Справа № 22-а-1511/2008
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
червня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-1511/08

Категорія: 49
Головуючий 1 інстанції: Максименко Л.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Гуцал М.І.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб в судове засідання
ніхто не прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною
скаргою Міністерства фінансів України
на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.10.2007 року
по справі № 2-а-18/07р.

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення Гадяцької райдержадміністрації Полтавської
області, Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, ГУДКУ в
Полтавській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України

третя особа Гадяцька районна державна адміністрація
Полтавської області

про
утримання недоплаченої разової грошової допомоги ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Гадяцького районного суду
Полтавської області з позовом до відповідачів, Управління праці та соціального
захисту населення Гадяцької райдержадміністрації Полтавської області, Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації, ГУДКУ в Полтавській області,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства
праці та соціальної політики України, в якому просила нарахувати та сплатити на
її користь суму недоплаченої одноразової щорічної допомоги учаснику війни в
розмірі 2521,25 грн.

Постановою
Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.10.07 р. адміністративний
позов ОСОБА_1 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
ГУДКУ в Полтавській області, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України
про утримання недоплаченої разової грошової допомоги був задоволений частково:
зобов'язано Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство
праці та соціального захисту населення Головному управлінню праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації
нарахувати для виплати ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як
учаснику війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2006 р. в розмірі 1027 грн.; зобов'язано
Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської
облдержадміністрації виплатити ОСОБА_1 отримані на її ім'я кошти в розмірі
1027,0 грн.

В задоволенні
позовних вимог позивачки про стягнення суми недоплаченої щорічної грошової
допомоги як учаснику бойових дій за період з 2002-2005 р.р. відмовлено у
зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Міністерство
фінансів України не погодилось з зазначеною постановою суду першої інстанції та
подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Гадяцького
районного суду Полтавської області від 25.10.07 р. по справі № 2-а-18/07р. та
прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки в повному
обсязі, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
позивачка як інвалід війни має право на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту». В період з 2002 по 2004 роки не здійснювалась
виплата грошової допомоги, а в період з 2005 по 2006 рік позивачка отримала 100
грн. зазначеної допомоги.

Статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк
звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1
зазначеної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2
зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів
вважає висновок суду першої інстанції щодо строку звернення до суду позивача за
2002-2005р.р. вірний та зазначає, що строк звернення до адміністративного суду
з позовом по справі повинен рахуватися з 01.12.04 р., тобто з моменту прийняття
Конституційним судом України рішення по справі №20-рп/2004, відповідно до якого
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)
положення Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, зокрема
ст. 44, якою встановлено розмір виплати у 2004 р. разової грошової допомоги
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Саме з цього часу особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав на отримання у 2004 р. разової грошової
допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

З матеріалів
справи вбачається, що позов було подано до адміністративного суду 04.04.07
року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином,
колегія суддів, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з
позовом про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги до 5 травня за
2002-2005 роки.

Частково
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006
рік", Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та зобов'язав здійснити позивачці перерахунок щорічної
разової допомоги у зв'язку з її підвищенням за 2006 р.

Колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо стягнення щорічної разової грошової
допомоги за 2006 р., виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов в зазначеній частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,
що Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» порушено права позивачки
щодо виплати їй разової щорічної допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
що є звуженням змісту та обсягу прав позивача та порушенням ст. 22 Конституції
України в цій частині вимог.

Колегія суддів не
може погодитися і з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.19
Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова
грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 18 ст. 77
Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік” на 2005 та 2006 рік зупинено
дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, які визначали кратність виплат
щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

При цьому статтею
30 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік” встановлений фіксований
розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Сторонами по
справі не заперечувалося, що у 2006 році було виплачено 50 грн. як разову
грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, у
2006 р. на момент виплати зазначеної допомоги певні положення Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які визначають
розмір таких виплат не діяли, оскільки були зупинені Законом України «Про
державний бюджет на 2006 рік», яким одночасно встановлено розмір таких виплат
на 2006 р.

Враховуючи
положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст.9 КАСУ України дії
відповідачів по справі не можуть бути визнані неправомірними, оскільки вони
здійснювали виплати на підставі діючого Закону України «Про державний бюджет на
2006 рік» та не мали повноважень застосовувати зупинені норми Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Положення Закону
України «Про державний бюджет на 2006 рік» рішеннями Конституційного Суду
України неконституційними не визнавались.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо
порушення відповідачами по справі прав позивачки та ч. 3 ст. 22 Конституції
України, оскільки відповідачі по справі виконували норми законів, діючих на
момент здійснення виплат та своїми діями не звужували права позивача щодо
отримання ним разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Отже, колегія
суддів вважає, що при прийнятті рішення в частині задоволення позову щодо
виплати разової щорічної допомоги до 5 травня суд першої інстанції помилково
застосував норми Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, які не діяли на момент виникнення спірних правовідносин
та не застосував Закон України «Про державний бюджет на 2006 рік», які
підлягали застосуванню. Висновки суду щодо порушення відповідачами прав
позивача на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у 2006 р. у
розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, не ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та
нормах права.

Зазначені
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а
також невідповідність висновків суду обставинам справи, призвели до
неправильного вирішення справи в частині задоволення позову щодо виплати
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2006 р.

Таким чином,
апеляційна скарга відповідача в частині скасування рішення суду підлягає задоволенню,
постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні позовних вимог про виплату разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2006 р.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів
дійшла до висновку стосовно того, що постанова Гадяцького районного суду
Полтавської області від 25.10.07 р. по справі № 2-а-18/07р. прийнята з
порушенням норм чинного процесуального та матеріального права вона підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Міністерства фінансів України на постанову
Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.10.07 р. по справі №
2-а-18/07р. - задовольнити.

Постанову
Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.10.07 р. по справі №
2-а-18/07р. за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації, ГУДКУ в Полтавській області, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної
політики України про утримання недоплаченої разової грошової допомоги -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

М.І. Гуцал

Повний текст постанови виготовлений та підписаний
17.06.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська