Справа № 2а-3956/2008
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді
Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового
засідання Макєєвої Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в
порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації,
Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про
зобов'язання відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації забезпечити перерахунок і виплату відповідачем належних позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за 2005-2007
р.р. виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати, а саме -
заборгованості по належних соціальних виплат в сумі 6450 гривень: за 2005 рік -
2180 гривень (допомога на оздоровлення: (460х5)-120=2180 гривень, за 2006 рік -
2180 гривень (допомога на оздоровлення(460х5)-120=2180 гривень, за 2007 рік -
2180 гривень (допомога на оздоровлення: (460х5)-120=2180 гривень, зобов'язати
співвідповідача Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації організувати і
проконтролювати призначення позивачу відповідачем належних соціальних виплат, а
також виплату позивачу відповідачем по справі заборгованості по належних
соціальних виплатах в сумі 6450 гривень:
за 2005 рік - 2180 гривень (допомога на оздоровлення: (460х5)-120=2180
гривень, за 2006 рік - 2180 гривень (допомога на оздоровлення(460х5)-120=2180
гривень, за 2007 рік - 2180 гривень (допомога на оздоровлення: (460х5)-120=2180
гривень, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

На підставі висновку МСЕК при
інвалідності другої групи позивач має статус інваліда війни, оскільки
інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі, а також віднесений
до першої категорії учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач
має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених
Законами України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” і „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, згідно із ч. 4 ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, і на виплату щорічної одноразової
допомоги відповідно до ст. 13 зазначеного Закону.

Проте, нарахування та виплата
вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж
передбачено законодавством, а тому
позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином, надіслав до канцелярії суду телеграму з
проханням справу розглядати без його участі.

Відповідач Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації свого представника в судове
засідання не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним
чином, надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглядати без участі
їх представника та заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, вказав, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи”, здійснюється
за рахунок державного бюджету. Головним розпорядником кошів вищого рівня є
Міністерство праці та соціальної політики України.

Відповідно до п.5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних
коштів беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими
затвердженими кошторисами.

Роз'яснення порядку застосування Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.62
цього Закону) провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади.

Законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
відповідні роки передбачалося, що до внесення відповідних змін до законів, у
нормах яких для розрахунків потрібен розмір мінімальної заробітної плати, не
застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших виплат. Кабінету Міністрів України доручалось
здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі.

Згідно із ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
плати.

Усі виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки позивачу
були нараховані та виплачені у відповідності до законів України про державні
бюджети на відповідні роки, Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

П.30 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, з
метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було
призупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати, а саме - деякі частини ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року положення п.
13 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” було
визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” також зміни не внесені.

Механізм та порядок виплати щорічної допомоги, у зв'язку із рішенням
Конституційного суду України у 2007 році,
не визначено.

Також, відповідач зазначив, що провадження у справі відкрито відповідно до
Кодексу адміністративного судочинства. Згідно із п. 2 ст. 99 КАСУ, особи, які
звернулися до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100 КАСУ вважаємо, що позовні вимоги необхідно
розглядати тільки в обсязі зазначеної річної позовної давності.

Відповідач Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації свого представника в судове засідання
не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав
до канцелярії суду заперечення на адміністративний позов, в якому просив справу розглядати без їх участі та відмовити позивачу у задоволенні позовних
вимог, вказав, що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи”, здійснюється за рахунок
державного бюджету. Головним розпорядником кошів вищого рівня є Міністерство
праці та соціальної політики України.

Відповідно до п.5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних
коштів беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими
затвердженими кошторисами.

Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від
інших. Прийняті Верховною радою закони є
актами рівної юридичної сили.

Єдиний закон України, який Конституція України видокремлює серед інших, це
закон про Державний бюджет України. Згідно з Конституцією України цей закон
приймається щорічно та має визначений термін дії. Відповідно до ст. 95
Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
призначення цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом,
зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та
використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються
органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом
бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади
здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Частиною другою ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при
здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів
застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції
України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Будь-які
зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного
бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням
повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет
України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на
покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Додатковим аргументом на користь наведених доводів відповідач вважає норму
п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України щодо цільового використання бюджетних
коштів, тобто виключно на ті цілі, які визначені бюджетними призначеннями.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі з бюджету
можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення. До того ж ч. 8 ст.
51 Бюджетного кодексу України передбачено, що Державне казначейство України
здійснює платежі за дорученням розпорядників коштів у разі відповідності
напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню.

Роз'яснення порядку застосування Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.62
цього Закону) провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади.

Законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
відповідні роки передбачалося, що до внесення відповідних змін до законів, у
нормах яких для розрахунків потрібен розмір мінімальної заробітної плати, не
застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших виплат. Кабінету Міністрів України доручалось
здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі.

Згідно із ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
плати.

Усі виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки позивачу
були нараховані та виплачені у відповідності до законів України про державні
бюджети на відповідні роки, Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

П.30 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” з
метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було
призупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати, а саме - деякі частини ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року положення п.
13 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” було
визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” також зміни не внесені.

Механізм та порядок виплати щорічної допомоги, у зв'язку із рішенням
Конституційного суду України у 2007 році,
не визначено.

Також, відповідач зазначив, що провадження у справі відкрито відповідно до
Кодексу адміністративного судочинства. Згідно із п. 2 ст. 99 КАСУ, особи, які
звернулися до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100 КАСУ вважаємо, що позовні вимоги необхідно
розглядати тільки в обсязі зазначеної річної позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі
обставини.

ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалід II групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та довідкою МСЕ № 082485 від 15 серпня 1991 року та відповідачем не
заперечується.

Відповідно до ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІ групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Згідно п. 30
ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, з метою
приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на
2007 рік.

Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України „Про державні соціальні стандарти
та державні соціальні гарантії”, виключно законами України визначається
мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 76 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік” були
встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди
2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420
гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня
2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України
про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про
Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат,
не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
та „Про жертви нацистських переслідувань” здійснюється у таких розмірах:
інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового
тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя
інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно
вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників
боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по
справі „Про соціальні гарантії громадян” визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13
статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік”. Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення
законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання
пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті
8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до абзацу 4 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати (частина 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Відповідно до довідки № 0823/1540 від 13 червня 2008 року, виданої
Управлінням праці та соціального захисту населення Красноградської районної
державної адміністрації, ОСОБА_1 у 2007 році щорічна допомога на оздоровлення
позивачу була виплачена у березні 2007
року в розмірі 120 гривень.

Таким чином, розрахунок щорічної допомоги за 2007 рік на момент її виплати
становить: 460Х5=2300 гривень.

Стягненню підлягає сума з
відрахуванням фактично отриманої щорічної допомоги, тобто 2300-120= 2180
гривень.

Частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін (стаття 100 КАС України).

Позов в частині стягнення щорічної одноразової допомоги за 2005-2006 роки
поданий з пропущенням однорічного строку, відповідачі Управління праці та
соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації,
Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації
просили відмовити у задоволенні позову з цієї підстави, позивач не навів
поважних причин його пропуску, а тому у задоволенні позову в цій частині слід
відмовити у зв'язку із пропущенням позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Виходячи
з викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.
48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. 19 Закону України „Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, ст. 76 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі „Про соціальні
гарантії громадян”, ст. ст. 8-14, 71, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 185, 186
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинення дій задовольнити
частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації (Харківська область, м.
Красноград, вул. Леніна,90) здійснити перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2180
( дві тисячі сто вісімдесят) гривень.

Зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації організувати і проконтролювати
призначення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 2180 ( дві тисячі сто вісімдесят) гривень.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в
десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії
до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи
апеляційної скарги.

Постанову в повному обсязі виготовлено
20 серпня 2008 року.

Суддя О.В.
Присяжнюк