Справа № К-26830/06/К-27132/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2008

№ К-26830/06, К-27132/06

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Брайка А.І.,
Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.,
Федорова М.О.

при
секретарі: Міненко О.М.

за
участі представників: позивача ОСОБА_1 та відповідач-1 ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Нікопольської
об'єднаної державної податкової інспекції та Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 10.07.2006 по справі № А37/46

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3

до Нікопольської
об'єднаної державної податкової інспекції

третя особа Державна податкова адміністрація у
Дніпропетровській області

про визнання недійсним
рішення

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсним рішення
Нікопольської ОДПІ від 06.07.2005 № /0/26090, та №/0/26091,
яким нараховані фінансові санкції на суму 5100 грн. та 115 грн. відповідно, що
винесені за наслідками проведеної перевірки торгової точки позивача, на
підставі Акту від 17.06.2005, де зазначено про факт реалізації горілки на суму
1,00 грн., напою «Оболонь» на суму 0,50 грн. та цигарок на суму 0,50 грн.,
всього на загальну суму 2,00 грн.

Постановою
Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2006 по справі № А37/46
позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 10.07.2006 по справі № А37/46 постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 04.04.2006 - змінено, виклавши резолютивну
частину постанови у новій редакції. Позовні вимоги задоволено частково. Визнано
нечинним рішення Нікопольської ОДПІ від 06.07.2005 № /0/26090 в
частині застосування штрафних санкцій в сумі 3 400 грн. на підставі абз. 5 ч. 2
ст. 17 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована
необхідністю при проведенні перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності, оформлення та надання під розписку платнику
податків направлення та копії наказу керівника органу державної податкової
служби.

Апеляційний господарський суд вважає помилковим такий
висновок господарського суду. Також суд визнав, що аналіз порушень позивача при
здійсненні господарської діяльності та правові підстави застосування
відповідачем штрафних санкцій по виявленим порушенням господарським судом не
проводився.

При цьому судами було встановлено, що рішенням
Нікопольської ОДПІ від 06.07.2005 №/0/26090 та №/0/26091
нараховані фінансові санкції на загальну суму 5 215 грн., з яких:

· 1700 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами», а саме за реалізацію алкогольних напоїв без
наявності відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

· 1700 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами», а саме за реалізацію тютюнових виробів без
наявності відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та
тютюновими виробами.

· 1700 грн. за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами», а саме за реалізацію тютюнових виробів
поштучно;

· 115 грн. за порушення п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», де визначена фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості
проданого товару (наданої послуги) за не проведення розрахункової операції
через РРО.

Відповідно враховуючи встановлені підстави нарахування
штрафних санкцій, а також зазначивши, що факт порушення позивачем вказаних норм
закону зазначений в Акті перевірки і не спростований ніякими доказами ні при
розгляді справи в господарському суді, ні в апеляційній інстанції, апеляційний
господарський суд визнав правомірно застосованими штрафні санкції в розмірі
1 700 грн. за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами», а саме за реалізацію тютюнових виробів
поштучно, а також штрафні санкції в розмірі 115 грн. за порушення п. 1 ст. 3
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг», якою передбачена фінансова санкція
у п'ятикратному розмірі вартості проданого товару (наданої послуги) за
непроведення розрахункових операцій через РРО.

При цьому визнавши неправомірним застосування до позивача
штрафних санкцій в розмірі 3400 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями
та тютюновими виробами без наявності ліцензії, апеляційний господарський
суд не погоджується на тій підставі, що із акту перевірки вбачається - накладні
на товар було надано, перевірку зроблено вибірково, накладні на який товар
перевірялись, не вказано.

Таким чином судом зроблено висновок, що відповідач не
встановлював кількість і вартість отриманої відповідачем партії товару, чим
порушив норму абз. 11 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Не
погодившись із постановою Господарського суду Дніпропетровської області від
04.04.2006 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 10.07.2006 по справі № А37/46, Нікопольська ОДПІ та СПД ОСОБА_3 подали
касаційні скарги на зазначені судові рішення. Також ухвалою від 20.05.2008
приєднано заяву Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області
до касаційної скарги Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції.

Нікопольська ОДПІ просить скасувати судові рішення,
оскільки на думку скаржника-відповідача суди допустили неправильне застосування
норм матеріального права (ст. 68 Конституції України, абз.5 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячною і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки
висновки суду стосовно необхідності встановлення кількості і вартості отриманої
партії товару під час проведення перевірки щодо контролю за дотриманням порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю ліцензій на
провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, є
такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Таким чином
Нікопольська ОДПІ вважає, що Дніпропетровський апеляційний господарський суд,
визнавши наявність правопорушення з боку платника податків, фактично звільнив
його від відповідальності, передбаченої чинним законодавством, що прямо суперечить
ст.68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та законів України.

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, оскільки на думку скаржника-позивача судами були
зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи, так як зробивши
помилковий висновок, суд апеляційної інстанції натомість не мотивував будь-якою
нормою матеріального права саме законність проведення перевірки на підставі
посвідчень на перевірку, наданих посадовими особами при проведенні перевірки.

Також пославшись на ст. 11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» позивач наголошує, що вказана норма закону
підтверджує помилковість точки зору суду апеляційної інстанції стосовно
нерозповсюдження цих вимог на порядок проведення позапланових перевірок в
галузі торгівлі алкогольними напоями та застосування реєстраторів. Вказаний
момент в оскаржуваній постанові не описаний з мотивуванням на відповідні норми
матеріального права.

Відповідач-1 надав заперечення на касаційну скаргу
позивача, в якому обґрунтував позицію щодо правомірності проведення планової
перевірки.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, доводи касаційних скарг, заперечення на неї та
пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовими
підставами застосування спірних санкцій є норми Закону України від 19.12.1995 №
481/95-BP «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також
Закону України від 06.07.1995 № 295 «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», де
ст. 15 передбачено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької
діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) здійснюють органи
державної податкової служби шляхом проведення планових або позапланових
перевірок.

При
цьому відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 № 509-XII «Про
державну податкову службу в Україні» - державні податкові інспекції здійснюють
у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною
передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи,
за наявністю торгових патентів.

В частині визначення підстав проведення перевірки, суд касаційної
інстанції зазначає, що порушення порядку проведення перевірки в порядку Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» не тягне за собою
автоматичного визнання недійсним рішення про нарахування штрафних санкцій.

Не погоджуючись із позицією суду апеляційної інстанції
про визнання нечинним рішення Нікопольської ОДПІ від 06.07.2005 №
/0/26090 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 3 400 грн. на
підставі абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», колегія суддів Вищого адміністративного суду
України звертає увагу на те, що нарахування штрафних санкцій у розмірі 1700
грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без
наявності ліцензії відбулось зп порушення ст. 15-3 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами». А ч. 2 ст. 17 цього
Закону, визначено, що до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та
експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200
відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 грн.

Таким чином суд касаційної інстанції не може погодитись
із висновком суду апеляційної інстанції, оскільки відповідач встановив
мінімальну межу штрафних санкцій за відсутність ліцензії, де за такої підстави
відсутність розрахунку ціни партії товару не може вплинути на визначений розмір
штрафних санкцій. При цьому посилання на порушення відповідачем норми ч. 11 ст.
17 зазначеного Закону (оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними
напоями, виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними
виробами за цінами, нижчими від встановлених мінімальних оптово-відпускних або
роздрібних цін на коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною
технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних
або роздрібних цін, але не менше 1000 гривень) - є помилковим.

Не можна погодитись із позицією суду апеляційної
інстанції про неправомірність нарахування штрафних санкцій за недоведеністю
порушення позивачем, базуючись тільки на матеріалі Акту перевірки. Отже
необхідно визнати неспроможним обґрунтування судового рішення тим, що зазначене
в Акті перевірки порушення не спростоване ніякими доказами, оскільки саме
докази повинні судом бути досліджені і обґрунтовані. Тобто встановлення
фактичних обставин справи за суперечливих обставин є незаконним, оскільки із
акту перевірки вбачається, що накладні на товар було надано, однак перевірку
зроблено вибірково, а накладні на який товар перевірялись, не вказано.

З огляду на встановлене судами, та керуючись ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим, де законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. А обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні, суд касаційної інстанції дійшов висновку,
що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2006
по справі № А37/46 винесена за неповно досліджених обставин справи, і визнає
судове рішення таким, що підлягає скасуванню. Справа підлягає направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді суду врахувати
наведене.

Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні
скарги Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції та Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 10.07.2006 по справі № А37/46 скасувати. Справу направити на новий
розгляд до адміністративного суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як
з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС України.

Головуючий О.В.
Карась

Судді А.І.
Брайко

Г.К.
Голубєва

А.О.
Рибченко

М.О.
Федоров