Справа № К-8630/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого,
судді Смоковича М.І.,

Суддів
Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за скаргоюОСОБА_1 на неправомірну
бездіяльність Деснянського районного суду м. Києва за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2003 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2003 року ОСОБА_1
звернувся до апеляційного суду м. Києва зі скаргою на неправомірну
бездіяльність Деснянського районного суду м. Києва.

Просив зобов'язати суд розглянути
та вирішити по суті його заяву про відновлення втраченого судового провадження,
направити стороні позивача копії апеляційної скарги від 16 вересня 2003 року та
копію ухвали суду від 06 жовтня 2003 року про відхилення його зауважень на
протокол судового засідання, а також зобов'язати суд продовжити строк
апеляційного оскарження ухвали суду від 02 вересня 2003 року, постановленої в
іншій судовій справі (№ 2-207/03) за його позовом до ОСОБА_2 та інших про
переведення прав і обов'язків покупця за угодою.

У судовому засіданні ОСОБА_1
уточнив та доповнив свої вимоги, а саме, просив суд визнати встановленим, що
дії та бездіяльність зацікавленої особи обумовили істотне обмеження його
процесуальних прав та зобов'язати Деснянський районний суд м. Києва
задовольнити його клопотання, викладене в заяві на адресу Деснянського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2003 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 29 грудня 2003 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених
пунктом 1 статті 227 ЦПК України, у звязку з тим, що дана справа не підлягає
розгляду в судах.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
вважаючи, що рішення апеляційним судом прийнято з порушенням вимог
процесуального права, просить його скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у прийнятті позовної
заяви ОСОБА_1, виходив з того, що
суддя, як особа, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем, або іншою
особою, яка бере участь у цивільній справі та що для усунення недоліків і
помилок при здійсненні правосуддя законом передбачений інший механізм. А отже,
скарга не підлягала розгляду в суді.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним,
оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно статей 126,
129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й
підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Як видно зі скарги, ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність суду,
яка пов'язана з тим, що до судової справи не була підшита значна частина
поданих суду матеріалів, залишено без розгляду зауваження на протоколи судового
засідання та не направлена до суду апеляційної інстанції для перегляду справи в
апеляційному порядку апеляційна скарга.

Відповідно до статті 136 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року (далі - ЦПК України
1963 року) суддя одноособово вирішує питання про прийняття заяви у цивільній
справі. Суддя відмовляє в прийнятті заяви, зокрема, якщо заява не підлягає
розгляду в суді.

У ЦПК України 1963 року відсутня норма, яка передбачала б
порядок оскарження процесуальної бездіяльності та її наслідки у разі, якщо вона
була допущена судом. Отже має місце законодавча неврегульованість процесуальної
діяльності судді, яка не може бути усунена іншим шляхом і, зокрема, шляхом
оскарження у судовому порядку його бездіяльності, оскільки це може вплинути на
гарантовану Конституцією та законами України його незалежність при здійсненні
правосуддя.

Таким чином, скаргаОСОБА_1 не підлягає розгляду в суді у
зв'язку з тим, що бездіяльність суду, яка є предметом оскарження, в даному
випадку пов'язана з розглядом конкретних справ і належить до сфери
процесуальної, а не управлінської діяльності, яка могла бути предметом
оскарження відповідно до статтей 248-1, 248-2 ЦПК України 1963 року.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не
спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Оскільки
апеляційним судом не допущено порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, підстав для його скасування
чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220,
222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2003 року у справі
за скаргою ОСОБА_1на неправомірні дії Деснянського районного суду м. Києва - без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
випадку та з підстав, передбачених статтями 236, 237 Кодексу адміністративного
судочинства України до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами,
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді
(підписи)

З
оригіналом згідно

Відповідальний
секретар
С.Л. Семяніста