Справа № 22-а-8076/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач Білак С.В.
Суддя - доповідач 1-ї інстанції Русанова Т.Т.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

6 серпня 2008 року
справа № 22-а-8076/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області

на
постанову

Первомайського міського суду Луганської області

від

06.06.2008 року /у повному
обсязі виготовлена - 11.06.2008 року/

по
справі

№ 2-а-81/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області

про

визнання дій незаконними та стягнення недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
про визнання дій незаконними та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення.

Постановою
Первомайського міського суду Луганської області від 06.06.2008 року позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області про визнання дій незаконними та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення було задоволено частково.
Зобов'язано Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області доплатити
ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2001, 2002, 2004, 2005 та 2007 роки у сумі 5 145, 40 грн. за
рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії, інвалідом ІІ
групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за
2001р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2002 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2003 р. не
виплачувалась, у 2004 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2005 р. в сумі 26 грн. 70
коп., у 2006 р. в сумі 120 грн., у 2007 р. 120 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач 27.06.2008
року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Сторони до судового
засідання не з»явилися, відповідач в апеляційні скарзі просив розглянути справу за відсутністю його
представника, про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції
скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи
/а.с. 5/.

Згідно відповіді відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за 2001р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2002 р.
в сумі 26 грн. 70 коп., у 2003 р. не виплачувалась, у 2004 р. в сумі 26 грн. 70
коп., у 2005 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2006 р. в сумі 120 грн., у 2007 р.
120 грн. /а.с.7/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії другої групи інвалідності -
п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в
той час як Законами України "Про встановлення мінімальної заробітної плати
на 2001 рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003
рік", "Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік»
розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені
наведеною постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових
виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і
тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами, до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт
вищою юридичної сили - Закон України "Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №
796-ХП.

Крім
того, рішеннями Конституційного Суду України
від 01.12.2004р. та від 09.07.2007р., якими визнані неконституційними
відповідні положення Законів про бюджети України на 2004 та 2007 роки і тому
позивачу повинні були проведені за 2004 та 2007 роки виплати грошової допомоги
у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Суд
першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2004, 2005 та 2007 роки.

Проте
суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки. Ці
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але
починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями), а також відповідно
до Закону України № 2638-Ш від 11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив
позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Тому в частині
стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2002 роки,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити саме до цього відповідача.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача за рахунок державного
бюджету на користь позивача необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме: в 2004 році - (237 грн. х 5 -
26грн. 70коп.) = 1 158 грн. 30 коп.; в 2005 році - (262 грн. х 5 - 26 грн. 70
коп.) = 1 283 грн. 30 коп. ; в 2007 році - (440 грн. х 5 - 26 грн. 70 коп.) = 2
173 грн. 30 коп., всього на загальну суму 4 614 грн. 90 коп.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області - залишити
без задоволення.

Постанову
Первомайського міського суду Луганської області від 06.06.2008 року по справі №
2-а-81/08 року за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області про визнання дій незаконними та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення скасувати.

Стягнути
з Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області на користь
ОСОБА_1 заборгованність з допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки в
сумі 4 614 грн. 90 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області про стягнення коштів на оздоровлення за 2001 та
2002 роки.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 6 серпня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 11 серпня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук