Справа № 22-а-8597/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач Білак С.В.
Суддя - доповідач 1-ї інстанції Карпушова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2008
року справа
№ 22-а-8597/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Білак С.В.

суддів: при секретарі з участю: позивача

Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г. Безрукової В.М. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районної м. Донецька ради

на постанову

Калінінського районного суду м. Донецька

від

23.06.2008 року

по справі

№ 2-а-25/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці та соціального захисту населення Калінінської районної м. Донецька
ради

про

визнання неправомірною бездіяльність по не нарахуванню
щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Калінінської
районної м. Донецька ради про визнання неправомірною бездіяльність по не
нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення недоотриманих сум
допомоги на оздоровлення за 2003 - 2008 роки. Постановою Калінінського
районного суду м. Донецька від 23.06.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Калінінської
районної м. Донецька ради про визнання неправомірною бездіяльність по
нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення недоотриманих сум
допомоги на оздоровлення за 2003 - 2008 роки було задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність Управління праці та соціального захисту
населення Калінінської районної м. Донецька ради по не нарахуванню
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та зобов'язано Управління праці та соціального
захисту населення Управління праці та соціального захисту населення
Калінінської районної м. Донецька ради провести розрахунок та виплатити
ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2006 та 2007 роки у розмірі
4 218 грн., а також зобов'язано Управління праці та соціального захисту
населення Калінінської районної м. Донецька ради провести розрахунок та
виплатити ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік з розрахунку
чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених нас виплати допомоги. Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії, інвалідом ІІІ групи та
перебуває на обліку у відповідача. Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за
2005р. - 90 грн., за 2006р. - 90 грн., за 2007р. - 90 грн. Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати і в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач
зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись
постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562
від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Позивач в судовому
засіданні не підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача до судового
засідання не з»явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справ.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення позивача проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з
наступних підстав. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії та інвалідом ІІІ групи
/а.с.3, 7/. Згідно довідки
відповідача, позивачу було сплачено компенсаційні суми на оздоровлення за
2003р. - 21.50 грн. /виплачено 31.03.2004р./, за 2004р. - 21.50 грн.
/виплачено 17.11.2004р./, за 2005р. -
90.00 грн. /виплачено 15.12.2005р./, за 2006 - 90.00 грн. /виплачено
14.04.2006р./, за 2007 рік /виплачено 24.07.2007р./ - 90 грн., за 2008р. - не сплачено /а.с.4,
20/. Відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії третьої групи інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відповідно до ст. 67 Закону
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій
і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Встановлений
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року
не збільшувався, в той час як Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2001
рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003
рік", "Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007
рік» розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені
наведеною постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних
грошових виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст.
48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин суд
застосував нормативний акт вищою юридичної сили - Закон України "Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991
року № 796-ХП. Крім того, рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007р., якими визнані неконституційними
відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», що зупиняли дію ст. 48 Закону
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і тому
позивачу повинні були проведені за 2007 рік виплати грошової допомоги у
відповідності до вимог вищевказаного Закону.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 та
2007 роки. Проте суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії
відповідача неправомірними при нарахуванні позивачеві допомоги на
оздоровлення в 2006 році та не врахував, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України, а зупинення дії
закону не дає право його застосовувати. Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції допустив помилку, зобов»язавши відповідача провести розрахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення на 2008 рік, так як зазначені
виплати позивачеві в 2008 році ще не проводилися, а тому його права ніяким
чином до цього часу не порушено. Крім того, судом першої інстанції
неправомірно застосовано до даних правовідносин ст.99 КАС України, згідно якої для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За правилами ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу
України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або смерті. Тому постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а вимоги позивача в частині стягнення допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004 задоволенню, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме: в 2003 році - 205 грн. х 4 - 21,
50 грн. = 798 грн.50 коп.; в 2004 році -(237 грн. х 4 - 21, 50 грн. = 926
грн. 50 коп.); в 2005 році - (332 грн. х 4 - 90 грн. = 1 238 грн.), в 2007
році - (440 грн. х 4 - 90 грн. = 1 670 грн.). Загальна сума недоплаченої
суми становить 4633 грн. Враховуючи
вищевикладене, судова колегія вважає, що відмова управління праці та соціального захисту
населення Калінінської районної м.Донецька ради, позивачу в виплаті допомоги
на оздоровлення за 2003-2005 та 2007 роки, в розмірах, встановлених ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є неправомірною. На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, - П О С Т А Н О В И Л А: Апеляційну скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калінінської районної м.Донецька ради - залишити без задоволення.
Постанову Калінінського районного суду м.Донецька від 23.06.2008р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районної м. Донецька ради про визнання неправомірною бездіяльність по не
нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення недоотриманих сум
допомоги на оздоровлення за 2003 - 2008 роки
- скасувати. Визнати неправомірною відмову управління праці та
соціального захисту населення Калінінської районної у м.Донецьку ради, в
частині відмови ОСОБА_1 здійснити донарахування розміру компенсаційних виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки. Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Калінінської районної
м.Донецька ради за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
недоотриману суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2003,
2004, 2005 та 2007 роки у розмірі 4633.00
грн. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення з
Управління праці та соціального захисту населення Калінінської районної м. Донецька
ради про визнання неправомірною бездіяльність по не нарахуванню щорічної
допомоги на оздоровлення та стягнення недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення за 2006, 2008 роки.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 15 серпня 2008
року, в повному обсязі складена 20 серпня 2008 року. Постанова набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
набрання законної сили. Головуючий
суддя:
С.В.Білак Судді: М.Г.Сухарьок
Т.Г.Гаврищук