Справа № 22ас-286/2007
Суддя: Сімоненко В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ас-286/2007р. Головуючий
42 Доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року колегія судів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого -
Сімоненко В.М.

суддів -
Володіної Л.В., Коваленка О.Ю.

при секретарі
- Будак-Зоткіної О.Г.

за
участю - представника позивачаОСОБА_1 та представника військової частини А- 0930
- Корольової Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини А-0930, 48 комендатури охорони та обслуговування ВМС України про
стягнення грошової компенсації, за
апеляційною скаргою 4 8 комендатури охорони та обслуговування ВМС України на
постанову місцевого суду Гагарінського району М. Севастополя від 16 квітня
2007р., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини А-0930, 48 комендатури охорони та обслуговування ВМС України про
стягнення грошової компенсації у сумі 3586, 88 грн. замість продовольчого
пайка. Вимоги мотивовані тим, що він
перебував на грошовому забезпеченні у відповідача та на продовольчому
забезпеченні у в/ч А-0930. Наказом командуючого ВМС Збройних Сил України від 30.08.2005р. він був звільнений
у запас за станом здоров'я, за час
служби грошова компенсація взамін продовольчого пайка йому не виплачена, тому просив її стягнути.

Постановою
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 16 травня 2007р. позовні вимоги задоволені. Постановлено
сягнути з 4 8 комендатури охорони та обслуговування ВМС ВС України на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію замість продовольчого пайка у розмірі 3586,
88 грн. Судом вирішено питання про судові витрати.

Не
погоджуючись з зазначеною постановою, 4
8 комендатура охорони та обслуговування ВМС
України надала апеляційну скаргу, в
якої ставить питання про скасування постанови та ухвалення нової, про відмову у задоволенні позовних
вимог, вказує, що судом не повно з'ясовані обставини, по справі.

Колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як
встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройний
Силах України. Наказом Командуючого Військово-Морських Сил ЗС України від ЗО
вересня 2005 року його було звільнено з посади,
та наказом від 08 жовтня 2005 року виключено зі складу військової
частини.

2

Ухвалюючи
постанову про задоволення позову суд виходив з того, що позивач відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-Х11
від 20 грудня 1991 року) має право на відшкодування продовольчого пайку за
період з 11 березня 2000 року до жовтня 2005 року, та відшкодування якого йому в порушення ст. 116 КЗоТ
України не було виплачено в день звільнення з військової служби.

Однак з
такими висновками колегія суддів погодитись у повній мірі не може, як такими що зроблені в порушення норм
матеріального права.

Відповідно
до ч.2 ст. 9 Закону України № 2011-Х11
від 20 грудня 1991 року військовослужбовці мають право на одержання
продовольчого пайку.

Постановою КМУ від 12 березня 196 року № 316 «Про норми забезпечення
продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших
військових формувань, організованих у
відповідності з законодавством,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ» (далі Постанова КМУ № 316 від 12 березня 1996
р.) було встановлено порядок, розмір
такого забезпечення за посадами та розмір грошової компенсації у разі не
забезпечення пайком.

Постановою
КМУ №426 від 29 березня 2002 року «Про норми харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових формувань
та осіб рядового, начальницького складу
органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв
язку та захисту інформації» (далі Постанова КМУ № 42 6 від 26.03.2002 р.)
змінено норми та порядок забезпечення харчування зазначених осіб.

Ухвалюючи
рішення про стягнення на користь позивача компенсації неодержаного пайка за
період з 11 березня 2000 р. по 08 жовтня 2005 р. суд не врахував, що відповідно до вищезазначеної постанови
позивач ні за посадою, ні за обставинами
служби на належав до категорій осіб, які
з 01 квітня 2002 року забезпечуються харчуванням за рахунок держави.

Тому
слід було відшкодувати невиплачену компенсацію за період з 11 березня 2000 р.
до 01 квітня 2002 року.

Розмір
такої компенсації відповідно до розрахунку представленого позивачем (л.с. 36) за період з березня 2000р. по березень
2002 р. складає:

520, 96
(2000р.) + 642, 40 (2001р.) + 54, 56 + 49, 28 + 54, 56 (З міс. 2002р.) = 1321, 76 грн.

Заперечень
відповідача щодо розрахунку компенсації,
представленого позивачем в суд не надійшло тому зазначена сума
компенсації і підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи
апеляційної скарги щодо припинення дії
ст. 9 Закону № 2011-Х11 від 20.12-1991р. Законом України «Про деякі
заходи щодо економії державних коштів» № 45 від 11 березня 2000 р. не можуть
буди прийняті судом до уваги.

Відповідно
до смислу висновків Конституційного Суду України по справі №1-15/2002 р. за
позовом 55 депутатів України щодо конституційності ст. 58 Закону України «Про державний бюджет
України на 2001 рік» п.3,
громадяни, які перебувають на
службі в органах, що забезпечують
суверенітет і територіальну цілісність України не можуть бути позбавлені
пільг, компенсацій та гарантій без
відповідної компенсації.

з

Законом
№45 від 29 березня 2002 р не передбаченні ні які компенсаційні нарахування
(наприклад підвищення грошового утримання) у зв'язку з припиненням
забезпеченням продовольчим пайком. Такий
закон не може бути прийнятий до уваги.

Крім
того, колегія суддів вважає
безпідставним посилання суду першої інстанції на ст.
116 КЗоТ України, оскільки позивач був військовослужбовцем та
на нього не розповсюджувалась зазначена норма.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. 201 п.1 КАС України колегія суддів
вважає, що постанова суду підлягає
зміні.

Керуючись
ч. 2 ст.
198, п. 1 ст.
201, ч. 2 ст.
205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу 4 8 Комендатури охорони та обслуговування
Військово-Морських Сил Збройних Сил України задовольнити частково.

Постанову
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 16 квітня 2007 року змінити.

Стягнути
з 4 8 Комендатури охорони та обслуговування Військово-Морських Сил Збройних Сил
України (код 24292919, інд.99011, м.
Севастополь) на користь ОСОБА_2 1321 грн.7б коп. (одну тисячу триста
двадцять одну гривну) 7 6 коп.

В решті
постанову залишити без змін.

Постанова
вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного
місяця з дня проголошення.