Справа № 2-а-144/2008
Суддя: Нечепоренко Л.М.
Дата ухвалення: 2008-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-144/2008
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2008 року Рокитнянський районний суд
Київської області в складі :

головуючого - судді Нечепоренко Л.М.

при
секретарі - Тарасюк Н.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації

про
стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається на
те, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії,
що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1від 03.12.1992 року. Відповідно до
ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» він має право
на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних
плат. Виплату даної допомоги проводить відповідач і здійснює її разовими
платежами протягом поточного року. Зазначає, що на даний час відповідачем,
вказана допомога виплачена в таких розмірах
за 2004 рік - 26,70 грн., за 2005 рік - 100 грн., за 2006 рік-100 грн. З
вказаного видно, що розмір виплаченої йому суми не відповідає розміру
мінімальної заробітної плати, встановленої відповідними Законами України. У 2007 році він направив звернення до
відповідача з проханням пояснити виходячи з яких підстав проведено такий
розрахунок виплат і провести донарахування та виплату недоотриманих коштів.
Відповідач відмовив у задоволенні його вимог. Просить стягнути з відповідача на
його користь щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4448,30 грн.

Будучи належним чином повідомленим, позивач в
судове засідання не з»явився та подав
заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу у його
відсутності.

Не направив свого представника у судове
засідання і відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце
слухання справи, направивши натомість до суду заяву, якою позов не визнав та
просив розглянути останній у відсутності його представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється
учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується
посвідченням серія НОМЕР_1 від 03.12.1992 року. Відповідачем проводилися
нарахування та виплата позивач щорічної допомоги на оздоровлення, що
передбачено ст..48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. На даний час відповідачем
вказана допомога виплачена в таких розмірах:
за 2005 рік - сплачено у березні 2006 року - 100 грн.,
за 2006 рік - сплачено у листопаді 2006 року-100 грн., за 2007 рік
сплачено у серпні 2007 року -100 грн.
Зазначена допомога на оздоровлення виплачена відповідачем в тих розмірах,
які встановлені постановою КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період до 2005 року, та постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
за період з 2005 року. Одноразова компенсація
позивачу відповідачем не виплачувалася.

Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому
засіданні письмовими доказами, якими є:

§ Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 2 на ім»я позивача;

§ Копія листа відповідача № 07-29-1243 від 13.12.2007 року.

Відповідно до ст.48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачені нарахування та виплата щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідам першої і другої групи, а також учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1та 2
категорії в розмірі п”яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати. Обов»язок по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено на органи
соціального захисту населення по місцю проживання громадян.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами
України, актами Президента України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає,
що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений
вказаними вище постановами КМ України, суперечить вимогам ст.48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 76 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік» встановлений з 1 січня 2007 року
розмір мінімальної заробітної плати 400-00
грн. на місяць, з 1 квітня -420 грн., з 1 липня 2007 року 440-00
грн. на місяць, з 1 жовтня -460 грн., з
1 грудня -450 грн. на місяць.

Вказані
Закони, окрім Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»,
не мали обмежень щодо застосування ст.48 Закону “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає
право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Зважаючи, що закони України мають вищу
юридичну силу над урядовими нормативними актами, суд приходить до висновку, що
при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та положення зазначених вище Законів про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України
від 26.07.1996 року за № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від
12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Такий висновок суду узгоджується з
положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім,
що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має
вищу юридичну силу.

Разом з тим, суд не знаходить неправомірною
відмову відповідача провести нарахування та виплату позивачу допомоги на
оздоровлення за 2006 рік, оскільки дію
абзацу другого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині
виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно
до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України N 3235-IV від
20.12.2005 року.

Враховуючи наведене суд знаходить неправомірними дії відповідача
в частині відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі, що визначений ст..48 ЗУ “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та приходить до
висновку, що остання має бути стягнута з відповідача на користь позивача,
виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати: за 2007 рік
- 440 грн. Всього позивачу підлягало до
нарахування та виплати у 2007 році - 2200 грн. Враховуючи суму добровільно
виплаченої позивачу допомоги розміром 100.0 грн., до примусового стягнення з
відповідача підлягає сума розміром 2100 грн.

Таким чином позовні вимоги підлягають до
частково задоволення.

Питання про порушення позивачем строку
звернення до суду судом не
обговорюється, оскільки вимоги позову задоволені в межах такого строку, який
визначений одним роком.

На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне
мито” сторони звільнені від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України,
ст.48, 62 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної
державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 2100 грн недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення..

В задоволенні іншої частини позовних вимог
відмовити.

Звільнити сторони від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного
адміністративного суду Київської області через Рокитнянський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя