Справа № К-32206/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008
року м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого:
судді Фадеєвої Н.М.

суддів: Бим
М.Є., Гордійчук М.П., Чалого С.Я., Шкляр Л.Т.

при
секретарі: Капустинському М.В.

за участю представників відповідача - Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»: Авраменко Д.В., Бахурінської М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького
районного суду Житомирської області від 03 серпня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2006 року у справі №2а-2558/06
за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» та Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду із позовом
до Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення
невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою
Овруцького районного суду Житомирської області від 03 серпня 2006 року, яка
залишена без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня
2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач ОСОБА_1. просить скасувати
зазначені рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення
про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є потерпілим 3-ої категорії
внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає в м. Овруч Житомирської
області, з 1988 року працює в Овруцькій дистанції колії Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та має право
на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За період роботи в Овруцькій дистанції колії позивачеві
за місцем роботи виплачувалась грошова допомога громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення у
зоні гарантованого добровільного відселення не в розмірі двох мінімальних
заробітних плат, як це передбачено ст. 39 «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в розмірі по
10грн.50коп. щомісяця, тобто в розмірі, встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Окрім того, згідно ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які
проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі 40% від
мінімальної заробітної плати, однак
позивачу ця допомога виплачувалась в розмірі 2 грн.10 коп. щомісяця.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили
з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлені такі розміри виплат, передбачених Законом України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»:

- щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства у зоні
гарантованого добровільного відселення - 210 тис. крб.

- громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні
гарантованого добровільного відселення - 1050 тис. карбованців.

Проте з таким висновком судів попередніх інстанцій погодитися не можна з
наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Абзацом 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39 вищенаведеного Закону громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні
гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних
плат.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат на 2003-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений постановою КМУ № 836 у 1996 році розмір щорічної допомоги
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку
з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва і особистого
підсобного господарства та допомога громадянам, які працюють на території
радіоактивного забруднення протягом тривалих років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягають саме статті 37, 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на
2003-2005 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
26.07.1996р. № 836.

Так, Законом України «Про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік» передбачено, що
з 1 січня 2003 року розмір мінімальної заробітної плати становить 185 гривень
на місяць, Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» від 25
листопада 2003 року N 1328-IV встановлено з 1 грудня
2003 року розмір мінімальної заробітної плати 205 гривень на місяць. Законом
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від 17 червня 2004 року N 1801-IV встановлено з
1 січня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати 205 гривень на місяць, а
з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць, а Законом України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» - 262грн. Законом України «Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких
інших законодавчих актів України» від 25.03.2005р. №2505-IV встановлено
з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 гривні на
місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310
гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості виплат щомісячної
грошової допомоги, з якого вбачається, що позивачем фактично було отримано за
період з 01.01.2003р. по 01.12.2005 року 38,10грн. щомісячної грошової допомоги
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого
підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення та
378грн. щомісячної грошової допомоги громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення.

З урахуванням отриманих позивачем сум грошової допомоги на користь позивача
підлягає стягненню за період з 01.04.2003р. по 01.12.2005р. - 3080,30грн.
заборгованості по виплаті допомоги громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства у зоні
гарантованого добровільного відселення та 15407,50грн заборгованості по виплаті
допомоги громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у
зоні гарантованого добровільного відселення, а всього 18487,80грн.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій обставини справи встановлені повно, але неправильно
застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що
призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Зазначена обставина
відповідно до ст.229 КАС України є підставою для скасування постановлених у
справі судових рішень та ухвалення нового рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 223, 229, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 серпня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2006 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна
залізниця» на користь ОСОБА_1 допомогу
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого
підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення, що
підлягала виплаті за період з 01.04.2003р. по 31.12.2005р. в сумі 3080,30грн.
(три тисячі вісімдесят грн.. 80коп.) та доплату до заробітної плати за період з
01.04.2003р. по 31.12.2005р. в сумі 15407,50грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста
сім грн.. 50коп.), а всього 18487,80грн. (вісімнадцять тисяч чотириста
вісімдесят сім грн.. 80 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: