Справа № 22-а-2342/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді - доповідача
- Олендера
І.Я.,

суддів -
Шавеля Р.М., Любашевського В.П.,

при секретарі
судового засідання - Романишин О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою -ОСОБА_1

на постанову Рахівського районного суду Закарпатської
області від 10 жовтня 2007 року у справі №2а-47/07

за позовомОСОБА_1

до Рахівської міської ради, відділу земельних ресурсів
Рахівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_3,

про скасування рішення Рахівської міської ради Закарпатської
області про приватизацію земельної ділянки та скасування Державного акту на
право приватної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И
Л А :

10 жовтня 2007
року Рахівським районним судом Закарпатської області прийнято постанову в даній
справі №2а-47/07 за позовомОСОБА_1 до Рахівської міської ради, відділу
земельних ресурсів Рахівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_3, про
скасування рішення Рахівської міської ради Закарпатської області про
приватизацію земельної ділянки та скасування Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку, якою було відмовлено в задоволенні позову.

Прийняту
постанову суд мотивував тим, що відповідач довів суду законність користування
земельною ділянкою та довів, що Державний акт на право приватної власності на
землю виданий йому з дотриманням всіх передбачених законом процедур.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржила позивач, який в поданій
апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала суду першої
інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, в
зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою позов
задовольнити.

Представник
апелянта - позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та
просить таку задовольнити.

Представники
відповідачів в судове засідання не явились, хоча належним чином були
повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
така підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Колегією суддів
апеляційного суду встановлено, що позивач -ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідачів, в якому ним фактично оскаржувались дії відповідачів, щодо передачі у приватну власність земельних
ділянок в 1997 та 2005 роках громадянину ОСОБА_3

Встановлено, що
відповідачу ОСОБА_3 був виданий відповідний Державний акт на право власності на
спірну земельну ділянку, згідно з якими останній став власниками такої, та
протягом тривалого часу - двох років, до подання позивачем позову, користувався
такою, реалізовуючи свої права, як власник нерухомого майна - земельної
ділянки. Таким чином прийняте рішення суб'єкту владних повноважень, що
оскаржується на час розгляду справи
судом першої інстанції були обтяжені правовстановлюючим документам, що
засвідчує право власності та діями на реалізацію таких прав.

Як, вбачається з
матеріалів справи оскаржуване рішення позивач бажає визнати незаконними лише з
однією метою, з метою поновити свої порушені права власності на спірну земельну
ділянку.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що вимоги позивача нерозривно пов'язані з його
вимогами про поновлення майнових прав, відносини з приводу реалізації та
захисту яких регулюються цивільним законодавством.

Таким чином, з
огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин
встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в даному випадку
наявний спір про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, що
перебуває у власності гр.ОСОБА_3, тобто про право цивільне, яке підлягає
захисту на підставі норм Цивільного Кодексу України та Земельного кодексу
України, в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів,
як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає
їх неправильними.

Так, відповідно
до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1
ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1
ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Рахівського районного суду Закарпатської області, як адміністративного суду не
поширюється на даний спір, що виник з цивільних правовідносин, який не є
публічно-правовим, а тому постанова підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про
закриття провадження в справі.

Поряд з цим,
позивач вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у
х в а л и л а:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1, - задовольнити частково, постанову Рахівського районного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2007 року про в справі № 2-а-47/07 за
адміністративним позовомОСОБА_1 до Рахівської міської ради, відділу земельних
ресурсів Рахівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_3, про скасування
рішення Рахівської міської ради Закарпатської області про приватизацію
земельної ділянки та скасування Державного акту на право приватної власності на
земельну ділянку, - скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою провадження в
справі закрити.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення. На ухвалу апеляційного суду
може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після проголошення, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.Я.Олендер

Судді В.П.Любашевський

Р.М.Шавель