Справа № 22-а-3189/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 2-а-32408
Головуючий 1 інстанції: Спірідонов М.О.
Доповідач: Філатов Ю.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2008 р.
Справа № 22-а-3189/08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

за участю представників:

позивача - Межирицький А.О.

відповідача - не прибув

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу позивача, ДПІ у Московському районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2008р. по справі №
2-а-324/08

за позовом

ДПІ у Московському районі м. Харкова

до

СПД ФО ОСОБА_1, ПП "Енер-тек"

про

визнання угоди недійсною

встановила:

Позивач, ДПІ у Московському районі м. Харкова, звернувся до суду з позовом
до СПД ФО ОСОБА_1 та ПП "Енер-тек", в якому просить визнати договір
купівлі-продажу, укладений між відповідачами, недійсним на підставі ст.ст. 207,
208 Господарського кодексу України, як такий, що укладений з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та не відповідає вимогам
закону, а також просить застосувати наслідки, передбачені ст. 208 ГК України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2008р.
по справі № 2-а-324/08 відмовлено в задоволені позову.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову
та прийняти нову, якою позов задовольнити. Вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для
справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника
позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з наступного.

У даному випадку вимоги про визнання недійсною угоди, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, не можуть бути предметом позову.

На обґрунтування позову позивач послався на статті 207, 208 ГК України.

Згідно з частиною 1 статті 208 цього Кодексу, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох
сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за
рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно
бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до
статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є
таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним. Як зазначено у
частині 2 статті 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не
вимагається. Тому позови податкових органів про визнання такого правочину
(угоди, господарського зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1 статті 10 Закону
України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну податкову службу в
Україні", можуть на підставі пункту 11 цієї статті звертатись до судів із
позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину
має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового
рішення.

Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції застосовує лише
суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою
конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в
доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони
належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як
такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 ГК
України.

Колегія суддів, зазначає, що встановлені частиною 1 статті 208 ГК санкції
можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250
цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не
пізніше ніж через один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України,
якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд
закриває провадження у ній.

Отже, колегія суддів вважає, що в цій частині постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Що стосується постанови суду першої
інстанції в частині застосування наслідків ст. 208 ГК України, колегія суддів
зазначає наступне.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 ГК
України. За змістом статті це можливо лише в разі виконання правочину хоча б
однією стороною. Зазначені санкції не можна застосовувати за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору,
оскільки за таких обставин правопорушенням була б несплата податків, а не
вчинення правочину. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету
коштів шляхом відшкодування ПДВ у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Для вирішення питання про застосування наслідків визнання господарського
зобов'язання недійсним, передбачених ст. 208 ГК України, необхідно встановити
наявність тих обставин, з якими закон пов'язує їх недійсність, а саме наявність
протиправної мети при здійсненні зобов'язання.

Умисел (намір) юридичної особи на свідоме укладення угоди завідомо
суперечної інтересам держави та суспільства визначається як умисел тієї
посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної
особи, маючи на це належні повноваження.
Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона),
виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати
протиправність угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і
прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання доказування
наявності або відсутності умислу особи на вчинення дій, які суперечать
інтересам держави або суспільства належить до кримінального судочинства. Тобто,
для застосування вказаних санкцій, позивач повинен надати належні докази,
наприклад вирок суду про притягнення до
кримінальної відповідальності посадових осіб відповідача або відповідачів за
відповідну злочинну дію.

Належних та допустимих доказів щодо наявності умислу (наміру) хоча б у
одного з контрагентів спірної угоди на момент її укладання та мети укладення,
яка завідомо суперечна інтересам держави і суспільства та настання відповідних
наслідків, позивач суду не надав. Тобто, позивач не виконав обов'язків,
покладених на нього ст. 71 КАС України.

Отже колегія суддів вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 157, 160, 167, 195, 196, 198 п. 1 ст.202, ст.ст. 203,
205, 207, 209, 254 КАС України

постановила:

Апеляційну скаргу ДПІ у Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду
від 18.02.2008р. по справі № 2-а-324/08 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі, в частині визнання недійсним
договору, закрити.

В позові, в частині стягнення з ПП "Енер-тек"
на корсить СПД ФО ОСОБА_1 кошти в сумі 759129,72 грн., а також в частині
стягнення з СПД ФО ОСОБА_1 на користь держави сооняшник в кількості 485 тон
загальною вартістю 759129,72 грн., відмовити.

Роз'яснити сторонам, що дана постанова набирає чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з дня
виготовлення її повного тексту.

Справу направити до суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 26.08.2008р.

Головуючий суддя підпис Філатов Ю.М.

Судді підпис Водолажська Н.С.

підпис
Гуцал М.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Ю.М. Філатов