Справа № К-30539/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

суддів : Бутенка В.І.(доповідач),

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Сороки
М.О.,

Штульмана
І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження справу №38/24 за
позовом Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення суми штрафних
санкцій, -

в с т а
н о в и л а :

У січні 2006 року Синельниківська об'єднана державна податкова інспекція
Дніпропетровської області (далі - Синельниківська ОДПІ) звернулась до суду із
вказаним позовом, в якому зазначила, що позивачем проведено перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи (далі - СПДФО) ОСОБА_1 щодо
здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу,
за результатами якої складено акт №233115 від 20 червня 2004 року. На підставі
акту №233115 Синельниківською ОДПІ до СПДФО ОСОБА_1
застосовані штрафні санкції у розмірі 2040грн. про що прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14 липня 2004 року № /0 та рішення про
застосування штрафних санкцій № 010868 від 07 грудня 2004 року і № 010869 від
17 грудня 2004 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з СПДФО ОСОБА_1
суми фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 2040грн. до державного
бюджету України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2006
року Синельниківській ОДПІ у задоволені позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21
серпня 2006 року рішення господарського суду від 23 березня 2006 року
скасовано. Стягнуто з СПДФО ОСОБА_1 на користь державного бюджету 340грн.
фінансових санкцій та 5 грн. 10 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду, позивач та відповідач подали касаційні скарги, в яких
Синельниківська ОДПІ просить скасувати це рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі, а СПДФО ОСОБА_1. ставить питання про
скасування постанови апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої
інстанції. При цьому як позивач, так відповідач посилаються на порушення
апеляційним судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач звернувся з даним
позовом до господарського суду у січні 2006 року, тобто вже після набрання
чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Справу було розглянуто господарським судом Дніпропетровської області за правилами господарського судочинства.

Разом з тим, Синельниківська
ОДПІ подала на зазначене рішення господарського суду першої інстанції
апеляційну скаргу, керуючись нормами КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 06 травня 2006 року апеляційну скаргу
Синельниківської ОДПІ прийнято до провадження та справу призначено до розгляду
у судовому засіданні теж за правилами встановленими господарсько-процесуальним
кодексом України (далі - ГПК України).

Однак, за наслідками розгляду справи
у порядку апеляційного провадження рішення було постановлено судом апеляційної
інстанції за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ
адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і
порядок здійснення адміністративного судочинства визначено Кодексом
адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч.2 ст.20 КАС України апеляційні
адміністративні суди переглядають судові рішення місцевих адміністративних
судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних
адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної
юрисдикції, в апеляційному порядку як суди апеляційної інстанції.

Згідно із ст.4 ГПК України господарський суд вирішує
господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про
господарські суди", ГПК України, інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України.

Відповідно до ст.92 ГПК України перегляд за апеляційною
скаргою або поданням рішення місцевого господарського суду здійснює апеляційний
господарський суд, повноваження якого поширюються на територію знаходження
відповідного місцевого господарського суду.

З огляду на зазначене, перегляд рішення місцевого
господарського суду за апеляційною скаргою здійснює апеляційний господарський
суд повноваження якого поширюються на територію знаходження відповідного
місцевого господарського суду, на підставі
господарсько-процесуального кодексу України.

Таким чином, Дніпропетровським апеляційним господарським
судом при ухваленні рішення за наслідками
розгляду справи у порядку апеляційного провадження помилково застосовано
норми Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин оскаржене рішення суду не може вважатись законним, а тому
воно відповідно до вимог ст. 227 КАС України повинно бути скасовано з
направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги, при цьому суду слід врахувати наведене та
визначитись із юрисдикцією даного спору
у відповідності із вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції
Дніпропетровської області та суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 21 серпня 2006 року скасувати.

Справу направити до того ж суду для вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :