Справа № 22-а-7254/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2008
року справа №
22-а-7254/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Білак С.В.,

суддів: при секретарі з участю: позивача

Сухарька М.Г.,Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від

30.05.2008 року

по справі

№ 2-а-105/08
/суддя Ульяніч І.В./

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради

про

стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2006,
2007 роки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Пролетарського
районного суду м. Донецька з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради про стягнення недоотриманих коштів
на оздоровлення за 2006, 2007 роки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач
просив стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради на його користь недоотримані суми на оздоровлення за 2006, 2007 роки в
розмірі 4120 грн.

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від
30.05.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради було задоволено частково. Стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету країни недоотримані
кошти на оздоровлення за 2007 рік у сумі 1 970 грн. Відмовлено ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог до Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2006 рік.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у
відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за
2006 р. у розмірі 90 грн. та за 2007 р. у розмірі 90 грн. Тобто судом було встановлено, що
фактично за 2007
рік відповідачем було
недоплачена позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 1 970 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судовому засіданні не підтримав доводи
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та інвалідом 3-ї групи /а.с.4,
27/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за 2006 р. у розмірі 90 грн., за 2007 р. у
розмірі 90 грн. /а.с.26/.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії третьої групи інвалідності -
чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 67 Закону України "Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року порядок "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в
той час як Законами України "Про встановлення мінімальної заробітної плати
на 2001 рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік", "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003
рік", "Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік»
розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені
наведеною постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових
виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і
тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами, до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт
вищою юридичної сили - Закон України "Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №
796-ХП.

Таким
чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недовиплачені суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати у загальній сумі - 1 970 грн., а саме: 515 грн. х 4 - 90 грн. =
1970 грн.).

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи
та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради -
залишити без задоволення.

Постанову
Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 30.05.2008 року по
справі № 2-а-105/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 рік в сумі 1970
грн. - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина ухвали проголошена 9 липня 2008 року, в повному обсязі
складена 14 липня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя: підпис
С.В.Білак

Судді: підпис
М.Г.Сухарьок

підпис
Т.Г.Гаврищук