Справа № 2а-5-351/2008
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5-351/2008 року
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2008 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при секретарі Луговенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до
Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області
про захист права на пенсійне забезпечення, -

В с т а н о в и в
:

У березні 2007 року
ОСОБА_1

звернувся до суду із позовом до

Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області.

У своїй заяві позивач вказував, що з 13 березня 2005 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому розмір пенсії, на його думку, визначений йому невірно.

Зокрема, при визначенні розміру пенсії відповідачами невірно обрахований його загальний стаж та не враховані періоди проходження служби на Далекому Сході та у Демократичній Республіці Афганістан у пільговому обчисленні. Таке потягло за собою зменшення розміру врхованої при призначенні пенсії грошової надбавки за вислугу років.

До того ж, він є є учасником бойових дій, через що відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має отримувати щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком та у розмірі 25% прожиткового мінімуму. Проте, відповідачі виплачують йому йому таке підвищення у меншому розмірі.

Позивач просив зобов’язати відповідачі обчислити його пенсію належним чином.

Під час судового розгляду справи
позивач
позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача – головного упарвління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області –
під час судового розгляду справи вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, спираючись про те, що пенсія позивачеві обчислена відповідно до надачних Миколаївським обласним військовим комісаріатом документів вірно, на цей час підстави для її перерахунку є відсутніми.

Відповідач – Миколаївський обласний військовий комісаріат –
у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив.

Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази для її розгляду по суті, та немає необхідності в особистих поясненнях представника цього відповідача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи суд доходе такого.

А.
Обставини справи.

Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують проти того, що
позивач проходив службу у складі Збройних Сил України, з травня 1975 року до червня 2977 року та з 27 тарвня 1981 року до 18 січня 1996 року.

За цей період:

•
з 16 вересня 1986 року до 1 грудня 1988 року він проходив службу на Далекому Сході;

•
з 4 грудня 1988 року до 8 лютого 1989 року він проходив службу у Демокративній Республіці Афганістан.

У грудні 1995 року зі служби він був звільнений.

/а.с. _______/

Він також є особою, на яку розповсюджується Закон України «Про соціальний статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» в частині, що стосується участників бойових дій, зокрема, частина 4 статті 12 згаданого Закону, що встановлює право на отримання підвищення до пенсії.
.

/а.с. _______/

З 13 березня 2005 року він отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

При цьому його вислуга років, з урахуванням трудового стажу, визначена у розмірі 29 років.

Його календарна вислуга років становить 29 років 1 місяць 1 день, в тому числі 2 місяці 6 днів він перебував у Демократичній Республіці Афганістан та 2 роки 2 місці 15 днв – на Далекому Сході.

Позивач отримував підвищення до пенсії, як учасник бойових дій; протягом періоду до 1 липня 2006 року таке підвищення йому виплачувалось у розмірі 29 грн. 87 коп. виходячі з вимог Постанов Кабінету Міністрів України №№ 1350 від 27 серпня 2003 року та 1 від 3 січня 2002 року; з 1 липня 2006 року - у розмірі 95 грн.

Б. Норми законодавства.

І. Що регулюють порядок обчислення вислуги років та стажу служби позивача.

Відповідно до пункту «б» частини статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /в редакції закону України від 14 грудня 2007 року, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин» розмір пенсії визначався виходячи з розміру
загального трудового стажу.

При цьому нормативно-правові документи, що передбачають порядок обчислення трудового стажу, зарахування будь-яких періодів у пільговому обчисленні не перебачають взагалі.

ІІ. Що регулюють порядок обчислення вислуги років для встановлення надьавки до окладів грошового утримання за вислугу років.

Відповідно до пункту 13 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра Оборони України № 75 від 5 березня 2001 року вказані позивачем періоди проходження служби враховуються при призначенні такої надбавки у календарному обчисленні.

ІІІ. Що регулюють порядок обчислення підвищення пенсії позивача до 1 липня 2006 року

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України
від 22 жовтня 1993 року
«Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» /в редакції від 18 листопада 2006 року/ /надалі –
Закону № 3551/
учасникам бойових дій пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів
мінімальної пенсії за віком.

1. При цьому розмір
мінімальної пенсії за віком
фактично востаннє встановлювався Постановою Верховної Ради України № 49/96 – ВР від 20 лютого 1996 року «Про порядок введення в дію статей 10, 33. 34 Закону України «Про оплату праці» та встановлення мінімального розміру пенсії за віком», якою, з крахуванням пункту 5 Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» цей показник встановлювався у сумі 15 грн.

2. Законом України від 15 липня 1999 року «Про підвищення мінімального розміру пенсії» /за цим Законом він визначався у сумі 24 грн. 90 копійок/. Водноча цей закон обмежив застосування визначеної ним величини мінімальної пенсії за віком правовідносинами, що виникають на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановами Кабінету Міністрів України ж:

•
№ 1686/2000 від 10 листопада 2000 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат пенсіонерам», № 1686/2000 - збільшувався
мінімальний розмір пенсії, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком;

•
№ 741/2001 від 27 червня 2001 року «Про підвищення розмірів пенсій, та інших соціальних виплат пенсіонерам» - збільшувався розмір
трудових пенсій;

•
№ 279/2002 від 13 березня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»» та № 544/2003 від 15 квітня 2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій» - збільшувався
мінімальний розмір пенсії, передбачений для обчислення трудових пенсій;

9 липня 2003 року
був прийнятий Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», який запровадив нові принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг /преамбула до Закону/. Цей Закон запровадив нові терміни у сфері пенсійного забезпечення /стаття 1/, зокрема, термін
мінімальна пенсія -
державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Використання ж терміну «
мінімальна пенсія за віком»
цей Закон не передбачає взагалі.

4. Що ж стосується пенсійного збезпечення, зокрема, позивача, то воно є передбаченим Законом України від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» /до 29 квітня 2006 року він мав назву «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу органів Внутрішніх справ та деяких інших осіб»/, який поняття
мінімальна пенсія за віком
не використовує взагалі.

Підвищення виплат, що здійснюються у межах правовідносин, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», передбачались:

•
пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 26 липня 1996 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 серпня 1996 р., та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року»

•
Постановою Кабінету Міністрів України № 1576 від 25 жовтня 2002 року «Про заходи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»

•
пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1350 від 27 серпня 2003 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»

але наведені постанови безпосередньо порядок обчислення підвищень до пенсії, зокрема, учасникам бойових дій, не обговорювали.

Отже, у період з 15 липня 1999 року до 1 липня 2006 року порядок обчислення підвищення до пенсії учасників бойових дій фактично не був встановлений, оскільки база для її обчислення не визначалась.

ІV. Що регулюють порядок обчислення підвищення пенсії позивача до 1 липня 2006 року

З метою усунення цієї вади законодавства та належного забезпечення прав учасників бойових дій 5 жовтня 2005 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», статтею 2 якого була відкорегована частина 4 статті 12
Закону № 3551
, та базою для обчислення підвищення пенсії участникам бойових дій була визначена величина прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір же підвищення відповідно до частини 4 статті 12
Закону № 3551
, що мав застосовуватись з 1 липня 2006 ркоу, становив 25% згаданої величини.

Величина прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в свою чергу, з 1 липня 2006 року й до теперішнього часу всатновлюється Законами України про державний бюджет України на відповідні роки.

В. Межі спору.

Наведені вище норми діючого законодавство свідчать про те, що вимоги позивача, як такі, що врегульовані різними нормами права, отже випливають з різних правовідносин, можна розділити на дві частини, а саме:

1.
вимоги, що стосуються порядку обрахування періоду, що враховується при призначенні та обчисленні пенсії;

2.
вимоги, що стосуються виплати надбавки до пенсії, передбаченої Законом № 3551

Останні також можуть бути поділені на дві частини, а саме:

1.
період до 1 липня 2006 року
, правове становище сторін протягом якого було врегульоване частиною 4 статті 12
Закону 3551
/в редакції від 18 листопада 2006 року/ та переліченими у підрозділі «ІІІ» розділу «Б» цього рішення нормативно-правовими актами, що регулюють порядок песійного забезпечення ;

2.
період після 1 липня 2006 року
, правове становище сторін протягом якого було врегульоване Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», відповідній йому редакції частини 4 статті 12
Закону 3551
та Законами України про державні бюджети України на відповідні роки.

При цьому:

1.
позивач стверджує, що
протягом періоду до 1 липня 2006 року
за умов невизначеності порядку обчислення підвищення до його пенсії відносно його слід було застосовувати норми, що регулюють порядок обчислення трудових пенсій; а відповідачі – норми, що регулюють виключно порядок обчислення пенсій на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

2.
позивач стверджує, що
протягом періоду псля 1 липня 2006 року
відносно його слід застосовувати попередній порядок обчислення підвищення до пенсії, оскільки він дає змогу обчислити таке підвищення у розмірі, більшому за визначений відповідачами.

Г. Право.

І. Вимоги, що стосуються порядку обрахування періоду, що враховується при призначенні та обрахуванні пенсії.

Перелічені у підпунктах І-ІІ розділу «Б» цього рішення норми діючого законодавства свідчать, що підстави для пільгового врахування вказаних позивчаем періодів служби є відсутніми.

Отже, у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити.

І. Вимоги, що стосуються виплати надбавки до пенсії, передбаченої Законом 3551.

І. Період до 1 липня 2006 року.

При розв’язанні цього спору суд відповідно до статті 8 КАС України керується принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи з цього, суд вважає, що застосуванню підлягає закон, який розширює зміст прав та свобод позивачів, тобто – збільшує змістовні характеристики їх можливостей, що відображаються відповідними правами та свободами, зокрема, збільшує розмір наданих їм благ.

Таке відповідає вимогам статті 22 Конституції України, за якою звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод є неприпустимим.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Конституційного Суду України. Який, розглядаючи справу щодо пільг, компенсацій і гарантій (рішення Конституційного суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 ), зазначив, що практика ревізування пільг, компенсацій і гарантій, наданих законодавчими актами України, суперечить вимогам ч.4 ст. 28 Закону України «Про бюджетну систему України», який діяв до набрання чинності Бюджетним кодексом України, та ч.3 ст. 27 зазначеного Кодексу.

До того ж, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського Суду як Джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у статті 1 частини 1 Протоколу № 1 до Конвенції, і яке не обмежене лише власністю на фізичні речі та не залежить від формальної класифікації і національного законодавства, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися, як «майнові права», і, таким чином, як власність.

Тому при розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23)

За такого суд вважає, що норми Постанов Кабінету Міністрів України № 831 від 26 липня 1996 року № 1576 від 25 жовтня 2002 року та № 1350 від 27 серпня 2003 року не можуть застосовуватись у практичній діяльності, зокрема, відповідача, у межах правовідносин з позивачами.

ІІ. Період після 1 липня 2006 року.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд у своєму рішені у справі за позовом «Кечко проти України» (заява № 63134/00) відзначив, що Держава може вводити, призупиняти, закінчувати виплати чи змінювати розміри підвищень та надбавок, що виплачуються з Державног бюджету, вносячи відповідні зміни у законодавство (пункт 23).

В цьому випадку ж, скориставшись цим правом, держава внесла відповідні зміни до
Закону № 3551,
отже, діяла у межах своєї компетенції та у спосіб, що не може бути розціненим, як порушення прав позивача.

За такого його вимоги стосовно цього періоду,
не підлягають задоволенню, як такі, що суперечать вимогам діючого законодавства.

ІV. Вирішення спору.

Наведене у попередніх розділах цього рішення дозволяє дійти висновку про
необхідінсть часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В

:

Позов

ОСОБА_1
-
задовольнити частково
.

Визнати неправомірними дії

Миколаївського обласного військового комісаріату

щодо відмови у обрахування

ОСОБА_1

підвищення до пенсії, передбченого частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у період з 13 березня 2005 року до 1 липня 2006 року.

Зобов’язати
Миколаївський обласний військовий комісаріат

оформити всі необхідні документи і подання про перерахунок передбченого частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підвищення до пенсії

ОСОБА_1

за період з 13 березня 2005 року до 1 липня 2006 року, виходячи з встановленої законом величини мінімальної пенсії за віком, і направити їх до

Головного Управління пенсійного Фонду України у Миколаївській області.

Зобов’язати

Головне Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області

перерахувати

ОСОБА_1

підвищення до пенсії, передбчене частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 13 березня 2005 року до 1 липня 2006 року виходячи з встановленої законом величини мінімальної пенсії, та сплатити визначену різницю.

У задоволенні решти вимог

ОСОБА_1
–
відмовити.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів

СУДДЯ

=АЛЄЙНІКОВ В.О.=