Справа № 2/173
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

22.07.2008 р.
№ 2/173

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі судді
Келеберда В.І., при секретарі
судового засідання Мельниковій Л.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії

Обставини справи:

Позов
заявлено про визнання незаконним та скасування розпорядження Деснянської
районної у місті Києві державної адміністрації № 43 від 21.03.95р. та про
зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 1992 року.

В
обгрунтування своїх вимог позивач посилався на Закон України «Про статус та
соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст.ст. 34, 40, 45 Житлового кодексу Української РСР та зазначив, що позивача
було безпідставно знято з квартирного обліку в період з 1992 по 1995 роки, а в
1996 року ОСОБА_1 поновлено на обліку, проте переведено до Дніпровського району
за місцем реєстрації.

Відповідач
зазначив про безпідставність вимог позивача, в зв'язку з тим, що справа
квартирного обліку ОСОБА_1 передана до Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації, а оскаржене розпорядження приймалося Ватутінською РДА
м. Києва.

В
ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просить суд: 1) визнати
незаконним та скасувати розпорядження Ватутінської районної у місті Києві
державної адміністрації № 43 від 21.03.95р.; 2) визнати позивача таким, що
перебував на квартирному обліку Ватутінської райдержадміністрації м. Києва з
20.01.92р. по 20.08.98р. безперервно та 3) зобов'язати відповідача, як
правонаступника Ватутінської райдержадміністрації м. Києва, надати ОСОБА_1
житло згідно діючого Житлового кодексу Української РСР як особі, яка належить
до першої категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно
до ст. 51 КАС України позивач наділений правом змінити підставу або предмет
адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового
розгляду, а тому судом прийняті до розгляду по суті зазначенні уточнення
позивача.

В
судовому засіданні 22.07.08р. судом ухвалено про закриття провадження у справі
в частині пунктів 2, 3 уточненої позовної заяви, а саме: про визнання позивача
таким, що перебував на квартирному обліку Ватутінської райдержадміністрації м.
Києва з 20.01.92р. по 20.08.98р. безперервно та про зобов'язання відповідача,
як правонаступника Ватутінської райдержадміністрації м. Києва, надати ОСОБА_1
житло згідно діючого Житлового кодексу Української РСР як особі, яка належить
до першої категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
1940 року народження, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії. На час звернення до суду набув пенсійного віку; з 1994 року
позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 1996 року -ІІ групу
інвалідності встановлено безстроково. Як вбачається з медичної виписки, причина
інвалідності -професійне захворювання (діагноз: бронхіальні астма), пов'язане з
роботами ліквідатора на Чорнобильській АЕС.

Медичною
комісією встановлено, що в зв'язку із захворюванням, ОСОБА_1 не може проживати
в одній кімнаті разом с членами своєї сім'ї або в комунальній квартирі, тобто
позивач потребує окремого приміщення для постійного помешкання.

Обставини,
які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього
не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх визнання (п.3 ст.72 КАС України).

Як
вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Ватутінської
районної ради № 130 від 20.01.92р. ОСОБА_1 взятий на квартирний облік для
надання житлової площі на одну особу за категорією учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Номер облікової справи № 8936.

Розпорядженням
Ватутінської райдержадміністрації від 21.03.95р. № 43 позивача було знято з
квартирного обліку, як забезпеченого жилою площею згідно норми.

В
подальшому розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації м.
Києва № 586 від 24.06.96р. ОСОБА_1 включено до списку громадян, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС, та поставлено на квартирний облік. Номер облікової
справи № 13299.

Розпорядженням
Дніпровської РДА м. Києва № 697 від 20.08.98р. позивача взято на квартирний
облік у Дніпровському районі м. Києва для надання житлової площі за пільговою
категорією. Номер облікової справи № 21214.

Як
вбачається з облікової справи № 21214, яку надано на запит суду Дніпровською
районною у місті Києві державною адміністрацією, 16.06.1998 року ОСОБА_1, разом
з колишньою дружиною, продав свою частку (розмір якої 34/100) у двокімнатній
квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_1
з 1998 року зареєстрований у кімнаті загальної двокімнатної квартири АДРЕСА_2,
в якій за договором дарування позивачеві належить частка у розмірі 49/100
(договір-дарування від 16.06.1998 року ).

В
зв'язку з наведеними обставинами, позивача переведено на квартирний облік до
Дніпровської райдержадміністрації. При цьому, ОСОБА_1 взято на квартирний облік
з 24.06.1996 року у пільговій черзі за І категорією -потерпілі у зв'язку з
аварією на ЧАЕС, де за станом на 18.12.2007 року номер черги позивача за
категорією становить -48, за загальним списком позачерговиків -897.

Крім
того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.1996 року №
1589 позивач перебуває у обліковому реєстрі Головного управління у справах
захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС Київської міської державної
адміністрації, де номер черги становить -622 (за станом на 27.08.07р.).

Згідно
вимог чинного законодавства житлова площа громадянам, які потребують поліпшення
житлових умов і у зв'язку з цим перебувають на квартирному обліку, надається за
місцем перебування громадян на квартирному обліку, згідно з чергою цього
обліку.

У
2001 році, відповідно до Закону України «Про столицю України -місто-герой
Київ»та на виконання рішень Київської міської ради від 30.01.01р. № 162/1139
«Про адміністративно-територіальний устрій м. Києва»та від 27.04.01р. №
280/1257 «Про межі нових адміністративних районів м. Києва та організаційні
заходи по проведенню адміністративно-територіальної реформи», та від 06.09.01р.
№ 3/1437 «Про районні у місті Києві ради», а також розпорядження Київської
міської державної адміністрації від 01.08.01р. № 1625 «Про утворення у м. Києві
державних адміністрацій»та розпорядження Ватутінської районної державної
адміністрації м. Києва від 08.08.01р. № 821 «Про ліквідацію Ватутінської
районної у м. Києві державної адміністрації», створена Деснянська районна у
місті Києві державна адміністрація, яка є правонаступником Ватутінської
районної державної адміністрації.

Утверджуючи
і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України
встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою
конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення
цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої
статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є
загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної
влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою
своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні
умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до
порушення принципів соціальної, правової держави.

Принципи
соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах:
Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року,
Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з
прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії
(переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування
системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для
її поступового посилення тощо.

Законом
України від 28.02.91р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначено основні положення
щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створено єдиний
порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов
проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого
населення.

Статтею
21 наведеного Закону (в редакції, яка діяла на час прийняття оскарженого
розпорядження № 4 від 21.03.95р.) встановлено перелік компенсацій та пільг
громадянам, віднесеним до категорії 2, які гарантуються державою. Зокрема, до
таких гарантій належить право громадянина на: позачергове забезпечення жилою
площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (п. 3); позачерговий
протягом року вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів для тих, хто
потребує поліпшення житлових умов, до кооперативів по будівництву та
експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх
технічного обслуговування, до садівницьких товариств, а також право на
позачергове придбання садових будинків або матеріалів для їх будівництва, для
індивідуальної забудови за умови відведення земельних ділянок (п. 1).
Передбаченими цими пунктами пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають
право скористатися один раз.

Як
встановлено судом, розпорядженням Ватутінської райдержадміністрації від
21.03.95р. № 43 позивача було знято з квартирного обліку, як забезпеченого
жилою площею згідно норми.

На
час видання оскарженого акту, позивач перебував на квартирному обліку як
потерпілий, в зв'язку з аварією на ЧАЕС за 2 категорією та проживав у
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 житловою площею 30, 95 кв.м, що розташована у м.
Києві по вул. Жукова, 41/28. Відповідно до довідки за формою № 3 разом із
позивачем проживали ОСОБА_2 -колишня дружина (розірвання шлюбу -12.09.84р.);
ОСОБА_3 -донька та ОСОБА_4 -донька. При цьому, власником особового рахунку та
ордер на житлове приміщення зареєстровано на ОСОБА_2

Згідно
п. 3 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»крім загальних підстав,
передбачених законодавством України, такими, що потребують поліпшення житлових
умов, визнаються особи, які забезпечені жилою площею нижче рівня середньої
забезпеченості громадян у даному населеному пункті або які проживають у
комунальних квартирах.

Статтею
34 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК УРСР) встановлено підстави для
визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, зокрема: громадяни,
забезпечені жилою площею нижче за рівень; громадяни, які хворіють на тяжкі
форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в
комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Норма
жилої площі встановлено в розмірі 13,65 кв. м на одну особу (ст. 47 ЖК УРСР).

Враховуючи,
що на час прийняття оскарженого розпорядження позивач проживав разом із трьома
особами на площі розміром 30,95 кв.м, то відповідно розмір жилої площі на 1
особу складав 7, 73 кв.м, тобто був таким, що не відповідає встановленій нормі.
Таким чином, посилання Ватутінської райдержадміністрації у розпорядженні № 43
від 21.03.95р. на забезпечення ОСОБА_1 жилою площею згідно норми не відповідало
дійсним обставинам проживання позивача, а тому зняття його з квартирного обліку
відбулось із порушенням чинного на той час законодавства.

При
цьому, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що йому стало відомо про
порушення його права на забезпечення житлом та зняття його з квартирного обліку
у 1995 році тільки у липні 2007 року при отриманні довідки у Відділі по обліку
та розподілу житлової площі Деснянської районної у місті Києві державної
адміністрації № 75 від 23.07.07р.

Назване
кореспондується із умовами ч.1 ст. 2 КАС України, яка у визначенні завдання
адміністративного судочинства розкриває зміст прав свобод і інтересів, захист
яких є юрисдикцією адміністративних судів, а саме: права особи у сфері
публічно-правових відносин, що порушені певними суб'єктами (органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, інші
суб'єкти) при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підставами
для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів
правовідносин, на регулювання яких видано спірний акт. Зазначену правову
позицію наведено в роз'ясненні Президії Вищого арбітражного суду України від
26.01.2000р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних
з визнанням недійсними актів державних чи інших органів», а також у постанові
Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.08р. № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

При
прийнятті оскарженого розпорядження всупереч зазначеним правовим позиціям
Ватутінська РДА м. Києва фактично звузила зміст і обсяг права позивача на
належні умови проживання та на встановлені соціальні гарантії, що передбачені
для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи
викладене, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 21
березня 1995 року № 43.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути
оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Київському апеляційному
адміністративному суду через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя
В.І. Келеберда