Справа № 2а-27/2008
Суддя: Потапов О.О.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 27
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2008 року
смт Віньківці

Місцевий Віньковецький районний суд, Хмельницької області у складі
головуючого судді Потапова О.О.

при секретарі Панькові О.В...

Розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької
райдержадміністрації, про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 . просила стягнути
з управління праці та соціального
захисту населення Віньковецької райдержадміністрації 3335грн.35 коп. недоплачену
щорічну грошову допомогу за 2004,2005, 2006, 2007 роки. Зазначила, що їй до 5 травня поточного року виплачується допомога, але
розмір цієї допомоги менший ніж передбачено
ст. 14 п.20 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
тобто трьох мінімальних пенсій за
віком.

В судове засідання позивачка не з»явилась.
Просила справу розглядати без неї. Вимоги задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не
визнав. Зазначив, що позивачка пропустила
строки звернення до суду
оговорені ст. 99 КАС України . З бюджету
воно фінансується як заклад третьої
категорії. Кошти на виплати відсутні.

Заслухавши
представника відповідача, вивчивши письмові докази слід вважати позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 виданого 01.10.2002 року позивачка ОСОБА_1. являється ветераном війни - учасником війни.

Відповідно
до ст. 14 п.20 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідач щорічно до 05 травня повинен надавати позивачу разову грошову допомогу в розмірі 3
мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2007 рік" визначено менші розміри виплат ніж встановлені ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Частиною третьою
статті 2 закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначено, що нормативні
акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права та пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Закон "Про
державний бюджет України на 2007
роки" фактично обмежує права
позивача, оскільки зменшує розмір грошової допомоги.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи
соціального захисту, тобто в спеціальному законі зазначається розмір допомоги,
таким законом є закон "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Рішенням
Конституційного суду України від
09.07.2007 року № 6-рп/2007 "У
справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України ( конституційності) положень статей 29,36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статт1 66,
пунктів 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" (
справа про соціальні гарантії) також визнано неконституційними обмеження щодо
виплати разової грошової допомоги учасникам війни. В рішенні наголошується , що воно має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Крім того, суд
враховує, що згідно з частинами 2 та 3 ст. 17 закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги для ветеранів
війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не
можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим законом є недійсними.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію
Конституційного Суду України, який розглядаючи справу щодо пільг, компенсацій і
гарантій ( рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року
№5-рп/2002), зазначив, що практика ревізування пільг, компенсацій, гарантій,
наданих законодавчими актами України, суперечить вимогам ч.4 ст.28 Закону
України „Про бюджетну систему України”, який діяв до набрання чинності
Бюджетним кодексом України та ч.3 ст.
27 зазначеного Кодексу.

Згідно ст. 17 ч.1 Закону України „Про
виконання рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини”, суди України застосовують при
розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та
протоколи до неї, а також практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції
кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений своєї власності інакше як в
інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права.

Розглядаючи борги у сенсі поняття „власності”,
яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу № 1 до Конвенції, і яке не обмежено лише
власністю на фізичні речі та не залежить від формальної класифікації у
національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також
розглядатись як „ майнові права” і, таким чином, як власність.

Тому , при розгляді справи „ОСОБА_2проти
України” (заява № 63 134/00)
Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави
визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету,
держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є
чинними ( п.23 рішення суду).

У зв'язку з
викладеним Європейський Суд не прийняв до
уваги позицію України про колізію двох нормативних актів - Закону
України, відповідно до якого встановлені надбавки з бюджету, і який є діючим,
та Закону України „Про Державний бюджет” на відповідний рік де положення
останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex spesialis.

Суд не прийняв
аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань ( п.26 рішення ОСОБА_2 проти України).

Таким чином,
оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної грошової
допомоги учасникам Великої Вітчизняної війни до Дня Перемоги є чинними, а позивач є пільговиком і має право на отримання виплат, органи державної влади не
можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Сторонами не
оспорюється, що позивачка отримувала виплати частково до 5 травня поточного року як учасник війни.
Виплати згідно п.2 ст. 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
тобто 3 мінімальних пенсії за віком їй не проводились.

За сукупністю
досліджених доказів слід задовольнити
вимоги позивачки та стягнути на її
користь з відповідача разову грошову допомогу за 2007 рік ( 380 х3) -55 = 1085,00 грн.
Позивачка пропустила річний строк
звернення до суду , щодо вимог про виплати коштів за 2004,2005, 2006 роки.
Питання про поновлення пропущеного строку не ставила. За таких обставин в
частині стягнень за вказаний період їй
слід відмовити в задоволені позову у
зв»язку з спливом строків позовної
давності. Оговорених статтею 99 КАС України.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” суб'єктами
виплати разової щорічної допомоги, передбаченої цим Законом є
управління праці та соціального захисту населення, а тому саме з нього слід
стягувати недоплачені суми коштів.

Керуючись ст. 22 Конституції України, ст. ст.2
ч.3, ст.13 п.27 абз.8 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", ст.9 закону України "Про внесення змін до
закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від
23.12.2004 року № 2291, ст. ст. 5,11,71,86,158,159,161, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Віньковецької райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 разову
щорічну грошову допомогу яка виплачується до 5 травня поточного року за 2007 рік в сумі 1085./
тисяча вісімдесят п»ять/ грн...

Заява про
апеляційне оскарження постанови може
бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга
протягом 20 днів з часу подання заяви, або безпосередньо після рішення протягом
10 днів.

Суддя
_________ Потапов О.О.