Справа № 22-а-9299/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий у І інстанції: Дмитренко А.М.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Бистрик Г.М.,

суддів Усенка В.Г.,

Попович О.В.,

при секретарі Шевчук О.М.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача - ОСОБА_1
на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2007 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової
допомоги на оздоровлення,
-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з
Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради
недоплаченої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік,
виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: в
розмірі 1 775,00 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12
листопада 2007 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії та отримує, на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічну допомогу на оздоровлення, яка інвалідам першої і другої
групи передбачена в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

За
2006 рік ОСОБА_1 виплачена 29.08.06 року щорічна допомога в розмірі 100,00 грн.
Даний розмір допомоги встановлений постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 113 Конституції
України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної
Ради України, прийнятими відповідно до конституції України та законів України.

Згідно з ст. 95 Конституції
України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до ст. 4 Бюджетного
Кодексу при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині в якій вони не суперечать
положенням Конституції України, цього кодексу та Закону про Державний бюджет
України.

Законом № 3235-IV від 20.12.2005 року п. 37 ст. 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсації і допомоги в розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати. Зазначене положення закону на
відповідність Конституції України не перевірялося у встановленому порядку, а
тому підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно виплачена допомога
на оздоровлення позивачу за 2006 рік у розмірі 100,00 грн., відповідно до
постанови КМУ, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Місцевим судом вірно вказано на те,
що одноразова допомога на оздоровлення, яку отримує позивачка, не є основним
джерелом її існування, ця виплата є додатковою соціальною пільгою, тобто вимоги
Конституції України щодо того, що пенсії, інші види соціальних виплат та
допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не
нижчий від прожиткового мінімум, встановленого законом не порушуються.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2007
року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді: