Суддя: Чебан В.М.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в
складі:

головуючого
судді - Чебан В.М.

при
секретарі - Дарійчук Є.О.

з участю представника відповідача Власової Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Чернівецької міської ради про визнання рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради незаконним, -

в с т а н о в и
в

Позивач
звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівців із адміністративним
позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про скасування
рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.12.2003р. за
№1081/26 «Про обмеження переобладнання квартир в багатоквартирних житлових
будинках», як незаконного.

Свої позовні
вимоги Позивач обґрунтовував тим, що згідно
ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом. Держава
забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускається
неправомірне обмеження конкуренції.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до ст.150 (користування жилим будинком (квартирою), що належить
громадянинові на праві приватної власності) Житлового кодексу України
встановлено, що громадяни які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру, користуються
ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,
укладати інші не заборонені законом угоди.

Також згідно ст.19 Закону України «Про власність» громадяни мають право використовувати належне їм майно для ведення
господарської та іншої не забороненої законом діяльності.

В статті 56 Закону України «Про власність» зазначено, що жодний державний
орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами,
переліченими у пункті 5 статті 48
Закону, їх правомочності щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не
передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки чи
обмеження.

Пунктом 1 вказаного рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради вчинено анти конкурентні дії - порушено права
підприємців, які мають наміри здійснювати підприємницьку
діяльність та бажають отримати дозвіл на переобладнання житлових квартир, перед тими, що вже отримали такі дозволи раніше, або переобладнують
нежилі приміщення.

Рішення Чернівецького виконкому №108126 від 23.12.2003р., прийнято, як в ньому наголошується, «враховуючи численні звернення
мешканців міста щодо порушення їх конституційних прав на житло при
наданні виконкомом міської ради дозволів на переобладнання квартир під бари, кафе, ресторани, перукарні, зубопротезні
кабінети та зали ігрових автоматів в багатоквартирних житлових будинках». З
цього випливає, що надання виконкомом дозволів на відкриття в цих же
багатоквартирних житлових будинках, наприклад, магазинів чи
інших побутових закладів, (а тим паче в інших будинках)
конституційних прав мешканців на житло не порушує.

У відповідності до ст.152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної власності, проводяться з
дозволу виконавчого комітету міської ради з урахуванням висновків відповідних служб про можливість переобладнання
конкретного приміщення (квартири) під конкретний заклад.

Позивач вважає, що забороняючи, вище вказаним рішенням, переобладнання
квартир під бари, кафе, ресторани, перукарні, зубопротезні
кабінети та зали ігрових автоматів в багатоквартирних житлових будинках,
виконком Чернівецької міської ради припускає, що ці заклади можуть створювати
незручності громадянам. Тобто, на припущеннях звинувачує всіх підприємців в можливому порушенні їхніми закладами прав
мешканців. Разом з тим, згідно ст..62 Конституції
України, обвинувачення не може ґрунтуватись
на припущеннях.

25 жовтня 2005 року Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці
рішення виконкому Чернівецької міської ради №108126 від 23 грудня 2003 року було
скасовано, як незаконне.

Але 11 січня 2006 року Апеляційним судом Чернівецької області скасоване, тому що прокурор
звернувшись з позовом до суду не мав адміністративної
процесуальної дієздатності - не вказав що діє від імені держави чи громадянина.

З наведених вище підстав, Позивач просив позов задовольнити та скасувати
рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №108126 від 23.12.2003р. «Про обмеження переобладнання квартир в
багатоквартирних житлових будинках», як незаконне.

Позивач в судовому
засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному об»ємі та дав
пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник
відповідача - виконавчого комітету Чернівецької міської ради заперечила у
задоволенні адміністративного позову гр.ОСОБА_1 за безпідставністю.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в
задоволенні адміністративного позову слід відмовити за безпідставністю.

Так, відповідно
до пункту 7 статті 41 Конституції України використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Частинами 2, 3,
4 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав
особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в
інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися
моральних засад суспільства.

Статтею 319
Цивільного кодексу України передбачено, що власник не може використовувати
право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам
суспільства.

Згідно з
пунктом 21 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 08.10.1992р. № 572 не
допускається виконання робіт та інших дій, що викликають псування
приміщень, підвищений шум чи вібрацію, порушують умови проживання громадян.

Згідно пункту 2
статті 383 ЦК України, власник може на свій розсуд здійснювати зміни у
квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого - за умови, що ці
зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоповерховому житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

Таким чином, суд
вважає, що оскільки, бари, кафе, ресторани, перукарні, зубопротезні кабінети та
зали ігрових автоматів у багатоповерхових будинках можуть створювати
незручності громадянам (порушення тиші, вібрація, тощо), які проживають у
будинках де розміщені вищевказані приміщення, то виконавчим комітетом міської
ради правомірно було прийнято оскаржуване Позивачем рішення, з метою уникнення
конфліктних ситуацій між співвласниками багатоповерхових будинках.

Також, відповідно
до статті 8 Житлового кодексу Української РСР переведення придатних для
проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може
здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього
Кодексу.

Статтею 10
вищевказаного Кодексу передбачено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися
до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно
до його призначення.

Також, слід
зазначити, що у процесі розгляду справи було з`ясовано, що Позивач дізнався про
спірне рішення у 2003 році, а отже, у нього пропущено строк звернення до суду ,
передбачений статтею 99 КАС України, але оскільки, позовні вимоги є
безпідставними, суд дійшов висновку про те, що слід відмовити в задоволенні
адміністративного позову за безпідставністю.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст.13, 319, 383 ЦК України, ст.ст. 8, 10 Житлового
кодексу УРСР; ст.ст. 11, 99, 158-163 КАС
України суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернівецької
міської ради про визнання рішення виконавчого комітету Чернівецької міської
ради незаконним - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути
подана протягом 10 днів з дня
проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної
частини постанови - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного
адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: