Справа № 2-73/2007
Суддя: Журавель В.А.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-73/
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2007
року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого -
судді Журавель В.А.

При секретарі -
Сухіній В.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 огли до Головного управління МВС України в Харківській області
про визнання дій протиправними, зобов»язання виконати дії щодо допуску до
роботи

Встановив:

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що наказом начальника УМВСУ в
Харківській області № 119 від 02.09.2002 року його було призначено на посаду
старшого дільничного інспектора міліції Харківського РВ УМВСУ в Харківській
області . 30.07.2003 року позивача було затримано по сфабрикованій відносно
нього справі , обрано міру запобіжного заходу у вигляді перебування під вартою
, а вироком Жовтневого райсуду м. Харкова від 30.08.2006 року його було
засуджено за ст. ст. 364 ч.3, 366 ч.2, 368 ч.2, 383 ч.2 КК України до 3 років 1
місяця позбавлення волі і в цей же день його було звільнено по відбуттю строку
покарання з-під варти в залі суду. На цей вирок суду позивачем подано апеляцію,
яка до цього часу не розглянута. Після звільнення позивач зразу ж звернувся до
відповідача з питанням про допуск до виконання обов»язків старшого дільничного
інспектора міліції, оскільки з місця роботи його не звільнено. Однак позивачу
було відмовлено в цьому і рекомендовано звернутися до ГУМВСУ в Харківській
області. 20.09.2006 року позивач направив листа до Головного управління УМВСУ в
Харківській області та отримав відповідь про те, що питання подальшої служби в
органах МВС буде вирішено після розгляду апеляційним судом Харківської області
кримінальної справи відносно позивача. Позивач вважає, що не допуск його до
роботи порушує норми Конституції України та трудового законодавства. 27 квітня
2000 року відносно позивача
було винесено постанову слідчим прокуратури

Орджонікідзевського
району м. Харкова про відсторонення його від посади старшого дільничного
інспектора Червонозаводського РВ, після чого позивача було переведено на посаду
інспектора Харківського РВ, потім на посаду старшого дільничного інспектора,
надалі позивачу було присвоєно звання майора міліції, він неодноразового
нагороджувався почесними грамотами за успіхи в роботі. Таким чином, постанова
слідчого про відсторонення позивача від роботи фактично не виконувалася , від
посади дільничного інспектора позивач не відсторонювався, тому при відсутності
вироку, який набрав чинності , позивач повинен бути допущений до роботи. На
утриманні позивача перебувають 4 дітей, які потребують їжі, одягу, ліків та
шкільного приладдя. Тому позивач просив визнати дії відповідача неправомірними,
винести рішення про допуск позивача до роботи на посаді старшого дільничного
інспектора міліції з 01.09.2006 року з виплатою заробітної плати за час
вимушеного прогулу, зобов»язати відповідача допустити його до роботи.

У
судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд визнати дії
відповідача протиправними, зобов»язати відповідача допустити позивача до роботи
та стягнути заробітну плату з 01.09.2006 року, тобто за час вимушеного прогулу
, надав судові аналогічні пояснення.

Представник
відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що 30
серпня 2006 року у відношенні позивача винесено обвинувальний вирок , яким його
визнано винним у скоєнні ряду злочинів і засуджено до 3 років 1 місяця
позбавлення волі з позбавленням права займати посади у МВС України строком на 3
роки. Згідно ст. 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом ОВС особи рядового та начальницького складу, засуджені за вчинення
злочину , підлягають звільненню зі служби в ОВС. Крім того, згідно до Закону
України «Про міліцію» в органах внутрішніх справ не можуть служити особи, які
засуджені за вчинення злочину. Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким,
що підлягає частковому задоволенню.

Як
встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1.о. вироком Жовтневого районного суду
м. Харкова від 30 серпня 2006 року було засуджено за ст. ст. 166 ч.2 / в
редакції 1960 року/, 263 ч.2, 364 ч.3, 366 ч.2, 366 ч.1, 368 ч.2, 15, 368 ч.2,
383 ч.2 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі , з позбавленням права
займати посади в МВС України строком на 3 роки, без конфіскації майна. У
зв»язку із повним відбуттям покарання ОСОБА_1.о. було звільнено із-під варти в
залі судового засідання / а. с. 41/. На день винесення судом постанови вказаний
вирок суду чинності не набрав / а. с. 40/.

20
вересня 2006 року позивач звернувся до Головного управління МВС України в
Харківській області з питанням щодо подальшого проходження служби в органах
внутрішніх справ України.

20
жовтня 2006 року на адресу позивача відповідачем було направлено відповідь про
те, що питання про подальше перебування ОСОБА_1.о. в органах внутрішніх справ
остаточно буде вирішено тільки після винесення рішення апеляційним судом м.
Харкова за вироком суду першої інстанції / а. с . 7/.

Відповідно
до ст. 17 Закону України «Про міліцію» не можуть бути прийняті на службу до
міліції особи, які раніше засуджувалися за вчинення злочину.

Згідно
ст. 67 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ », затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29 липня 1991 року з подальшим змінами , особи рядового і
начальницького складу , засуджені за вчинення злочину / в тому числі і без
позбавлення спеціального звання/, підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх
справ після вступу в законну силу вироку суду.

Таким
чином, враховуючи, що вирок відносно ОСОБА_1.о. не набрав чинності, відповідач
повинен був допустити позивача до роботи , а після набрання вироком чинності
вирішити питання про подальше перебування ОСОБА_1.о в органах внутрішніх справ
у відповідності до Закону України «Про міліцію» та «Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Крім
того, при розгляді спору судом встановлено, що постановою старшого слідчого
прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова від 27 квітня 2000 року
ОСОБА_1.о. відсторонено від посади старшого дільничного інспектора міліції
Червонозаводського РВ ХМУ УМВС У в Харківській області / а. с. 39/. Після чого
ОСОБА_1.о. було переведено на посаду чергового Червонозаводського РВ, а 24.12.
2001 року - на посаду дільничного інспектора , а потім старшого дільничного
інспектора Харківського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області / а. с. 49 /.01
жовтня 2002 року Валієву Н.В.о. було присвоєно чергове спеціальне звання «майор
міліції» / а. с. 57 /. Тобто після відсторонення у 2000 році від посади
дільничного інспектора Червонозаводського РВ позивача було переведено на посаду
старшого дільничного інспектора Харківського РВ , присвоєно чергове спеціальне
звання , також в період часу з 2000 року по 2003 рік ОСОБА_1о. заохочувався
почесними грамотами, а також на нього було накладено стягнення. Тобто до
затримання та обрання запобіжного заходу вигляді взяття під варту позивач працював, виконував службові
обов»язки, від роботи не

відсторонювався,
за час затримання та перебування під вартою позивача не звільнено, він
перебуває у списках осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ. Тому
суд приходить до висновку, що після звільнення з місць позбавлення волі і до
моменту набрання чинності вироком позивач повинен бути допущений до роботи.

Враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що дії відповідача щодо недопуску позивача до
роботи до набрання чинності вироком суду від 30.08.2006 року треба визнати
протиправними і зобов»язати відповідача виконати дії щодо допуску позивача до
виконання службових обов»язків.

При
цьому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заробітної плати з 01
вересня 2006 року до цього часу задоволенню не підлягають, оскільки в цей час
позивач не працював, ніякої роботи не виконував. Заробітна плата - це
винагорода за виконану роботу , а оскільки ніякої роботи позивач не виконував,
то суд відмовляє йому у стягненні заробітної плати.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.
ст. 9-11, 71, 159, 160, 162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позовОСОБА_1 огли задовольнити частково.

Визнати
дії Головного управління МВС України в Харківській області щодо недопуску ОСОБА_1.о. до
роботи протиправними .

Зобов»язати
Головне управління МВС України в Харківській області вчинити дії щодо
допускуОСОБА_1а огли до роботи .

У
задоволенні вимогОСОБА_1 огли про стягнення заробітної плати з 01 вересня 2006
року - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з дня складання постанови у повному обсязі
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і після цього протягом 20 днів
шляхом подання апеляційної скарги або у порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.