Справа № 2-а-14/2007
Суддя: Матвійчук Л.В.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-14/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді - Матвійчук
Л.В

при
секретарі - Криворучко
Т.В.

з участю
позивача- ОСОБА_1.

представників
відповідача - Бенещук Н.П., Зінгель Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Рожище адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Рожищенської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій
адміністрації управління праці та соціального захисту населення Рожищенської
районної державної адміністрації та зобов»язання виплати грошової компенсації
вартості санаторно-курортного лікування,

ВСТАНОВИВ:

18
травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації про
визнання протиправними дій адміністрації управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації та зобов»язання
виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що за 2003-2004 роки не отримував грошової компенсації
вартості санаторно-курортного лікування, а тому 22.11.2005 року звернувся з
заявою до Управління праці та соціального захисту населення про виплату такої
компенсації, але у виплаті такої компенсації йому було відмовлено, оскільки в
2003 році він такої заяви не подав, а відповідно до заяви від 22.11.2005 року
буде виплачена компенсація вартості санаторно-курортного лікування за 2005-2006
роки, вважає, що відповідно до поданої заяви 22.11.2005 року йому повинна бути
виплачена компенсація за 2003-2004 роки, Просить дії адміністрації Управління
праці та соціального захисту населення визнати протиправними та зобов»язати
виплатити грошову компенсацію вартості санаторно-курортного лікування за
2003-2004 роки.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав,
зазначених в позовній заяві, просив задовольнити.

Представники
відповідача Бенещук Н.П., Зінгель Н.В. позовні вимоги не визнали, суду
пояснили, що відповідно до Порядку надання грошової компенсації вартості
санаторно-курортного лікування від 3 квітня 1995 року, який діяв в 2003 році та
Порядку виплати грошової компенсації вартості

санаторно-курортного лікування від 17
червня 2004 року підставою для виплати такої компенсації було звернення
інваліда війни з відповідною заявою. Оскільки позивач не звертався з заявою про
виплату грошової компенсації в 2003 році, тому така компенсація за 2003-2004
роки виплачена не може бути. Відповідно до заяви ОСОБА_1. від 22.11.2005 року
йому виплачена компенсація вартості санаторно-курортного лікування за 2005-2006
роки. Просили в позові відмовити.

Відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» за бажанням інвалідів замість путівки до санаторію, профілакторію або
будинку відпочинку вони можуть один раз на два роки одержувати грошову
компенсацію: Інваліди війни 1-11 груп - у розмірі середньої вартості путівки,
інваліди війни 111 групи - 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова
компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про
необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Згідно
п.1 «Порядку надання і розміри грошових компенсацій вартості
санаторно-курортного лікування деяким категорім громадян», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1995 року № 236 передбачені
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
грошова компенсація замість путівки для інвалідів війни і коспенсація вартості
самостійного санаторно-корортного лікування для учасників бойових дій,
учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність зазначеного Закону
надаються за їх бажанням, якщо вони за висновком медичного закладу потребують
санаторно-курортного лікування і протягом двох років за місцем обліку не
одержували безоплатних путівок до санаторіїв, профілакторіїв або будинків
відпочинку.

Грошова
компенсація виплачується зазначеним громадянам після закінчення двох
календарних років, враховуючи рік встановлення їм відповідного статусу, якщо
вони протягом цих років не одержували безплатні санаторно-курортні путівки.

Відповідно
до пункту 2 Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного
лікування деяким категоріям громадян, затвердженого постановою KM України
від 17 червня 2004 року № 785 грошова компенсація виплачується інвалідам війни
за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про
виділення путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи
протягом 2 років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок,
незалежно від наявності медичного висновку про необхідність
санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Згідно
п.6 зазначеного Порядку грошова компенсація виплачується особам через два роки
після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової
компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної
санаторно-курортної путівки.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач є інвалідом війни та відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального
захисту» має право на пільги, зокрема, на одержання грошової компенсації
вартості санаторно-курортного лікування один раз на два роки( а.с.4).

З
пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в 2003 році до
Управління праці та соціального захисту населення Рожищенської районної
державної адміністрації із заявою про виплату грошової компенсації вартості
санаторно-курортного лікування не звертався.

Заяву на
виплату грошової компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування за
1999 - 2000 роки ОСОБА_1 подавав 24.09.1999 року, компенсація виплачена у 2001
році.; компенсація за 2001-2002 роки виплачена 16.08.2003 року на підставі
заяви від 2.03.2001 року, компенсація за 2005-2006 роки на підставі заяви від
22.11.2005 року виплачена 19.04.2007 року.(а.с.16,18-19)

На
підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки грошова компенсація
за невикористане санаторно-корортне лікування виплачується інвалідам війни
тільки на підставі поданої заяви, а позивач такої заяви до Управління праці та
соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації у
2003 році не подавав, тому в позові слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 158, 159,160,161,162,163,164 КАС України, Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою KM
України від 3 квітня 1995 року № 236 «Про порядок надання і розміри грошових
компенсацій вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям
громадян», Постановою KM України від 17 червня 2004 року № 785 «Про затвердження
порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування
деяким категоріям громадян», суд-,

ПОСТАНОВИВ:

В позові
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рожищенської
районної державної адміністрації про визнання протиправними дій адміністрації
Управління праці та соціального захисту населення Рожищенської районної державної
адміністрації та зобов»язання виплати грошової компенсації вартості
санаторно-курортного лікування -відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Рожищенський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
постанови суду протягом десяти днів з дня її проголошення та подачі апеляційної
скарги на постанову суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.