Справа № 22-а-6969/2008
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в суді першої інстанції - Іщук Л.П.
Рядок статзвіту № 48
міськрайонний суд Волинської області, № 2а-43/2008 Справа
№ 22-а-6969/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Шавеля Р.М.,

при секретарі Ступницькій Г.Я.,

з участю осіб, які беруть участь у справі:

позивача -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13 лютого 2008 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької
міської ради про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування позову зазначав, що є постраждалим від аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, в звязку з чим є інвалідом третьої групи.
У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення, яка становить чотири мінімальних заробітних
плати. Враховуючи те, що така протягом 1998-2002 р.р. виплачувалась йому в розмірі
21,50 грн., а в 2003 році не виплачувалась, просить стягнути з відповідача
щорічну допомогу на оздоровлення за 1998-2003 р.р. у відповідності
до вимог Закону.

Постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2008 року позов задоволено
повністю, постановлено стягнути з Департаменту соціальної політики Луцької
міської ради в користь позивача 2329,28 грн. недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1998 по 2003 рік.

Зазначена постанова мотивована
тим, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога
інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати (абзац 7 частини 4 ст. 48 цього Закону). Статтею 1 Закону України «Про
встановлення мінімальної заробітої плати на 2003 рік» мінімальна заробітна
плата встановлена з 1 січня 2003 року у розмірі 185 грн., на місяць, а з грудня
2003 року - 237 грн. Зі змісту цієї статті не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», а навпаки, статтею 2
Закону України «Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік»
передбачено обовязок Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих
норм. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що
відповідач повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за
вказаний період, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент
виникнення права на виплату.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову якою відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим,
що держава, виходячи з наявних фінансових можливостей, гарантувала виплату
деяких видів компенсацій і допомог, в розмірах, визначених постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р., тому всі виплати, передбачені
Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і які базуються на розмірі мінімальної
заробітної плати виплачувалися в розмірах, встановлених вищевказаною
постановою, в тому числі і допомоги на оздоровлення.

Позивач в судовому засіданні апеляційну
скаргу заперечив, вважає постанову суду першої інстанції законною та
обгрунтованою.

Представник Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради в судове засідання не з»явився, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, а тому, колегія
суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе
проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв»язку з чим
являється інвалідом третьої групи (а.с. 4, 5) та у відповідності до ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи», йому підлягає до виплати щорічна допомога на
оздоровлення за 1998-2003 р.р., виходячи із суми мінімальної заробітної плати
на момент виникнення права на виплату.

Колегія суддів погоджується з висновком
суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога інвалідам третьої групи виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Статтею 1 Закону України «Про
встановлення мінімальної заробітої плати на 2003 рік» мінімальна заробітна
плата встановлена з 1 січня 2003 року у розмірі 185 грн., на місяць, а з грудня
2003 року - 237 грн. Зі змісту цієї статті не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», а навпаки, статтею 2
Закону України «Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік»
передбачено обовязок Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інсианції прийшов до законного та обгрунтованого висновку
про те, що відповідач повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за вказаний період, саме виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виникнення права на виплату.

Посилання апелянта на те, що виплати
мають здійснюватися у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не грунтуються на вимогах
закону та не беруться до уваги колегією суддів оскільки частиною 1 ст. 67
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсацій (які передбачені цим Законом) підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати. Встановлений вказаною постановою розмір
щорічної допомоги не відповідає розміру, який встановений іншими Законами, а
відтак, застосуванню підлягає правовий акт, що має вищу юридичну силу, тобто
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене,
колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13 лютого 2008 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення залишити без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2008
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Р.М.
Шавель