Справа № К-34518/06
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“12” серпня 2008
року
м. Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак
Н.Є.,

Суддів: Нечитайла О.М., Костенка М.І.,
Рибченка А.О., Степашка О.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні
скарги:

1. Акціонерного
комерційного банку «Правекс банк»;

2. Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з великим платниками податків у м.Запоріжжі

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2006р.

у справі № 18/152/06-АП

за позовом Акціонерного комерційного банку
«Правекс банк» (надалі -АКБ «Правекс банк»)

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі
з великим платниками податків у м.Запоріжжі (надалі - СДПІ по роботі з ВПП у
м.Запоріжжі)

про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У січні
2006р. позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у
м. Запоріжжі №/0 від 16.01.2006р. про донарахування податку на
прибуток в сумі 10775,15 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі
21550,30грн..

В обгрунтування
позовних вимог позивач зазначає, що з розмір прибуткового податку з працівників
Запорізької філії АКБ «Правекс банк» розраховувася у відповідності до чинного
законодавства; Позивач стверджує, що нарахування банку зобов'язань з
прибуткового податку з громадян у зв'язку із виплатами, здійсненими приватному
підприємцю ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки приватний підприємець
зобов'язаний самостійно обраховувати та сплачувати податки.

Постановою
господарського суду Запорізької області від 25 квітня 2006р. позовні вимоги
були задоволені частково: визнано недійсним податкове повідомлення-рішення СДПІ
по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі №/0 від
16.01.2006р. в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 31971,69
грн.; стягнуто з Державного бюджету на користь позивача судові витрати. У
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду

від 19 жовтня
2006р., рішення суду першої інстанції було частково скасовано та постановлено
нове рішення: визнано недійсним податкове повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м. Запоріжжі №/0 від 16.01.2006р. в
частині визначення податкового зобов'язання в сумі 2691,48грн.; стягнуто з
Державного бюджету на користь позивача судові витрати в розмірі 0,28грн. У
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову
суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем невірно обчислювався
податок з сукупного оподатковуваного доходу громадян за місцем основної роботи
за ставками, встановленими Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» від 26.12.1992р. № 519/94; позивач не міг допустити
порушення п.9.12 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»,
оскільки положення цього закону не регулюють порядок визначення об'єкту
оподаткування, нарахування, утримання та сплату податків від зайняття
підприємницькою діяльністю.

Не
погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанцій АКБ «Правексбанк»
звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в
якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, як таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному обсязі.

СДПІ по
роботі з ВПП у м.
Запоріжжі також звернулась із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду
України, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в
частині задоволення позовних вимог у сумі 2691,48 грн., як таку, що ухвалена з
порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційні скарги сторін не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх
інстанцій було встановлено наступне.

Контролюючим
органом було проведено перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з 01.10.2003р. по 30.09.2005р., про що
складено акт №32/08-10/20482337 від 30.12.2005р..

Відповідно
до вказаного акта було встановлено, що позивачем в порушення п.2 Указу
Президента України «Про збільшення неоподатковуваного мінімуму та ставки
прогрессивного оподаткування доходів громадян» від 13.09.1994р. № 519/94; ст.9
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26
грудня 1992р. № 13-92;
п.9 Інструції «Про прибутковий податок з громадян», затвердженої наказом
Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993р. №12, було
невірно нараховано та утримано прибутковий податок з заробітної плати
працівників Запорізької філії АКБ «Правексбанк» за період з 01.10.2003р. по
31.12.2003р..

На підставі вказаного акта прийнято
податкове повідомлення-рішення: №/0 від 16.01.2006р. про донарахування податку
на прибуток

в сумі
10775,15 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 21550,30грн..

Пунктом 1 ст.6
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26
грудня 1992р. № 13-92
визначено, що сукупний оподатковуваний доход зменшується на суму, що не
перевищує за кожний повний місяць, протягом якого одержано доход, встановленого
чинним законодавством розміру мінімальної місячної заробітної плати
(неоподатковуваний мінімум). Неоподатковуваний мінімум введено в шкалу ставок
оподаткування (пункт 1 статті 7 цього Декрету).

Судова колегія
погоджується із висновками яких дійшов суд апеляційної інстанції, що позивачем
було невірно обчислено податок із сукупною оподатковуваного доходу громадян за
місцем основної роботи за ставками, встановленими Декретом Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992р. № 13-92 - одна
мінімальна заробітна плата включно не оподатковується.

Отже, визначення
позивачу податкового зобов'язання в сумі
9760,07грн. та застосування до нього фінансових санкцій у подвійному
розмірі зазначеної суми є обґрунтованим.

Згідно з п.2
Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 суб'єкти
малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним податком шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для
суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами
за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності.

У
разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів
підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку,
нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує
встановленої максимальної ставки.

Доходи
фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, який обав спрощену
систему оподаткування, обліку, звітності, отримані ним в межах цієї
підприємницької діяльності, конкретні види визначаються Свідоцтвом про сплату
єдиного податку, оподатковуються за спрощеною системою оподаткування.

Доходи,
отримані суб'єктами малого підприємництва не в межах відповідних видів власної
підприємницької, зазначених в Свідоцтві про сплату єдиного податку, підлягають
оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб (прибутковим податком з
громадян) на загальних умовах, визначених Декретом Кабінету
Міністрів України № 13-92 та Законом України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно з ст.10
Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та Законом України
«Про податок з доходів фізичних осіб» підприємства, установи і організації усіх
форм власності, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності після закінчення кожного місяця, але не пізніше строку одержання
в установах банків коштів на виплату належних громадянам сум зобов'язані
перераховувати до бюджету суми нарахованого і утриманого прибуткового податку
за минулий місяць. Зазначені юридичні і фізичні особи одночасно з поданням чеків на
отримання коштів для виплати належних громадянам сум за другу половину місяця
подають до установ банків платіжне доручення на перерахування до бюджету
утриманих сум прибуткового податку.

Стаття
13 розділу ІV цього Декрету визначає, що оподаткування доходів
громадян, одержаних протягом календарного року від здійснення підприємницької
діяльності без створення юридичної особи, а також інших доходів громадян, не
передбачених як об'єкти оподаткування у розділах ІІ та ІІІ цього Декрету,
здійснюється згідно із р. ІV Декрету.

З
матеріалів справи вбчається, що протягом 2004-2005р. позивач виплачував ПП
ОСОБА_1 доходи на підставі договорів про надання послуг №20/09 від 20.09.2003р.
та №20/09 від 20.09.2003р. щодо надання в суборенду частини нежитлового приміщення.

Як вірно
встановлено судом апеляційної інстанції, питання щодо оподаткування ОСОБА_1 та
осіб, що мали з нею правовідносини в процесі здійснення підприємницької
діяльності, повинні вирішуватись, відповідно до п. 22.10 ст. 22 Закону України
«Про податок з дохолів фізичних осіб» від 22.05.2003р. N 889-ІV та
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 ірудня 1992 року N 13-92
«Про прибутковий податок з громадян».

Отже,
визначення контролюючим органом позивачу податкового зобов'язання в сумі
897,16грн. на підставі ст.ст. 11,12 Декрету № 13-92 «Про прибутковий податок з
громадян» та ст.ст. 4,8. п.9.12 ст.9
Закону України «Про податок з дохолів фізичних осіб» є помилковим.

Отже, судом
апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами
матеріального права, постановлено обгрунтоване рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для
їх перегляду з мотивів, викладених в касаційних скаргах не вбачається.

Керуючись
статтями 2201, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційні
скарги: Акціонерного комерційного банку «Правекс банк» та
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим платниками
податків у м.Запоріжжі - залишити без задоволення.

Постанову
Запорізького апеляційного господарського суду

від 19 жовтня
2006р. - залишити без змін.

Ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 13 серпня 2007р. про зупинення виконання
постанови Запорізького апеляційного господарського суду

від 19 жовтня
2006р. по справі № 18/15206-АП - скасувати.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

За
винятковими обставинами вона може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Головуючий
(підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом
згідно:

Секретар