Справа № 2-а-66/2008
Суддя: Зайончковська І.А.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а -
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня
2008 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючої
судді Зайончковської
І.А.

при
секретарі Діхтяренко
І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської ОДА про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

Чоловік та батько позивачок
ОСОБА_3проходив службу в органах МВС України та під час виконання службових
обов'язків отримав травму, внаслідок чого помер. В зв'язку з цим згідно
посвідчень НОМЕР_1 від 23 грудня 2002 року та НОМЕР_2 від 23 грудня 2002 року,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. мають право на пільги, встановлені для сімей загиблих
(померлих) ветеранів війни. Відповідно до цього у 2007 році першій на обох
дітей до Дня Перемоги була виплачена щорічна одноразова допомога в сумі по 150
грн. на кожного.

Позивачки
просять визнати неправомірними дії відповідача в частині не проведення таких
виплат відносно ОСОБА_1. та визначення вказаних сум щодо дітей не відповідно до
ст. 15 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22
жовтня 1993 року, згідно якої одноразова грошова допомога повинна становити 3
мінімальні пенсії за віком, та рішення Конституційного Суду України від 9 липня
2007 року, яким визнані неконституційними деякі статті ЗУ „Про Державний бюджет
на 2007 рік”, в тому числі щодо вказаних виплат, а також стягнути на їх користь
всього 3390 грн.

Представник
відповідача позов не визнала повністю, посилаючись на те, що розмір виплат
згідно вказаного закону встановлюється ЗУ „Про Державний бюджет України” на
відповідний рік та здійснюються за рахунок коштів державного бюджету і в межах
фінансування; обсяги державного фінансування визначаються лише ЗУ „Про
Державний бюджет України”, норми закону втрачають чинність лише з дня ухвалення
рішення Конституційним судом, яке до того ж зворотної сили не має, а на той час
виплати вже були проведені. Крім того, Головне
управління виконує лише делеговані функції, а не владні управлінські, а
тому не є суб'єктом
владних повноважень.

Заслухавши
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до
ст. 10 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
чинність вказаного закону поширюється на сім'ї осіб начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ, що загинули (померли) під час виконання
завдань по охороні громадського порядку та до членів сімей загиблих належать
один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується
йому пенсія чи ні, а також діти, які не мають (і не мали) своїх сімей. Ст. 15
вказаного Закону України визначає, що дружинам померлих учасників бойових дій,
учасників війни, які не одружились вдруге до 5 травня поточного року
виплачується щорічна допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Законом
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” визначався розмір
мінімальної пенсії за віком, що становив 410 грн. Таким чином, ОСОБА_1., що діє
також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4., у 2007 році повинна була
отримати допомогу на себе та неї в сумі 2460 грн.((410х2)х3=2460), а ОСОБА_2. -
в сумі 1230 (410х3=1230), а тому загальна заборгованість по виплаті допомоги
вказаній категорії осіб, з врахуванням фактично отриманих сум, становить 3390
грн.

Відповідно
до ст. ст. 22, 48 Конституції України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод, а також кожен має право на достатній життєвий рівень
для себе і своєї сім'ї.

Оскільки
право позивачки та її дітей на отримання вказаного виду допомоги було
передбачено діючим законодавством, виходячи з норм Конституції України, ЗУ „Про
Державний бюджет України” не може позбавляти його права, визначеного іншим
Законом України. На підставі наведеного суд не може прийняти до уваги посилання
представника відповідача на те, що вони керувалися саме ЗУ „Про Державний
Бюджет на 2007 рік” та відповідними постановами КМУ, оскільки вони звужують
права позивача та не відповідають вимогам ст. 22 Конституції України, а також
ст. 2 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, що
передбачає неможливість скасування, встановлених раніше законодавством України
чи колишнього СРСР, прав та пільг для ветеранів і членів їх сімей без їх
рівноцінної заміни, а також передбачає визнання недійсними будь-яких актів
органів державної влади чи місцевого самоврядування, які не відповідають цим
вимогам. З тих же підстав рішенням Конституційного Суду України від 9 липня
2007 року ст. ст. 29, 71 п.13 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
визнано неконституційними. Аналогічні рішення були прийняті Конституційним
Судом України 20 березня 2002 року №
5-рп та 1 грудня 2004 року № 20-рп з підстав неконституційності положень
бюджетного законодавства щодо скорочення соціальних виплат.

На підставі
викладеного суд також не може прийняти посилання представника відповідача на
те, що виплата може бути проведена лише в межах виділених коштів. Відсутність
самостійних коштів у відповідача для проведення виплат та недосконалість
законодавства, де є суперечливість норм одного Закону іншому, не може бути
підставою невиконання зобов'язань держави перед особою, щодо якої передбачені
відповідними Законами України пільги чи допомоги.

Що стосується
адміністративної юрисдикції, то згідно ст. 3 КАС України суб'єктом владних
повноважень може бути будь-який орган при здійсненні ним владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих
повноважень. Відповідач саме і виконує делеговані функції, тобто проводить
нарахування та виплату вказаної щорічної допомоги відповідно до вимог ст. 171
ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Виходячи з
наведеного позов підлягає задоволенню в межах стягнень за 1 рік, з врахуванням
виплачених коштів, в сумі 2310 грн. щодо ОСОБА_1. та 1080 грн. щодо ОСОБА_2.

Так як
відповідач є державною установою, отримує лише цільове фінансування з
державного бюджету, самостійних коштів не має, тому витрати по справі у вигляді
3,40 грн. судового збору, суд вважає необхідним віднести на рахунок держави.

На підставі
ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007,
керуючись ст. ст. 9, 11, 159, 161, 163 КАС України, суд, -

п
о с т а н о в и в :

Позов
задоволити.

Визнати
неправомірними дії Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської ОДА по частковій виплаті ОСОБА_2. та невиплаті ОСОБА_1. щорічної
одноразової допомоги у 2007 році як дружині та члену сім'ї померлого ветерана
війни.

Стягнути з
Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА на
користь ОСОБА_1 недовиплачену на неї та ОСОБА_4 щорічну одноразову
допомогу за 2007 рік в сумі 2310 грн.та на користь ОСОБА_2- в сумі 1080 грн.

Витрати по
справі у вигляду судового збору в сумі 3 грн. 40 коп. віднести на рахунок
держави.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення
заяви про апеляційне оскарження та поданням протягом 20 днів після подання
такої заяви - апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10
денний строк з дня проголошення постанови без попереднього подання заяви про її
оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її
оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде
скасована.

Головуюча :