Справа № К-24217/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Брайка А.І.,
Голубєвої Г.К., Шипуліної Т.М., Федорова М.О.

при секретарі Коваль Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2006р.

у справі № 23/392-05-11848А господарського суду Одеської області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Консенсус»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків у місті Одесі

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Одеської
області від 07.02.2006 р. позов задоволено частково: скасовано податкові
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків в Одеській
області від 28.11.2005 р. № /0 про визначення ТОВ «Консенсус»
податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 14245,50
грн., в тому числі 9497,00 грн. - основний платіж та 4748,50 грн. - штрафні
санкції; від 28.11.2005 р. № /0 про визначення ТОВ «Консенсус»
податкового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у сумі
41817,92 грн., в тому числі 27878,61 грн. - основний платіж та 13939,31 грн. -
штрафні санкції;від 28.11.2005 р. № /0 про зменшення в картці
особового рахунку ТОВ «Консенсус» суми бюджетного відшкодування, задекларованої
за листопад 2003 року, на 2644,83 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі
1322,42 грн.; від 28.11.2005 р. № /0 про визначення ТОВ «Консенсус»
податкового зобов'язання за платежем з податку з доходів фізичних осіб у сумі
33009,00 грн., в тому числі 11003,00 грн. - основний платіж та 22006,00 грн. -
штрафні санкції в частині донарахування податку в сумі 10784,42 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі 21568,84 грн.

В задоволенні позову про скасування
податкового повідомлення-рішення від 28.11.2005 р. № /0 в частині
донарахування податку в сумі 218,58 грн. та застосування штрафних санкцій в
сумі 537,16 грн. відмовлено.

На користь позивача стягнуто з Державного
бюджету України судові витрати в сумі 202,80 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.05.2006 р. постанову суду першої інстанції змінено в
частині суми судових витрат, відшкодованих позивачу за рахунок Державного
бюджету України, із зменшенням цієї суми до 85,00 грн.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову вмотивований
посиланням на встановлений в судовому процесі факт використання позивачем
засобів мобільного зв'язку, вартість послуг за надання якого в сумах 8275,00
грн., 17969,00 грн., 10612,00 грн. була віднесена позивачем до валових витрат в
2003, 2004 роках та І півріччі 2005 року відповідно, з процесі здійснення
власної господарської діяльності; відповідність бази оподаткування ПДВ за
операціями з ввезення на митну територію України товару на підставі договорів №
UKR 12/0101С від 13.02.2001 р. та № UKR 32/0302С від 22.03.2002 р.. укладених з
фірмою «Volvo Truck
Corporation Volvo Europe Division», умовам вказаних договорів щодо ціни
товару; правомірність включення позивачем до податкового кредиту ПДВ в
загальній сумі 3963,72 грн. на підставі податкових накладних № 85 від 04.07.2003
р., №№ 322, 323 від 11.07.2003 р., № 334 від 14.07.2003 р., № 350/2 від
22.07.2003 р., № 97 від 22.08.2003 р., № 49 від 21.04.2005 р., відсутність в
яких даних щодо кількості та об'єму вимірювання поставленого товару / наданих
послуг / не позбавляє їх значення розрахункового та податкового звітного
документа з огляду на підтвердження іншими доказами факту поставок за цими
податковими накладними та сплати вказаних в них сум податку; відсутність у
контролюючого органу законних підстав для донарахування податку з доходів
фізичних осіб - працівників позивача, яким для виконання трудових обов'язків
були видані сім-картки з телефонними номерами та мобільні телефони, на вартість
послуг мобільного зв'язку, сплачену позивачем оператору мобільного зв'язку.

Суд визнав правомірним донарахування позивачу
податку з доходів фізичних осіб у сумі 218,58 грн. та застосування штрафних
санкцій у сумі 437,16 грн. у зв'язку з не оподаткуванням позивачем 1462,80
грн., виплачених працівникуОСОБА_1. як компенсація витрат, пов'язаних з
відрядженням за кордон, поза межами встановлених законодавством норм.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі, процесуальний правонаступник СДПІ по роботі з
великими платниками податків у Одеській області, просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та направити справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач
просить залишити скаргу без задоволення, як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для
визначення позивачу податкових зобов'язань згідно спірних податкових
повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті
перевірки від 17.11.2005 р. № 869/13-31.3.2/13897641/7, про завищення ТОВ
«Консенсус» в податковому обліку за ІІІ квартал 2003 року - І півріччя 2005
року валових витрат на загальну суму 36856,00 грн. за рахунок включення до
валових витрат вартості послуг мобільного зв'язку, сплачених оператору
мобільного зв'язку СП «Український мобільний зв'язок» за номерами, які не
обліковувались на балансі підприємства; завищення податкового кредиту за липень
2003 року - червень 2005 року на 6296,00 грн. внаслідок включення сум ПДВ у
зв'язку з придбанням послуг мобільного зв'язку, вартість яких не відноситься до
валових витрат; завищення податкового кредиту за липень 2003 року на 3615,29
грн., за серпень 2003 року на 175,60 грн., за квітень 2005 року на 172,83 грн.
за рахунок сум ПДВ за податковими накладними № 85 від 04.07.2003 р., №№ 322,
323 від 11.07.2003 р., № 334 від 14.07.2003 р., № 350/2 від 22.07.2003 р., № 97
від 22.08.2003 р., № 49 від 21.04.2005 р., виписаними приватним підприємцем
ОСОБА_2, СП ТОВ «Автодім «Одеса», ПП «Рекорд КАР», що не відповідають вимогам
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»; заниження податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2003 року - червень
2005 року на загальну суму 20263,35 грн.
внаслідок не оподаткування відсотків за товарний кредит, на умовах якого
позивач придбав сідельні тягачі та напівпричепи згідно зовнішньоекономічних
договорів № UKR 12/0101С від 13.02.2001 р. та № UKR 32/0302С від 22.03.2002 р., укладених з
фірмою «Volvo Truck
Corporation Volvo Europe Division»; не утримання та не перерахування до
бюджету прибуткового податку та податку з доходів фізичних осіб із сум,
сплачених підприємством за послуги мобільного зв'язку за телефонами, що
знаходилися в користуванні його працівників і не обліковувалися на балансі
підприємства, які є доходом цих працівників / їх додатковим благом / та
підлягають оподаткуванню у джерела виплати; неутримання податку із виплачених працівникуОСОБА_1. 1462,80 грн.
компенсаційних витрат за відрядження за кордон, що перевищують встановлені
законодавством норми витрат.

На підставі контрактів, укладених з СП
«Український мобільний зв'язок», додатків до цих контрактів, податкових
накладних, виписаних СП «Український мобільний зв'язок», наказів від 02.01.2003
р. № 1, від 06.01.2004 р. № 3, від 04.01.2005 р. № 2 про закріплення за
працівниками ТОВ «Консенсус» сім-карток з телефонними номерами та про
обов'язкове використання мобільного зв'язку виключно у процесі здійснення
господарської діяльності, копії яких залученні до справи та були досліджені в
судовому процесі, суд дійшов правильного висновку про наявність передбачених
пунктом 5.1, підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» та підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість» підстав для віднесення позивачем в
податковому обліку з податку на прибуток вартості послуг мобільного зв'язку у
сумі 36865,00 грн. до валових витрат та з податку на додану вартість витрат по
сплаті податку у зв'язку з придбанням цих послуг у сумі 6296,57 грн. до
податкового кредиту.

З огляду на встановлений факт використання
придбаних позивачем послуг мобільного зв'язку на вказану суму в господарській
діяльності відсутні законні підстави і для збільшення оподатковуваного доходу
працівників позивача на цю суму як на суму додаткового блага, оскільки
використання працівниками послуг мобільного зв'язку у власних цілях в судовому
процесі не доведено.

Суд також правомірно виходив з того, що при підтвердженні факту
здійснення позивачем господарських операцій з приватним підприємцем ОСОБА_2, СП
ТОВ «Автодім «Одеса», ПП «Рекорд КАР» відсутність в податкових накладних,
виданих цими постачальниками, даних щодо кількості та об'єму вимірювання
поставлених товарів / наданих послуг / не позбавляє позивача права включити до
податкового кредиту зазначені в таких податкових накладних суми податку. При
цьому суд обґрунтовано виходив з того, що відсутність вказаних даних не
позбавляє можливості ідентифікувати постачальників, перевірити нарахування та
сплату податку за оподатковуваними
операціями.

Відповідно до підпункту 3.1.2 пункту 3.1 ст.
3 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції до внесення змін
Законом України від 25.03.2005 р. № 2505-ІУ ввезення (пересилання) товарів на
митну територію України та отримання робіт (послуг), що надаються нерезидентами
для їх використання або споживання на митній території України, в тому числі
операції з ввезення (пересилання) майна за договорами оренди (лізингу), застави
та іпотеки.

Поставка послуг - будь-які операції
цивільно-правового характеру з поставки послуг, надання права на користування
або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з
поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а
також операції з безоплатної поставки послуг. Поставка послуг, зокрема, включає
надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів
оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на
патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в
тому числі промислової, власності / абзац третій пункту 1.4 ст. 1 цього Закону
в редакції Закону України від 26.09.97 р. N 550/97-ВР /.

Згідно з пунктом 4.3 ст. 4 цього Закону в
редакції до внесення змін Законом України від 25.03.2005 р. № 2505-ІУ для
товарів, які ввозяться (пересилаються) на митну територію України платниками
податку, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів,
але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з
урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження,
перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України,
сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних
з ввезенням (пересиланням) таких товарів, плати за використання об'єктів
інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів,
ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. Визначена вартість
перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного
банку України, що діяв на момент виникнення податкових зобов'язань.

Для робіт (послуг), які виконуються
(надаються) нерезидентами на митній території України, базою оподаткування є
договірна (контрактна) вартість таких робіт (послуг) з урахуванням акцизного
збору, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком
податку на додану вартість, що включаються у ціну продажу робіт (послуг) згідно
із законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується
в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України,
що діяв на момент виникнення податкових зобов'язань.

З набранням 31 березня 2005 року чинності
Законом України від 25.03.2005 р. № 2505-ІУ абзац другий вказаного пункту має
редакцію, згідно якої для послуг, які поставляються нерезидентами з місцем їх
надання на митній території України, базою оподаткування є договірна
(контрактна) вартість таких робіт (послуг) з урахуванням акцизного збору, а
також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на
додану вартість, що включаються у ціну поставки робіт (послуг) згідно із
законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в
українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що
діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому було складено акт,
який засвідчує факт отримання послуг.

Згідно з підпунктом 1.11.2 пункту 1.11 ст. 1
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» товарний кредит -
товари, які передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичним чи
фізичним особам на умовах угоди, що передбачає відстрочення кінцевого
розрахунку на визначений строк та під процент.

Товарний кредит передбачає передання права
власності на товари (результати робіт, послуг) покупцю (замовнику) у момент
підписання договору або в момент фізичного отримання товарів (робіт, послуг)
таким покупцем (замовником), незалежно від часу погашення заборгованості.

Продаючи товар на умовах товарного кредиту,
продавець одночасно з передачею покупцеві права власності на товар надає йому
послугу по відстроченню розрахунку за товар, а покупець отримує таку послугу за
відповідну плату.

Таким чином, позивач зобов'язаний був
визначити податкові зобов'язання не лише з договірної вартості імпортованої
техніки, придбаної за зовнішньоекономічними договорами № UKR 12/0101С від 13.02.2001 р. та № UKR 32/0302С від 22.03.2002 р., укладеними з
фірмою «Volvo Truck
Corporation Volvo Europe Division», а й з договірної вартості послуги за
наданню товарного кредиту, яка визначена у вигляді процентів за товарний
кредит. У зв'язку з цим контролюючий орган правомірно на підставі підпункту «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
визначив податкові зобов'язання позивача
з ПДВ за липень 2003 року - червень 2005 року в
загальній сумі 20263,35 грн., відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1
ст. 17 цього Закону застосував штрафні санкції в сумі 10131,68 грн., в особовій картці позивача суму бюджетного
відшкодування на 2383,95 грн. та застосував штрафну санкцію у сумі 1191,98 грн.
у зв'язку з отриманням позивачем бюджетного відшкодування.

Суди попередніх інстанцій порушили зазначені
норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильних судових рішень
у частині скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2005 р. №
/0 на суму 41817,92 грн., в тому числі 27878,61 грн. - основний
платіж та 13939,31 грн. - штрафні санкції та від 28.11.2005 р. № /0
на суму зменшення в картці особового рахунку ТОВ «Консенсус» бюджетного відшкодування на 2644,83 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі 1322,42 грн. , а тому судові рішення
згідно ст. 225 КАС України підлягають відповідній зміні із скасуванням повідомлень-рішень від 28.11.2005 р. № /0 на суму
11422,85 грн., в тому числі 7615,26 грн. - основний платіж та 3807,63 грн. -
штрафні санкції, від 28.11.2005 р. №
/0 на суму зменшеного бюджетного відшкодування 260,88 грн. та
штрафних санкцій 130,44 грн.

Згідно частини 3 ст.94 КАС України з
врахуванням часткового задоволення позову підлягає і розподіл судових витрат.
При цьому для розрахунку суми витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу
внаслідок сплати ним судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом, відповідно до
підпункту 2 пункту 3 Розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС
України береться судовий збір у розмірі 3,40 грн. Судовий збір, сплачений у
більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням
особи, яка його сплатила, як це передбачено частиною 2 ст. 89 КАС України.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 225, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі
задовольнити частково, змінити постанову Одеського апеляційного господарського
суду від 22.05.2006р. та постанову господарського суду Одеської області від
07.02.2006р.

Скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ
по роботі з великими податків в Одеській області від 28.11.2005р. №
/0 в частині визначення ТОВ «Консенсус» податкового зобов'язання за
платежем з ПДВ в сумі 11422,85 грн. , в тому числі основний платіж - 7615, 26
грн. та штрафні санкції - 3807,63 грн., від 28.11.2005р. №/0 в
частині зменшення в картці особового рахунку ТОВ «Консенсус» суми бюджетного
відшкодування, задекларованої за листопад 2003 року, на 260,88 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі 130,44 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на
користь ТОВ «Консенсус» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 грн. 18 коп.

В іншій частині постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 22.05.2006р. та постанову
господарського суду Одеської області від 07.02.2006р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підпис Усенко Є.А.

Судді підпис Брайко
А.І.

підпис Голубєва
Г.К.

підпис Шипуліна
Т.М.

підпис Федоров
М.О.

З оригіналом згідно

Відп. секретар Коваль Є.В.