Справа № 2-а-3774/2008
Суддя: Олійник В.М.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 2-а-3774/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Олійника В.М.

при
секретарі
Халатур Р.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Лободзінського Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Військової
частини А 4615 про стягнення грошової
компенсації замість речового майна ,-

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2008 року ОСОБА_1 звернувся
із адміністративним позовом до Військової частини А 4615
з позовними вимогами про:

-
стягнення з військової частини А 4615 на користь позивача грошової компенсації
замість не отриманого речового майна у сумі 4 811 грн. 17 коп.;

-
звільнення від сплати судового збору на підставі ст.4 п.1 Декрету України від
21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито».

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2008 року відкрито провадження у
адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи на 15 год. 00 хв.
05 червня 2008 року , про що осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлено.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на те, що він звернувся до суду із
зазначеним позовом, у якому вказав, що
проходив службу у Збройних силах України, звідки був звільнений у запас з
правом носіння військової форми. На час звільнення з військової служби йому не
було видано речове майно на загальну суму 4 811 грн. 17 коп., у зв'язку з чим вважає, що порушено його
право на отримання грошової компенсації
замість належного йому до видачі речового майна та просив у позові
стягнути компенсацію у зазначеному розмірі з відповідача. В обґрунтування позову
ОСОБА_1 послався на п. 27 Положення "Про порядок речового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний
час", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28
жовтня 2004 р. , згідно якого військовослужбовці,
звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за
бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення,
або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про
звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після
закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії
контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що
минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення
контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши суду
письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги вважає
необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також позивач просив
суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем передбачених
законом строків звернення до адміністративного суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову
службу в військовій частині А4615 (військовий госпіталь) м. Дніпропетровськ .
19.03.2007 року ОСОБА_1 був звільнений із військової служби у запас за п.67
п.п. "б" за станом здоров'я та
наказом командувача ЗС України № 285
від 03 травня 2007 року
виключений зі списку особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідачем нарахована позивачу грошова компенсація замість належного до
видачі речового майна у розмірі 4 811 грн. 17 коп., що підтверджується довідкою
№3 від 07.05 07 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №
2011-XII
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а
також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця
грошову компенсацію замість них.

Дію ч.2 ст. 9 Закону України №
2011-XII в частині одержання
військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням
військовослужбовців грошової компенсації замість них зупинено Законом України
"Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 07.02.2000 року № 1459-III. Зазначений Закон
опублікований в газеті "Урядовий кур'єр", 2000, 03, від 11.03.2000
року № 45.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних
та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні
збори, і деяких інших осіб" від 3 листопада 2006 року № 328-V
була викладена в новій редакції ст. 9 Закону №
2011-XII та доповнено ст.9-1, другим пунктом
якого визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за
контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на
отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна
грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати
грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.1
Прикінцевих положень зазначений Закон набирає чинності з 1 січня 2007 рок.

Однак, дія викладеного пункту 2
статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей"
зупинена на 2007 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" від 19.12.2006 року № 489-V .

Враховуючи викладене слід зазначити,
що позивач на час звільнення з військової служби не мав право на отримання
грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у зв'язку з
зупиненням дії пункту 2 статті 9-1
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей".

Таким чином позов щодо стягнення
грошової компенсації замість належного до видачі речового майна не підлягає
задоволенню, виходячи з вищевикладеного та оскільки діючим законодавством на час виникнення спірних правовідносин право
на таку компенсацію передбачено не було.

При вирішенні справи по суті суд бере до уваги також те, що згідно частин 1, 2 статті 99 КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи те, що позивач просить виплатити йому грошову компенсацію
замість неотриманого ним речового майна за період з 1999 року по 3 травня 2007
року, а представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову також у
зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, суд вважає,
що позов не може бути задоволений також і за пропущенням строку звернення до
адміністративного суду.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 122, 162 КАС України, суд,-

постановив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до військової частини А 4615 відмовити.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Постанова
суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через Дніпропетровський
окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у
повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 14 липня
2008 року.

Суддя
В.М.Олійник

З оригіналом згідно

Суддя Олійник В.М.

Постанова не набрала законної сили

14 липня 2008 року.

Суддя
В.М.
Олійник