Справа № К-2354/07
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

головуючого, судді Смоковича М.І.,

суддів Горбатюка С.А., Сороки М.О., Чумаченко Т.А., Штульмана І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_ до виконавчого комітету Вінницької
міської ради (далі - Вінницький міськвиконком), треті особи - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 26 грудня 2006
року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся у суд з позовом до Вінницького міськвиконкому, треті особи -
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання нечинним рішення міськвиконкому від 10 серпня 2004 року № 1403 і свідоцтва на право власності на житло від
10 серпня 2004 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 18 грудня 1992 року він на підставі обмінного ордеру № 901 з м.
Волгограда отримав у м. Вінниці на сім'ю з чотирьох осіб трьохкімнатну квартиру
за АДРЕСА_1

05 серпня 2002 року шлюб між ним та
його дружиною ОСОБА_2 був розірваний.

У квітні 2004 року ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом про
зміну договору найму жилого приміщення.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Вінниці від 27 квітня 2004 року договір найму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1змінений.

Цим же рішенням суд зобов'язав ЖЕК
№ 15 укласти з ОСОБА_2 окремий договір
найму житлового приміщення на ізольовані кімнати площею 15,4 та 12,6 кв. м.

Ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 01 листопада 2005 року рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 27 квітня 2004 року скасовано у повному обсязі та справу направлено на новий
судовий розгляд. Справа на даний час не розглянута.

У такому випадку, на його думку,
спірна квартира набрала статусу квартири, яка перебуває у комунальній власності
органів місцевого самоврядування.

Проте, рішенням Вінницького
міськвиконкому від 10 серпня 2004 року № 1403 ”Про приватизацію державного
житлового фонду м. Вінниці”
ОСОБА_2,ОСОБА_3, та ОСОБА_4 безоплатно було передано у спільну приватну
власність по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1На підставі цього рішення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_1
НА. видано свідоцтво про право спільної часткової власності.

Вважає, що вказане рішення
суб'єктом владних повноважень прийнято з порушенням чинного законодавства,
оскільки таке рішення прийнято на підставі судового рішення, яке не набрало
законної сили, а згоди на приватизацію частини квартири ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не давав.

Просив визнати нечинними рішення
Вінницького міськвиконкому від 10 серпня
2004 року № 1403 та свідоцтво про право спільної часткової власності, яке
видане 10 серпня 2004 року Вінницьким міськвиконкомом на ім'я ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
зобов'язати КП ВООБТІ анулювати правоустановчі документи на частину
приватизованої квартири.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Вінниці від 27 квітня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано нечинним рішення
Вінницького міськвиконкому від 10 серпня 2004 року та свідоцтво про право
власності на житло, видане Вінницьким міськвиконкомом 10 серпня 2004 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 13 частині
квартириАДРЕСА_1

Зобов'язано КП ВООБТІ анулювати
правоустановчі документи на 73/100
приватизованої квартири № 27 у будинкуАДРЕСА_1, належній ОСОБА_2,ОСОБА_3
ОСОБА_4 по 1/3 частині кожній.

Постановою апеляційного суду
Вінницької області від 26 грудня 2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задоволено.

Постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04 жовтня 2006 року скасовано, ухвалено нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1. подав касаційну
скаргу, в якій вказав на те, що оскаржуване рішення апеляційного суду у справі
прийняте з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та
залишити в силі постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 жовтня
2006 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи
та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи рішення, суди
попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір публічно-правовим, а справа
- адміністративної юрисдикції.

Проте, з таким висновком погодитись
не можливо з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з визначенням, яке дано у пункті 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства
України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як видно з матеріалів справи, дана справа є спором про
право власності, а не у зв'язку з реалізацією відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, владних управлінських функцій на основі законодавства, у
тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому не підлягає вирішенню у
порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи даний спір, суд першої та апеляційної інстанцій
не врахували того, що у даній справі має місце спір про право власності на
житло і що на такі правовідносини поширюється цивільна юрисдикція.

Пунктом першим частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі, якщо справу
не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває
провадження у справі.

Відповідно до вимог пункту 4
частини першої статті 230 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню ухвалені судові
рішення у справі.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 157, статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04 жовтня 2006 року та постанову апеляційного суду
Вінницької області від 26 грудня 2006 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 про
визнання нечинним рішення закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що за захистом порушених прав він
може звернутись до загального суду у порядку, визначеному Цивільним
процесуальним кодексом України.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як
у випадку та з підстав, передбачених статтями 236, 237 Кодексу
адміністративного судочинства України до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами, протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Н.М.
Мартинко