Справа № 2-113/2007
Суддя: Журавель В.А.
Дата ухвалення: 2007-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-113/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого -
судді Журавель В.А. При секретарі - Сухіній В.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до начальника слідчого управління прокуратури
Харківської області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобов»язання
розглянути заяви у відповідності до вимог діючого законодавства

Встановив:

Позивачі
звернулися до суду, посилаючись на те, що, 27 жовтня 2004 року вони звернулися
до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення злочину заступником
прокурора Харківської області ОСОБА_4 , в якій детально вказали, які саме незаконні дії вчинив
ОСОБА_4. і
просили порушити кримінальну справу відносно нього . Також позивачі просили
розглянути їхні заяви від 08 та 15 липня 2004 року про вчинення злочинів
ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7. таОСОБА_8
та також порушити відносно цих осіб кримінальні справи. Заяву позивачів від
27.10.2004 року було направлено до Харківської обласної прокуратури, де вона
була передана на розгляд начальнику слідчого відділуОСОБА_3., останній у
порушення ст. ст. 98, 99 КПК України не виніс відповідну постанову, а направив
позивачам відписку , чим , за думкою позивачів, укрив злочин, скоєний ОСОБА_4
Тому позивачі просили визнати дії відповідача неправомірними, зобов»язати
прокурора Харківської області в 3-денний строк після набрання чинності рішенням
суду провести перевірку їх заяви від 27.10.2004 року та прийняти рішення у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 97 КПК України.

У
судовому засіданні позивачі уточнили свої позовні вимоги , пославшись на те,
щоОСОБА_3, отримавши із Генеральної прокуратури України заяву від 27.010.2004
року повинен був порушити кримінальну справу, відмовити у порушенні
кримінальної справи або направити заяву про приналежності. Однак відповідач
всупереч діючому законодавству, в тому числі Конституції України, не прийняв ні
одно з цих рішень у 3-денний термін і замість цього направив позивачам відписку
Тому вони просили визнати дії ОСОБА_3. неправомірними, зобов»язати прокурора
Харківської області в 3-денний термін провести перевірку за заявою від
27.10.2004 року , про що повідомити позивачів , стягнути з відповідача або Харківської
обласної прокуратури, враховуючи, що відповідач працював саме в цій установі,
судові витрати в розмірі : ОСОБА_1- 1354 грн. 80 коп., ОСОБА_2.- 419 грн. 20
коп. При цьому
позивачі послалися, що 15 разів прибували до Червонозаводського районного суду
міста Харкова , в основному судові засідання не відбувалися у зв»язку із
неявкою відповідача до судового засідання. Під час прибуття до суду позивачі
користувалися міським транспортом, а з січня 2007 року ОСОБА_1. мешкає у
Чернігівській області ,
для участі у
судових засіданнях він користувався

послугами
автобусу чи поїзду, також перебування у м. Харкові потребувало добових витрат,
перебуваючи у м. Харкві позивач ОСОБА_1 не міг займатися іншими справами.

ВідповідачОСОБА_3.
у судове засідання не з»явився , згідно листа прокуратури Харківської
областіОСОБА_3. було звільнено із займаної посади начальника слідчого
управління 02.04.2007 року у зв»язку їз виходом на пенсію. При цьому
прокуратура зобов»язалася направити до судового засідання працівника слідчого
управління. Але ні 17 травня, ні 13 червня 2007 року представник Харківської
обласної прокуратури до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин
, про причини неявки до суду не повідомив. У зв»язку із постійною неявкою
представника прокуратури до засідання, судом 17 травня 2007 року був
направлений лист особисто на ім.»я прокурора Харківської області про
необхідність організувати явку представника прокуратури до суду, лист було
отримано прокуратурою 21.05.2007 року, але 13 червня 2007 року вкотре
представник Харківської обласної прокуратури до суду не з»явився.

Суд,
вислухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали справи, вважає позов
таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як
встановлено у судовому засіданні 27 жовтня 2004 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
направили на ім»я Генерального прокурора України заяву про скоєння злочину в
порядку глави 8 КПК України , в якій зазначили, що 8 липня 2004 року направили
листа до Генеральної прокуратури про скоєння злочинів працівниками Харківської
обласної прокуратури ОСОБА_5. та ОСОБА_9 і просили порушити відносно цих осіб
кримінальні справи . Крім того, заявники вказали, що 15 липня 2004 року також
направили на ім»я Генерального прокурора України заяву у порядку глави 8 КПК
України про скоєння злочину та порушення кримінальної справи відносно
працівників територіального управління державної судової адміністрації в
Харківській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Обидві заяві з Генеральної прокуратури
України було направлено до Харківської обласної прокуратури , де були передані
заступнику прокурора області ОСОБА_4 Але останній всупереч вимогам ч.2 ст. 97
КПК України не виніс постанови та направив позивачам відписку . Враховуючи, що
за думкою позивачів, ОСОБА_4. укрив злочини, скоєні ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7.
та ОСОБА_8, вони
просили порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_4. за ст. ст. 364,
365, 366, 396, 367 КК України та розглянути заяви від 08 та 15 липня 2004 року
в порядку глави 8 КПК України / а. с. 4-5/.

Заява
позивачів від 27.10.2004 року була направлена із Генеральної прокуратури
України до прокуратури Харківської області для прийняття по ній рішення у
відповідності з нормами чинного законодавства. Розгляд заяв було доручено
начальнику слідчого управління прокуратури ОСОБА_3

ОСОБА_3
15.12. 2004 року направив на ім»я позивачів лист- відповідь за № 06/6269-95, в
якій зазначив, що заява від 27.10.2004 року розглянута , в заявах позивачів не
міститься ніяких відомостей про наявність ознак злочину у діях посадових осіб
прокуратури , тому заява від 08.07.2004 року розглядалося не у порядку ст. 97
КПК України , а на підставі Закону України « Про звернення громадян». Що
стосується дій працівників територіального управління державної судової
адміністрації , то вони відповідали вимогам Закону України «Про судоустрій
України». / а. с. 6/.

Згідно
зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових
осіб.

Чинним
законодавством передбачено спеціальний порядок оскарження до суду рішень про
відмову в порушенні кримінальної справи лише у випадках, коли

таке рішення
приймається у вигляді постанови. Невинесення такої постанови і стало підставою
для звернення позивачів до суду із позовом.

Статтею
97 КПК України передбачено, про прокурор, слідчий , орган дізнання або суддя
зобов»язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані
злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або
повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов»язані
не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень. 1. порушити
кримінальну справу, 2. відмовити в порушенні кримінальної справи, 3. направити
заяву або повідомлення за належністю. Одночасно вживається всіх можливих заходів,
щоб запобігти злочинові або припинити його. Коли необхідно перевірити заяву або
повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється
прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом
відібрання пояснень від окремих громадян чи службових осіб або витребування
необхідних документів.

Всупереч
вимогам ст. 97 КПК України відповідачОСОБА_3., як посадова особа прокуратури Харківської області,
відповів позивачам листом, а не шляхом винесення відповідної постанови, яку б
позивачі мали змогу оскаржити.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що дії начальника слідчого управління
прокуратури ОСОБА_3. слід визнати протиправними та зобов»язати прокуратуру
Харківської області по заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2004 року вчинити певні
дії, а саме прийняти одне із рішень, передбачених ст. 97 КПК України.

Відповідно
до ст. 91 КАС України витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного
пункту сторін та їхніх представників, а також з найманням житла, несуть
сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб»єктом
владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові / в
разу переїзду до іншого населеного пункту/, а також компенсація за втрачений
заробіток чи відрив від звичайних занять.

У
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1. з січня 2007 року мешкає
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця перебування.
Протягом січня-червня 2007 року позивач 6 разів викликався до судового
засідання , у зв»язку із чим приїжджав з місця постійного проживання до м.
Харкова . Для переїзду позивач користувався послугам автобусу , сплатив за
проїзд 417 грн. 02 коп., що підтверджується наданими копіями квитків, в тому
числі за 22 січня, 13 лютого, 16 лютого, 12 березня, 16 березня, 10 квітня, 13
квітня , 18 травня. При цьому суд не бере до уваги проїзні документи за 29
грудня 2006 року, тому що ОСОБА_1. не надав судові доказів, що на той момент
він постійно проживав у Чернігівській області. Також суд не бере до уваги проїзний
документ за 27 січня 2007 року , оскільки ОСОБА_1 викликався до суду 23 січня
2007 року , про перебування у Харкові протягом 4 днів позивач також не надав
судові відомостей. Вимоги сторін про відшкодування витрат, пов»язаних з
прибуттям до судового засідання з місця проживання: АДРЕСА_2 задоволенню не
підлягають, оскільки стягнення витрат, не пов»язані з переїздом до іншого
населеного пункту , не передбачено КАС України . Також суд вважає , що не
підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 добові та компенсація за відрив від
звичайних занять , тому що позивач не надав судові відомостей, виходячи з якого
розрахунку він визначив добові та компенсацію, які саме витрати поніс ОСОБА_1,
перебуваючи в м. Харкові, від яких звичайних занять було відірвано позивача необхідністю
прибути до м. Харкова у судове засідання.

При
цьому суд вважає, що обов»язок відшкодувати витрати , пов»язані з переїздом до
іншого населеного пункту та понесені
позивачем ОСОБА_1

повинні бути
стягнені з прокуратури Харківської області, оскільки відповідача ОСОБА_3. у
теперішній час звільнено у зв»язку із виходом на пенсію. Але надаючи відповідь
позивачам 15.12. 2004 року, відповідач діяв як посадова особа прокуратури
Харківської області , тому саме ця установа повинна відшкодувати позивачу понесені
ним судові витрати.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.
ст. 9-11, 159, 160 КАС України,

суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати
протиправними дії начальника слідчого управління прокуратури Харківської
області ОСОБА_3 по пригляді заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 жовтня 2004 року про
скоєння злочину посадовими особами правоохоронних органів .

Зобов»язати
прокуратуру Харківської області в установленому законом порядку з моменту
набрання чинності цією постановою прийняти по заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2. одне із
рішень передбачених ст. 97 ч. 2 КПК України, про що повідомити ІНФОРМАЦІЯ_1 з
врученням копії відповідних постанов.

Стягнути
з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов»язані
із прибуттям до суду в розмірі 417 грн. 02 коп.

В
задоволенні інших вимогОСОБА_1 та ОСОБА_2. про стягнення судових витрат -
відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної
скарги або у порядку ст. 186 ч. 5 КАС України .