Справа № 22-а-6756/2008
Суддя: Попович О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
22-а-6756/08 Головуючий
1-ої інстанції - Литвин О.В.
Суддя-доповідач - Попович О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 р. м.
Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого
судді Попович
О.В.

Суддів: Бистрик А.М.

Усенко
В.Г.

при
секретарі Романовій Ю.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації
Київської області на Постанову Рокитнянського районного суду Київської області
від 17.09.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації
Київської області про стягнення недоотриманих належних сум щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської
області з позовом про стягнення недоотриманих належних сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2006 роки.

Постановою Рокитнянського районного суду
Київської області від 17.09.2007 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Рокитнянської районної державної адміністрації про стягнення
недоотриманих належних сум щорічної допомоги на оздоровлення - задоволено
частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3696,60 грн. недоотриманої
суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки, в частині
стягнення недоотриманої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за
2006 рік - відмовлено.

Судове
рішення мотивовано тим, що оскільки згідно зі ст.95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, а відповідно до п.37 ст.77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення норм законів у
відповідність до цього Закону зупинено на 2006 рік дію статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах,
відповідно до мінімальної заробітної плати, встановленої на момент здійснення
зазначених виплат., тому відповідач неправомірно відмовив у нарахуванні та
виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що визначений
Законом України статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2003, 2004 та
2005 роки та правомірно відмовив в нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення за 2006 рік.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду, і
прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до наступного.

Як свідчать
матеріали справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській
атомній електростанції першої категорії та інвалідом другої групи (а.с.01).

Частиною
2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що щорічна
допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи
- п'ять мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту
населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав,
передбачених частиною четвертою цієї статті, надається одна з них, за вибором
особи. Виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з
дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно з
довідкою про отримання щорічної допомоги на оздоровлення від 01.08.2007р. №464
ОСОБА_1 виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення: 2003 року - 26,70 грн., 2004-року - 26,70 грн., 2005 року -
120,00 грн., 2006 року - 120,00 грн. (а.с.22).

Судом першої
інстанції вірно встановлено розмір недоотриманої грошової допомоги на
оздоровлення за 2003-2005 роки в сумі 3696,60
грн.

Однак, судом
першої інстанції помилково зроблено висновок про відмову в задоволенні позову в
частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік з наступних
підстав.

Відповідно до
статті 82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
встановлено, що з 1 січня 2006 року
розмір мінімальної заробітної плати 350 гривень на місяць, з 1 липня 2006 року
- 375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень.

Зміст Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», яким встановлюється розмір
мінімальної заробітної плати, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми абзацу першого частини 3 статті 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові
акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України,
нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення
Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого
самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як
Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено,
що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Згідно
приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність
судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України
не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими
скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові
закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними
законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України,
найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження
і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття
22).

Зупинення дії
положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг,
є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених
Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на
певний строк).

Окрім того,
встановлений частиною другою статті 95 Конституції України, частиною другою
статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про
Державний бюджет України, є вичерпним, а
тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене
іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За
змістом положень частин 2 і 3 статті 22 Основного Закону України конституційні
права гарантуються, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких
актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Отже,
встановлення Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинення на 2006 рік нарахування та виплати допомоги на оздоровлення у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, виходячи із обсягу
видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету, обмежило
обсяг прав даної категорії громадян, визначених Законом, залишився зміст права на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення. Закони про Державний бюджет України на відповідні роки звузили
обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і водночас
фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов для
існування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про неправомірність дій відповідача, порушення Конституції та законів України, однак не в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує постанову суду та ухвалює нове рішення в разі
невідповідності висновків суду обставинам справи.

З огляду на
викладене, та з урахуванням вимог абзацу першого частини 3 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної
державної адміністрації Київської області зобов'язано виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2006 рік у розмірі, виходячи із сум
мінімальної заробітної плати на момент здійснення виплати.

Керуючись
ст.ст.195, 196 198, 202, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області на Постанову
Рокитнянського районного суду Київської області від 17.09.2007 року -задовольнити
частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області
від 17.09.2007 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної
державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих належних
сум щорічної допомоги на оздоровлення - задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області на
користь ОСОБА_1 5576 (п'яти тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 60 коп.
недоотриманої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2006
роки.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у порядок і строки,
визначені ст.212 КАС України.

Головуючий
суддя ____________ Попович О.В.

Судді ____________ Бистрик
Г.М.

____________ Усенко В.Г.