Справа № 22а-3864/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-3864/08
Головуючий у І інстанції -
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня
2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б,

суддів Дурицької О.М.,
Межевича М.В.,

при
секретарі Токар М.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня
2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Білій Церкві Київської області про зобов'язання відповідача
провести перерахунок пенсії та доплати, -

В С Т А Н О В И
В :

У березні 2007
року ОСОБА_1 звернувся із вказаним
позовом, в якому, посилаючись на порушення відповідачем норм Конституції
України, положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив зобов'язати УПФУ у м.
Білій Церкві Київської області здійснити перерахунок його пенсії у
відповідності зі ст. 54 названого Закону з 01.01.2007 року. Також просив
зобов'язати відповідача з 01.01.2007 року провести перерахунок доплати згідно ст. 39 «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у відповідності до розміру заробітної плати, встановленої Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Постановою
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2007 року
заявлений позов залишений без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального права,
та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198
ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив обставини, яким та наданим доказам дав
правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копією відповідного посвідчення.

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м. Білій Церкві
та одержує пенсію по інвалідності, яка призначена
відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(надалі - Закон). Позивачу відповідно до ст. 67 Закону проведено перерахунок
пенсії автоматизованим способом і розмір пенсії позивача станом на 01.01.2007
року складав 1384,79 грн., а станом на 01.04.2007 року розмір пенсії становить
1472,79 коп.

Крім
основної пенсії, позивачу згідно ст. 50 Закону призначена додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
яка розраховується з базової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до постанови
КМ України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету».

До
пенсії позивача проводиться також доплата відповідно до ч. 2 ст. 39 вказаного
Закону в розмірі, передбаченому постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління ПФУ у м. Білій
Церкві при обчисленні належних позивачу пенсій правомірно керувалося вищеназваними
постановами КМУ. Окрім того судова колегія вважає обґрунтованим і висновок суду, що дія ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо
перерахунку пенсії відповідно до мінімальної пенсії за віком, встановленої на
рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, на позивача
не поширюється.

Так, ч. 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»
визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а
у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Проте частиною 3 цієї статті встановлено, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, а тому щодо пенсіонерів, яким пенсія призначена за іншими
спеціальними законами, у тому числі і на підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зазначений у частині 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»
розмір мінімальної пенсії за віком не застосовується.

Розмір пенсій, встановлений частиною 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», був визначений, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений
не був.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо встановлених обмежень застосування розміру
мінімальної пенсії за віком, визначеного частиною 1 цього Закону, Конституційним
Судом України такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались, а
тому підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному
випадку стверджувати про звуження змісту та обсягу прав осіб, яким пенсія
призначена з урахуванням положень статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів
та відповідно про порушення положень статті 22 Конституції України підстав не
вбачається.

Статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими
для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 67 цього Закону передбачено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

У відповідності до зазначених норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» встановлено, що виходячи з розміру
19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до
частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Це відповідає також вимогам Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 № 523.

Таким чином, вимоги про те, що базова мінімальна пенсія
за віком при обчисленні (перерахунку) пенсії з урахуванням положень статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна визначатися згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечать законодавству, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 5 жовтня 2006 року № 231 статтю
67 доповнено частиною третьою такого змісту: у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, З, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону було доручено
Кабінету Міністрів України у тримісячний термін з дня опублікування цього
Закону підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо
приведення законів України у відповідність із цим Законом; привести свої
нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття
актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення
міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їхніх нормативно-правових
актів у відповідність із цим Законом; забезпечити проведення перерахунку раніше
призначених пенсій відповідно до цього Закону.

Проте вимоги пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону
виконані не в повній мірі, зокрема закони України у відповідність з цим Законом
приведені не були, як і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої
влади.

А тому, на думку
колегії суддів, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії позивача з
урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, суб'єкт владних повноважень
діяв в межах наданої компетенції, у
відповідності до вимог законодавства та не порушив права та законні інтереси
позивача.

Що ж стосується
зобов'язання відповідача з 01.01.2007
року здійснити перерахунок доплати згідно ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна бути встановлена
у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, розмір якої передбачений
Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», то судова колегія відзначає
наступне.

Абзац четвертий
ст. 39 Закону, який передбачає здійснення такої доплати, зупинений Законом
України «Про Державний бюджет на 2007 рік»
в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати.

А тому до
спірних правовідносин на момент прийняття рішення судом першої інстанції
(27.06.2007 року) не могла бути застосована недіюча в частині визначення розміру доплат норма
ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судовою колегією
враховується, що Конституційним Судом України положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», якими
зупинено дію абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої
ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними),
лише 09.07.2007 року.

Отже, визнані
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік» втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно, суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення 27.06.2007 року про відмову у задоволенні
позовних вимог стосовно зобов'язання відповідача здійснити перерахунок доплати
на підставі ст. 39 Закону, не міг керуватися зазначено нормою, оскільки на той
час вона не діяла.

Таким чином,
судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини і, всупереч доводам
апеляції, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2007 року
залишити без змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 11 липня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 12 липня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: