Справа № 2-А-47/2007
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2007-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2- А-47/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007
року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого
- судді Губської Л.В.

при
секретарі Кобяковій О.М.

за участю
позивача ОСОБА_1

представників:

відповідачів Сидорової О.І.

Вангородського
О.О.

третьої
особи ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ясинуватій справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького міського управління ГУМВС
України Донецької області, Головного
Управління МВС України в Донецькій області,
третя особа управління Держказначейства України в Донецькій
області, про визнання незаконним рішення
про відмову у виплаті вихідної грошової допомоги та стягнення вихідної грошової
допомоги, середнього заробітку за час
затримки та моральної шкоди,

встановив:

21.03.2007р.
ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецького міського
Управління ГУМВС України в Донецькій області,
в якому просив визнати незаконним рішення про відмову у виплаті йому
вихідної грошової допомоги, стягнути з
відповідача вихідну грошову допомогу,
середній заробіток за час затримки виплати, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В
обгрунтування своїх вимог він зазначив,
що з 08.08.1986р. по 20.12.2006р. проходив службу в органах внутрішніх
справ Донецької області і має вислугу років для виплати грошової допомоги 22
роки 03 місяці 29 днів. При звільненні йому була нарахована вихідна грошова
допомога в сумі 15797, 76 грн., яка до
теперішнього часу не виплачена. При цьому свою відмову у виплаті допомоги
відповідач мотивує відсутністю коштів.

Вважав
відмову у терміновій виплаті призначеної йому грошової допомоги на підставі
зазначеної причини незаконною, тому
просив стягнути її примусово, крім того, просив,
відповідно до ст. 117 КЗпП України, стягнути середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку,
а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., бо він залишився без коштів до
існування, змушений перебувати на
утриманні дружини, нервується, хворіє,
в той час, як на його утриманні
перебуває повнолітня донька, що
продовжує навчання.

Ухвалою
суду від 20.04.2007р. до участі в справі притягнуто в якості співвідповідача -
Головне Управління МВС України в Донецькій області та в якості третьої особи
Держказначейство в м. Донецьку Головного Управління Держказначейства України в
Донецькій області.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. свої вимоги підтримав в повному обсязі і
пояснив, що він 8 грудня 2006 року
звільнився з органів МВС і йому було нараховано грошову допомогу в сумі 15797,
76 грн., яку тривалий час відмовляються
виплатити, посилаючись на відсутність
коштів. Однак, йому відомо, що інші працівники, які вийшли на пенсію разом з ним, цю допомогу отримали повністю, що свідчить про

наявність
коштів. Просив визнати відмову Донецького міського управління ГУМВС України в
Донецькій області у терміновій виплаті йому грошової допомоги незаконною , стягнути з відповідача ці кошти, крім того,
просив відповідно до ст. ст.
117, 237-1 КЗпП України, стягнути
середній заробіток за час затримки виплати та моральну шкоду в сумі 5000
грн., яка склалася з того, що він тривалий час не отримував коштів, що потягло за собою ускладнення матеріального
становища його сім»ї, в той час, як на його утриманні перебуває донька, що продовжує навчання у вищому учбовому
закладі, а його батько тяжко хворіє і
потребує додаткових коштів на лікування.

Представник
відповідача - Донецького МУ ГУ МВС України в Донецькій області - Сидорова О.І.
позовні вимоги не визнала і пояснила, що
нарахована вихідна грошова допомога в сумі 15797, 76 грн. позивачеві поступово
була виплачена до квітня 2007 року. Крім того,
пояснила, що Донецьке міське
управління є бюджетною організацією і фінансується через Міністерство
внутрішніх справ України у недостатньому обсязі. Отримані кошти мають цільове
призначення і їх витрати здійснюються відповідно до кошторису, тільки у межах асигнувань, що виділяються на утримання органів
внутрішніх справ. Вважала, що їх вина у
несвоєчасній виплаті позивачеві грошової допомоги відсутня, тому не можуть бути стягнуті середній
заробіток та моральна шкода. Просила в позові відмовити.

Представник
відповідача - Головного управління МВС України в Донецькій області -
Вангородський О.О. позовні вимоги також не визнав і пояснив, що нарахована грошова допомога позивачеві
виплачена 18 квітня 2007 року. Крім того пояснив, що органи МВС фінансуються з державного
бюджету. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» керівники
бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та
здійснюють всі фактичні видатки на заробітну плату лише в межах затвердженого фонду
заробітної плати. Оскільки фінансування підрозділів ОВС України провадиться
лише на 50-55 відсотків від потреби,
здійснювати своєчасний та повний розрахунок по вихідній допомозі зі
звільненими працівниками немає можливості,
і в теперішній час виникла значна заборгованість перед такими
особами, тому при надходженні коштів вони
розподіляються пропорційно між усіма звільненими. Крім того вважав, що позивач безпідставно посилається на норми
КЗпП України, які на працівників органів
внутрішніх справ не поширюються.

Представник
третьої особи - Управління державного казначейства України в Донецькій області
- ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив,
що позивач не довів наявності спричиненої йому моральної шкоди та
причинного зв»язку між шкодою та діями відповідачів.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 18 Закону України «Про
міліцію», порядок проходження служби
особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається
Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Судом
установлено, що ОСОБА_1. перебував на
службі в органах внутрішніх справ з 8 серпня 1986 року по 20 грудня 2006 року і
був звільнений за віком (а.с. 8-9). При звільненні йому нарахована грошова
допомога за вислугу років у сумі 15797 грн. 76 коп. (а.с. 40). Як видно з
довідки, а також відомостей на виплату
вихідної допомоги, сума грошової
допомоги виплачена позивачеві повністю у період з лютого по квітень 2007 року
(а.с. 40-44).

Позивач просив визнати незаконною відмову
Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області в терміновій
виплаті йому нарахованої вихідної допомоги,
яка викладена в листі від 19.02.2007р. (а.с. 10).

Однак, із зазначеного листа вбачається, що він надісланий позивачеві не Донецьким
міським управлінням ГУМВС, а Головним
управлінням МВС України в Донецькій області,
і в ньому викладаються причини затримки та запланований порядок виплати
допомоги звільненим співробітникам міліції,
а не відмова у виплаті.

Відповідно
до ст. 9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», особам, звільненим зі служби в органах внутрішніх
справ, виплачується одноразова грошова
допомога, виплату якої здійснює
Міністерство внутрішніх справ України за рахунок коштів Державного бюджету
України, передбачених на їх утримання.
При цьому ні зазначеним Законом, ні
Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №
114, строки виплати одноразової грошової
допомоги не обумовлені.

Позивач просив
стягнути середню
заробітну плату за
весь час затримки розрахунку, посилаючись на те, що,
оскільки не врегульований порядок та строки розрахунку при звільненні
працівника міліції, необхідно керуватись
нормами трудового законодавства, а саме
статтею 117 КзпП України.. Однак, такі
його доводи не грунтуються на законі.

Як
роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 24.12.1999р. №13
«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», передбачені законодавством про працю норми її
оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на
військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутрішніх справ тощо).

Крім
того, суд вважає, що не підлягають задоволенню також вимоги
стосовно відшкодування моральної шкоди,
оскільки в діях відповідача по справі відсутня вина в затримці
термінової виплати нарахованої позивачеві вихідної грошової допомоги.

Як
роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови від 31.03.1995
року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Як видно
з листа начальника Управління МВС України в Донецькій області (а.с. 59, ),
фінансування органів внутрішніх справ державою здійснюється не повною
мірою. Крім того, в п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 з відповідними
змінами та доповненнями, зазначено, що,
оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими
актами, введеними у дію в різні
строки, суду необхідно в кожній справі
з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими
нормами вони регулюються, чи допускає
відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді
правовідносин...

Законом України
«Про міліцію» відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Керуючись ст.
ст. 11, 86, 94, 159-163, 181 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
адміністративного позову
ОСОБА_1 до Донецького міського управління ГУМВС України
Донецької області, Головного Управління
МВС України в Донецькій області, третя
особа управління Держказначейства України в Донецькій області, про визнання незаконним рішення про відмову у
виплаті вихідної грошової допомоги та стягнення вихідної грошової
допомоги, середнього заробітку за час
затримки та моральної шкоди - відмовити.

Постанову
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, або
протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.