Справа № 22-а-6283/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2008 року справа
№ 22-а-6283/08

приміщення суду за адресою:
м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача

судовому засіданні
виконавчого комітету Луганської міської ради

на постанову

Ленінського районного суду м. Луганська

від 18.02.2008 року

по справі

№ 2-а-89/08 /суддя Матвєйшина О.Б./

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

виконавчого комітету Луганської міської ради Луганський
обласний клінічний онкологічний диспансер

про

зміну рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського
районного суду м.Луганська з адміністративним позовом до виконавчого комітету
Луганської міської ради про зміну рішення. Просила визнати частково незаконним
та змінити рішення відповідача № 315/24 від 19.12.2001р. в частині визначення
розміру земельної ділянки, наданої у користування Лганському обласному
клінічному онкологічному диспансеру, вказавши її розмір 4.409 га замість 4.4158
га, а також визнати частково недійсним державний акт в частині розміру
земельної ділянки.

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від
18.02.2008 р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано частково
незаконним та змінено рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від
19.12.2001 р. № 315/24 про передачу у користування Луганському обласному
клінічному онкологічному диспансеру земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1
в частині розміру площі земельної ділянки, вказавши її розмір 4, 4086 га,
замість 4,4158 га, як зазначено у рішенні.
Визнано частково недійсним державний акт на право користування земельною
ділянкою, виданий на ім»я Луганського обласного клінічного онкологічного
диспансеру в частині розміру площі земельної ділянки, вказавши її розмір 4,
4086 га, замість 4,4158 га, як зазначено у державному акті.

Не погодившись
з рішеннями суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в
якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою закрити провадження у справі.

Доводи
апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального права.

В
апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував щодо належного оформлення
третьою особою Луганським обласним клінічним онкологічним диспансером
державного акту на право постійного користування землею за адресою: АДРЕСА_1 під розміщені
будівлі та споруди онкологічного диспансеру та визнав частково недійсним його.

Порядок
надання земельних ділянок в оренду встановлений ст.124 Земельного кодексу
України, а ч. 4 ст.123 Земельного кодексу України передбачає, що до клопотання
про відведення земельної ділянки додаються матеріали, та документи, що
обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Також
судом не було врахована ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а
саме те, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого КАСУ.

Сторони
до судового засідання не з»явилися, про час, дату та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду
справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом
першої і апеляційної інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету
Луганської міської ради від 19.12.2001р. № 315/24 було виділено в користування
Луганському обласному клінічному онкологічному диспансеру земельну ділянку,
площею 4.4158 га, розташовану по АДРЕСА_1 і видано державний акт на право
постійного користування земельною ділянкою.

07.11.2006р.
позивачка ОСОБА_1 на підставі договору куплі-продажу, засвідченого приватним
нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по реєстру № 3449,
придбала у приватну власність нерухоме майно у вигляді нежилого приміщення
будівлі допоміжного корпусу з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно
листа Луганського геодезичного центру, Луганський геодезичний центр згідно
геодезичних робіт і згідно експертизи № 1176/22 від 26.07.2007р. Луганського
відділення Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз
відстань, на яку слід відступити від споруд у земельну ділянку Луганського обласного клінічного
онкологічного диспансеру за адресою: АДРЕСА_1 складає 3.7 м. Площа, на яку
зменшиться земельна ділянка Луганського обласного клінічного онкологічного
диспансеру за адресою: АДРЕСА_1 складає 0.0072 га, таким чином, загальна площа
земельної ділянки, належної Луганському обласному клінічному онкологічному
диспансеру, становитиме 4.4086 га /а.с.30/.

Колегія
суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень та згідно ст. 17 Кодексу компетенція
адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби.

Таким чином, даний спір є публічно-правовим.

Відповідно
до ст.100 Земельного кодексу України, власник або землекористувач земельної
ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування
своєї земельної ділянки.

Відповідно
до ст.99 Земельного кодексу України, власники або землекористувачі земельних
ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як: право
проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі,
зв»язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою
земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну
ділянку; право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через
сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої
на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право
поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по
наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування
будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні
сервітути.

Відповідно
до вимог п.3 Державних будівельних норм 360-92, необхідно забезпечувати
можливість проїзду пожежних машин до житлових і суспільних будівель, у тому
числі з вбудовано-прибудованими приміщеннями і доступ пожежників з авто
сходинами або автопідйомниками в будь-яку квартиру або приміщення: відстань від
краю проїзду до стін будівлі, як правило слід розуміти 5-8м. для будівель до 9
поверхів; для проїзду пожежних машин до будівель передбачається дорога з
шириною смуги не менше 3.5 м.; удалину фасадів будівель, що не мають входів,
допускається передбачати смуги шириною 6.0 м., призначених для проїзду пожежних
машин.

Визнання частково недійсним державного акта на право користування земельною
ділянкою, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Луганської міської
ради є системним та логічним відновленням порушеного права позивача і
відповідає основним завданням адміністративного судочинства, які визначені ч. 1
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо захисту прав, свобод
та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування. Такі вимоги позивача пов'язані між собою, підсудні
одному адміністративному суду, направлені відносно суб'єктів владних
повноважень і відповідають вимогам ч. 1 ст. 21 кодексу адміністративного
судочинства України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок
про те, що строки давності позивачкою не пропущені, оскільки про оскаржуване
рішення виконавчого комітету їй стало відомо тільки після того, як вона стала
власницею будівлі та звернулася з приводу оформлення земельної ділянки.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Луганської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 18.02.2008 р. по справі №
2-а-89/08 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Луганської міської ради про зміну рішення - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошена 4 липня 2008 року, в
повному обсязі складена 9 липня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя підпис С.В.Білак

Судді підпис
Т.Г.Гаврищук

підпис
М.Г.Сухарьок