Справа № к-2479/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді
Бутенка В.І.,

суддів: Панченка О.І., Лиски
Т.О., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі: Мацюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Сімферополя на рішення Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 19 листопада 2002 року та ухвалу Апеляційного суду АР
Крим від 07 травня 2003 року за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя про стягнення
заборгованості по виплаті пенсії, -

встановила:

В листопаді 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом в обґрунтування якого вказував, що йому призначено пенсію за
вислугу років у розмірі 286 гривень 49 копійок, а з 2000 року - в розмірі 420
гривень 85 копійок.

Відповідачем безпідставно здійснений перерахунок пенсії,
у зв'язку з чим розмір пенсії зменшився до 315 гривень 32 копійок, тому
порушено його право на пенсію, визначену чинним законодавством для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної авіації.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача провести
перерахунок і виплачувати йому призначену пенсію в розмірі 420 гривень 85
копійок та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1266 гривень 36
копійок.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від
19 листопада 2002 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 7 травня 2003 року, позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Залізничному
районі м. Сімферополя (далі - УПФ України в Залізничному районі, відповідач)
на користь ОСОБА_1. заборгованість по виплаті пенсії в сумі 1266 гривень 36
копійок, зобов'язано відповідача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 як члену
льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації відповідно до діючого
законодавства та провести перерахунок пенсії на основі його заяви від 21 жовтня
2002 року.

Не погоджуючись із постановленими по справі судовими
рішеннями, УПФ України в Залізничному
районі звернулося до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати
та залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду України від 27.10.2005 р. на
підставі п.п. 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суди виходили з доведеності факту
незаконного зменшення розміру пенсії позивача в листопаді 2001 року.

Однак із таким висновком погодитися не можна, оскільки
він не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за
вислугу років, як працівнику льотного складу цивільної авіації, відповідно до
ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 1986 року.

Після призначення пенсії в законодавство України, яке
регулює питання пенсійного забезпечення, були внесені зміни.

Законом України "Про внесення змін до деяких Законів
України" від 17 листопада 1999 року (п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві
положення") передбачено, що дія статті 53 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації, які пішли на пенсію до набрання чинності
цим Законом (Закон набрав чинності з 07 грудня 1999 року).

Оскільки заявник вийшов на пенсію до 07 грудня 1999 року,
відповідно до п. 2 розділу 2 (Прикінцеві положення) Законом України "Про
внесення змін до деяких Законів України" від 17.11.99 пенсія йому була
призначена з 07.12.1999 р., а при розрахунку її максимального розміру
використана величина заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки
України за період від грудня 1998 року до листопада 1999 року включно, що
відповідає вимогам ч.3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", якою встановлено, що розмір пенсії для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної авіації не може перевищувати дві з половиною
величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки
України за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія (у
даному випадку - з 07 грудня 1999 року).

Після внесення змін до ст. 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Законом України "Про внесення змін до деяких Законів
України" від 17 листопада 1999 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України №374 від 28 березня 2002 року "Про
підвищення розмірів пенсій, призначених
відповідно до ст. 54 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також пенсій, призначених
відповідно до інших Законів України, які раніше не підвищувались"
встановлено, що з 01 квітня 2002 року непрацюючим пенсіонерам, у тому числі
пенсії, призначені працівникам льотно-випробного складу авіації, збільшена на
12%.

До прийняття зазначеної постанови інші рішення про
підвищення розміру пенсії працівникам льотного складу цивільної авіації Урядом
не приймалися.

Оскільки зазначені перерахунки проводились не у зв'язку з
прийняттям Урядом рішень про підвищення пенсії, у відповідача не було законних
підстав для збільшення її розміру на коефіцієнт зростання середньої заробітної
плати працівників народного господарства у відповідності до п. 7 "Порядку
призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-виправного
складу цивільної авіації", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21 липня
1992 року.

Після
виправлення помилки розмір
пенсії ОСОБА_1 склав 315 грн. 32
коп.

Даний факт не можна розцінювати, як зменшення розміру
пенсії, оскільки мало місце виправлення помилки, допущеної при її перерахунку.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про
задоволення позовуОСОБА_1

Оскільки по справі не вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів, обставини справи судом встановлені повно й правильно, але
допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, то оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 220, 221,
223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

постановила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Сімферополя задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 19
листопада 2002 року та ухвалу апеляційного суду АР Крим від 07 травня 2003 року
- скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена за винятковими обставинами лише у випадках, з підстав, у
строки та в порядку, які визначені статями 235-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:

Судді: