Справа № 22-а-9256/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
Головуючий у І інстанції: Закаблук О.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б.,
при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському
районі про зобов'язання проведення перерахунку доплати за проживання у зоні
посиленого радіоактивного контролю, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від
25.10.2007 року частково задоволено позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до
Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі (далі-відповідач)
та зобов'язано відповідача вчинити дії по перерахунку доплат згідно з
положеннями ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі -Закон) за проживання на
території радіоактивного забруднення за період з 9 липня 2007 року, встановивши її на рівні
мінімальної заробітної плати, яка встановлюється Законом України «Про державний
бюджет».

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення,
а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач при
призначенні та виплаті пенсії доплати до пенсії діяв всупереч положенню ст.39
Закону.

З таким висновком погоджується і колегія суддів
апеляційної інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,
що позивач є непрацюючим пенсіонером та таким, що відноситься до 4 категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і проживає в с. Хутор Черкас,
Білоцерківського району Київської області і що відповідно до переліку населених
пунктів Житомирської і Київської областей вказане місто віднесене до зон
радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених ч.1 цієї статті, яка передбачає
проведення доплати вказаним категоріям осіб в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Однак, незважаючи на наведену норму законодавства
відповідна доплата позивачу здійснюється в розмірі встановленому Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року за №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
становить 5 грн. 20 коп.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд вирішує
справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на
підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового ату Конституції
України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною
Радою України або в іншому правовому акті суд застосовує правові акти, які
мають вищу юридичну силу.

Окрім
того, постановою Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади» звернути увагу на те, що відповідно ст.ст.8 та 22
Конституції України не підлягають застосуванню судами Закони та інші
нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи
людини та Громадянина, а також нові Закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1
п.19).

У
Конституції України проголошено демократичною, соціальною, правовою державою
(ст.1), визнано , що найвищою соціальною цінністю в України є людина, її права
і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності Державі,а
їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і
свободи людини є невідчутними та непорушними (ст.21), їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних Законів не може бути
звужений (ст.22).

В Україні, відповідно до ст.8 Конституції України
визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.

Стверджуючи
і забезпечуючи права і свободи громадян, Держава окремими Законами України
встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою
конституційного права на соціальний захист і
юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2
ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою
мірою мають додержуватись органами державної влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних
зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває
принцип довіри особи до держави, що закономірно призводять до порушення
принципів соціальної, правової держави.

Зупинення
дії положень Законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та
обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках
передбачених основним законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного
стану на певний строк).

Однак, дію положень ст. 39 Закону було зупинено на 2006
та 2007 роки в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати згідно з Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про
внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон
ст. 71, згідно якої дія його положень не може призупинятись іншими законами,
крім Законів про внесення змін до нього.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№6-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», в т.ч. п.30 ст. 71 цього Закону, яким було
зупинено дію ст. 39 Закону «про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене, суд першої інстанції при
розрахунку суми вищевказаних коштів, обґрунтовано керувався Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету міністрів України № 836
від 26.07.1996 року, саме з 09.07.2007 року, тобто, з дня ухвалення рішення
Конституційним Судом України.

Оскільки доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі,
уже були детально проаналізовані судом першої інстанції в його рішенні, в т.ч.
перевірялися положення Законів, які регулюють спірні правовідносини, на
відповідність Конституції України і вони
не спростовують висновків суду, то колегія суддів їх до уваги не приймає.

З врахуванням вище викладеного та
беручи до уваги те, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 02.11.2007 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України і прийнята з
правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, то колегія
суддів не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 25 жовтня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :

Судді:

КИЇВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: №
22-а-9256/08
Головуючий у І інстанції: Закаблук О.В.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

15 липня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б.,
при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі про зобов'язання проведення перерахунку доплати за
проживання у зоні посиленого радіоактивного контролю, -

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 25 жовтня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :

Судді: