Справа № 22-а-18724/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
першій інстанції - Капустинський М.М.
Суддя-доповідач Бистрик Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бистрик Г.М.,

Суддів:
Малиніна В.В.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за апеляційною скаргою
Державної судової адміністрації України на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 13.03.2008 року та додаткову постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 18.03.2008 року по справі за адміністративний
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8,ОСОБА_9до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління
Державної судової адміністрації України в Житомирській області про стягнення
недоотриманої заробітної плати та щомісячного грошового утримання,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2008 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4.,ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
ОСОБА_9звернулись в суд з позовом до
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної
судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській області про стягнення недоотриманої
заробітної плати та щомісячного грошового утримання.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13.03.2008 року, та додатковою постановою від
18.03.2008 року по даній справі вказаний позов задоволено частково.

Не
погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням відповідач - Державна судова
адміністрація України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні вимог
позивачів.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши доказами доводи
апеляційної скарги, та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачі в 2005 році працювали суддями
Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області і
відповідно до Конституції
України та Закону України «Про статус
суддів» мали право
на належне матеріальне соціальне забезпечення.

Відповідно до
ст. 44 Закону України
«Про статус суддів»,
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій,
доплат за кваліфікаційні
класи, надбавок за
вислугу років та
інших надбавок. Розміри посадових
окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового
окладу Голови Верховного
Суду України і
не можуть бути меншими від 50
відсотків його окладу. Посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80 відсотків
посадового окладу голови
суду, в якому
працював суддя.

Даною нормою Закону, гарантований
мінімальний посадовий оклад судді
не може бути
меншим встановленого ст.44
цього Закону України «Про статус
суддів», в співвідношенні до
окладу Голови Верховного Суду
України. Недодержання цього
принципу є порушенням конституційного права суддів на отримання заробітної
плати не нижче від визначеної Законом,
та порушення конституційних гарантій щодо
незалежності та недоторканості суддів.

Постановою Кабінету Міністрів
України №865 від 03.09.2005 року, встановлено відповідність посадових окладів
суддів до вимог ст.44 Закону України «Про статус суддів», однак не усунуто
порушення вимог цього Закону, не узгоджено розмір окладів суддів усіх судів
України до встановленого цією нормою співвідношення одночасно з окладом Голови
Верховного Суду України, а саме з 1 червня 2005 року, оскільки Постанова №865
від 03.09.2005 року «Про оплату праці суддів» набрала чинності з 1 січня 2006
року(п.5 Постанови).

В рішенні суду вірно зазначено, що
Постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16 травня 2007 року
за позовом ОСОБА_10
до Держави Україна
в особі Кабінету Міністрів України, визнано п.5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці
суддів" незаконним. Цією ж постановою суду
допущено поворот виконання
Постанови Кабінету Міністрів
України №865, визнано,
що вона підлягає
застосуванню одночасно з Постановами Кабінету Міністрів України від
30.06.2005 року №513 та №514 з питань оплати праці керівників судів, тобто з 1 червня 2005 року.

Доводи апелянта, стосовно того, що
Державна судова адміністрація України не може бути відповідачем у даній справі,
не заслуговують на увагу, оскільки Державна судова адміністрація України є
розпорядником бюджетних коштів, стосовно виплати заробітної плати суддів.

Суд першої інстанції вірно
визначив, що за таких обставин, коли пунктом 5 Постанови Кабінету Міністри
України №865 від 03.09.2005 року було порушено право позивачів на оплату праці
з 1 червня 2005 року, вимоги позивачів є обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст.
201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення ухвалено
з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача -
Державної судової адміністрації України - залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2008 року та
додаткову постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.03.2008 року по справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підпис)

Суддя:
Г.М. Бистрик