Справа № 2-А-174/2007
Суддя: Радченко С.В.
Дата ухвалення: 2007-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-174/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Радченко С. В.

при секретарі Глушковій
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області про про скасування наказу УМВС України в
Херсонській області №121 о/с від 13.12.2006 року в частині формулювання
звільнення з органів внутрішніх справ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УМВС України в Херсонській області про скасування
наказу в частині формулювання звільнення з органів внутрішніх справ, посилаючись на те, що наказом начальника УМВС України в
Херсонській області №121 о/с від 13.12.2006 року його звільнено з ОВС за ст. 64 п."є" (за порушення
дисципліни) згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким
складом ОВС. Вказаний наказ вважає
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню в частині формулювання підстав звільнення тому що, що відповідно до п.27 Дисциплінарного Статуту
органів внутрішніх справ, звільнення
осіб рядового і начальницького складу з ОВС є крайнім заходом дисциплінарного
стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення
проступку, несумісного з перебуванням на
службі в органах внутрішніх справ. Зазначені підстави звільнення є виключними.
12.05.2006 року ним був поданий рапорт про звільнення з органів внутрішніх
справ за власним бажанням. Протягом
восьми місяців він не отримував грошового забезпечення, оскільки вважав себе звільненим. В січні 2007 року він дізнався, що звільнений з ОВС лише в грудні 2006 року
за порушення дисципліни, що стало
підставою для його звернення до суду. Відповідно до витребуваного судом
висновку за результатами службової перевірки причин звільнення його з ОВС
вбачається, що подальше його перебування
на службі є недоцільним, а причини
звільнення (за власним бажанням) є поважними. Однак начальник сектору по роботі
з персоналом ОСОБА_2 клопотав перед керівництвом УМВС звільнити його за
порушення дисципліни, що вважає
незаконним і не відповідаючим висновку. Відповідач, в свою чергу,
не перевіривши належним чином матеріали,
що стали підставою для його звільнення за власним бажанням, звільнив його за порушення дисципліни. За час
перебування на службі в ОВС систематичного порушення дисципліни і ніяких
проступків, несумісних з перебуванням на
службі він не вчинював, вважає своє
звільнення з органів внутрішніх справ з таким формулюванням незаконним, а наказ про звільнення таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні своїх вимог з
підстав, викладених в позовній заяві.
Пояснив, що написавши рапорт про своє
звільнення за власним бажанням по сімейним обставинам, він три місяці ходив на службу та належним
чином виконував свої посадові обов'язки. Дисциплінарних стягнень не мав. Після
спливу трьох місяців йому повідомили, що
він звільнений за власним бажанням,
однак витяг з наказу пообіцяли надати пізніше. В січні 2007 року він
дізнався, що через недбалість начальника
сектору по роботі з персоналом Бериславського РВ УМВС, його звільнено за порушення дисципліни без
будь-яких на то підстав.

Представник відповідача у судовому засідання позов не визнала, пояснивши,
що звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ відбулося з повним дотриманням вимог Положення про проходження
служби в ОВС, Дисциплінарного стутуту
ОВС, відомчих наказів.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що наказом
начальника УМВС України в Херсонській області №121 о/с від 13.12.2006 року
ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за
ст. 64 п."є" (за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС (а.с. 4).

Відповідно до п.27 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ
УРСР, затвердженого Указом Президії
Верховної Ради УРСР від 29.07.1991 року №1368-ХІІ (надалі Дисциплінарний
Статут), звільнення осіб рядового і
начальницького складу з ОВС є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може
провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в
органах внутрішніх справ. Зазначені підстави звільнення є виключними.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваний позивачем наказ грунтується на висновку за результатами
службової перевірки причин звільнення з ОВС,
складеного начальником сектору по роботі з особовим складом
Бериславського РВ УМВС (а.с. 5) та на поданні начальника Бериславського РВ УМВС
України в Херсонській області (а.с. 12-13).

Суд, вивчивши матеріали, що стали підставою для прийняття рішення про
звільнення ОСОБА_1 з ОВС, вважає їх такими, що не відповідють фактичним обставинам
справи, складеними з суттєвими
порушеннями вимог законодавства, яке
регулює притягнення співробітників ОВС до відповідальності.

Так, відповідно до
п."ж" ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним
бажанням - при наявності поважних причин,
що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Пункт 68 Положення передбачає, що
особи рядового і начальницького складу,
які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу
внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

ОСОБА_1 подав рапорт з проханням про
своє звільнення за власним бажанням 12 травня 2006 року. Керівництво РВ УМВС не
заперечувало по суті рапорту (а.с. 11).

Як вбачається зі змісту висновку за результатами службової перевірки причин
звільнення з ОВС, складеного начальником
сектору по роботі з особовим складом Бериславського РВ УМВС, причини звільнення (за власним бажанням) були
визнані поважними, а саме сімейні
обставини, які склалися у позивача (а.с.
5).

Однак начальник сектору, з
незрозумілих причин, клопотав перед
керівництвом про зільнення ОСОБА_1 не за
власним бажанням, а за порушення
дисципліни, не обгрунтувавши такий
висновок жодним доказом, чи хоча б
посиланням на доказ.

Як наслідок, начальник РВ УМВС в
своєму поданні про звільнення ОСОБА_1 з
ОВС клопоче перед керівництвом УМВС України в Херсонській області звільнити
позивача за порушення дисципліни і також не обґрунтовує своє клопотання
доказами.

Таким чином, оскаржуваний позивачем
наказ грунтується на неправдивих відомостях,
наданих начальнику УМВС, оскільки
відповідач у судовому засіданні також не надав суду доказів про систематичне
порушення позивачем дисципліни або вчинення ним проступку, несумісного з перебуванням на службі в
органах внутрішніх справ.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,
суд вважає, що діях ОСОБА_1 відсутня систематичність порушення дисципліни
і ніяких проступків, несумісних з
перебуванням на службі він не вчинював,
тому його звільнення з органів внутрішніх справ з формулюванням „за
порушення дисципліни" являється незаконним, а наказ про звільнення таким, що підлягає в цій частині скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 159-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ УМВС України в Херсонській області №121 о/с від 13.12.2006
року в частині формулювання звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1, як за
ст. 64 п."є" (за порушення дисципліни).

Зобов"язати УМВС України в Херсонській області звільнити ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ за п."ж"
ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
ОВС (за власним бажанням).

Зобов"язати УМВС України в Херсонській області внести запис у трудову книжку
ОСОБА_1, де зазначити формулювання його
звільнення, як за п."ж" ст. 64 Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом ОВС (за власним бажанням).

На постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через Бериславський районний суд.

постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк,

постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги

постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.