проти
України” (заява № 63 134/00)
Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави
визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету,
держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є
чинними ( п.23 рішення суду).

У зв'язку з
викладеним Європейський Суд не прийняв до
уваги позицію України про колізію двох нормативних актів - Закону
України, відповідно до якого встановлені надбавки з бюджету, і який є діючим,
та Закону України „Про Державний бюджет” на відповідний рік де положення
останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex spesialis.

Суд не прийняв
аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань ( п.26 рішення ОСОБА_2 проти України).

Таким чином,
оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної грошової
допомоги інвалідам Великої вітчизняної війни до Дня Перемоги є чинними, а позивач є пільговиком і має право на отримання виплат, органи державної влади не
можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Згідно наданих
суду відомостей ОСОБА_1 . в 2005 та в
2006 році отримав 330 грн.

За сукупністю
досліджених доказів слід задовольнити
вимоги позивача та стягнути на його користь
з відповідача разову грошову
допомогу за 2006 рік в розмірі
8 мінімальних пенсій за віком - 2542 грн. = /2872 - 330/ та за 2005 рік - 2326 =
/2656 -330/, а Всього не доплачено
4868 грн. = / 2542 + 2326/

Позивач не
пропустив строки позовної давності, оскільки відповідно до ст. 99 КАС України,
строк починається з моменту
звернення особою до суб'єкта владних
повноважень з вимогою, а ОСОБА_1 . з заявою
до Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької
райдержадміністрації звернувся в жовтні
2007 року, тобто до спливу річного строку подання позову.

Відповідно до
ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” суб'єктами виплати разової щорічної допомоги, передбаченої цим Законом є
управління праці та соціального захисту населення, а тому саме з них і слід
стягувати недоплачені суми коштів. Також судом приймається до уваги позиція позивача в тому, що він не пред'являє
майнових претензій до зазначених відповідачів.

З відповідача
стягнути держмито та збір на
інформаційно - технічне забезпечення.

Керуючись ст. 22 Конституції України, ст. ст.2
ч.3, ст.13 п.27 абз.8 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", ст.9 закону України "Про внесення змін до
закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від
23.12.2004 року № 2291, ст. ст. 5,11,71,86,158,159,161, КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити повністю.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької
райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 разову щорічну грошову допомогу яка виплачується до 5 травня поточного року за 2005 -2006 роки в сумі 4868
грн./ чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім /грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Віньковецької райдержадміністрації держмито 51грн та витрати на
інформаціно - технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня її
проголошення, а апеляційна скарга протягом 20 днів з часу подання заяви, або
безпосередньо після рішення протягом 10 днів.

Головуючий суддя ______________ Потапов О.О.

Судді : _______________Волкова О.М.

_______________ Трохимчук О.О.