Справа № 22-а-7232/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

21 серпня 2008 року справа №
22-а-7232/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді Сіваченка І.В.

суддів Нікуліна О.А., Дяченко С.П.

при секретарі

Запорожцевій Г.В.

за участі представника відповідача розглянувши у
відкритому

Гончаренка В.М. судовому засіданні

апеляційну скаргу

Донецького обласного військового комісаріату

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

22.04.2008 року

у справі

№ 2-а-7505/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Донецького обласного військового комісаріату

про

стягнення компенсації за речове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом
до Донецького обласного військового комісаріату про стягнення компенсації за речове майно.

Свої вимоги мотивував тим, що він
майор запасу з 05 серпня 1976 року по серпень 2006 року проходив дійсну військову службу в лавах
Збройних Сил України. В цей період служби
він знаходився на всіх видах забезпечення (в тому числі і речового).
Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 липня 2006
року № 249 звільнений з військової служби до запасу за пп. «б» п. 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України, тобто за станом здоров`я. Через
незадовільне забезпечення речовим майном, до моменту його звільнення в запас із
рядів Збройних Сил України утворилась
заборгованість з речового майна, вартість якого складає 5539 грн. 72 коп. Відповідно до постанов КМУ № 1135 від
22.06.1998 року та № 1444 від 28.10.2004 року військовослужбовці, звільнені в запас або у відставку за своїм
бажанням можуть отримати грошову компенсацію за призначене їм речове
майно за цінам, встановленим на день підписання наказу про звільнення з
військової частини.

Позивач просив суд визнати
незаконними дії відповідача, яка виразилася в невиплаті йому компенсації за речове майно та зобов'язати
відповідача провести виплату грошової
компенсації за речове майно в розмірі 5539 грн. 72 коп.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 22 квітня 2008 року позов було задоволено.

Не
погодившись з таким рішенням, Донецький обласний військовий комісаріату подав
апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить постанову суду скасувати та постановити нове
рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до
апеляційного суду не прибули, що відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено
наступне.

Позивач з липня з 05
серпня 1976 року по серпень 2006 року проходив
дійсну військову службу в лавах Збройних Сил України.

Згідно витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 липня 2006 року №
249 звільнений з військової служби до запасу за пп. «б» п. 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України, тобто за станом здоров`я.

Крім того, на підставі наказу
військового комісара Горлівського ОМВК від 10 серпня 2006 року № 126 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військового комісаріату та всіх
видів забезпечення, та направлено для
зарахування на військовий облік до Пролетарсько-Будьонівського ОРВК м.
Донецька.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в
обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Суд
першої інстанції застосував цю норму, задовольняючи позов, не врахувавши дію
закону у часі.

Так,
відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2011, яка діяла на момент звільнення позивача
з публічної служби, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Проте
дія частини другої статті 9 Закону № 2011 була призупинена в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців) на підставі Законів N 1459-III від 17.02.2000 р. "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" (із змінами, внесеними
Законами України N 1577-III від 23.03.2000 р., N 2463-III від 29.05.2001
р., N 3111-III від 07.03.2002 р.).

Зупинення
дії закону не дає права його застосовувати.

Оскільки
позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються компенсації замість речового майна за період
з березня 2000 року по момент звільнення (тобто, коли матеріальне законодавство
в цей час було зупинено), вони (позовні вимоги) задоволенню не підлягають.

Зміни
в законодавстві після звільнення позивача до спірних правовідносин відношення
не мають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції порушив норми матеріального права в частині задоволення
позову, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про
відмову в позові.

В повному обсязі постанова складена 22.08.2008 року.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Донецького обласного військового комісаріату - задовольнити.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2008 року у справі №
2-а-7505/08 - скасувати.

В
задоволені позову ОСОБА_1 до Донецького обласного військового комісаріату «про
стягнення компенсації за речове майно» - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: