Справа № К-32016/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ С

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого а
дміністративного суду Украї
ни в складі :
суддів : Бутенка В.І
.(доповідач),
Лиски Т.О.,
Панченка О.І.,
Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,
провівши в порядку кас
аційного провадження попере
дній розгляд адміністративн
ої справи за позовом Товарис
тва з обмеженою відповідальн
істю “Гарант” до Управління
Пенсійного фонду України в Б
ахчисарайському районі Авто
номної Республіки Крим про в
изнання недійсною вимоги про
сплату боргу, -
в с т а н о в и л а :
У квітні 2006 року Товарист
во з обмеженою відповідальні
стю “Гарант” (далі ТОВ “Гар
ант”) звернулось до суду із вк
азаним позовом, в якому проси
ло визнати недійсною вимогу
Управління Пенсійного фонду
України в Бахчисарайському
районі Автономної Республік
и Крим (далі УПФ України в Б
ахчисарайському районі ) № Ю-82
від 12.01.2006 року про сплату боргу
в сумі 1033,60 грн. у вигляді донора
хованих страхових внесків.

Постановою господарсько
го суду Автономної Республік
и Крим від 13 липня 2006 року, залиш
еною без змін ухвалою Севаст
опольського апеляційного го
сподарського суду від 13 верес
ня 2006 року, у задоволенні поз
ову ТОВ “Гарант” відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ “Га
рант”, посилаючись на пор
ушення судами норм матеріаль
ного і процесуального права,
просить скасувати вказані с
удові рішення та ухвалити но
ве рішення про задоволення п
озовних вимог товариства.
Колегія суддів вважає, що ка
саційна скарга задоволенню н
е підлягає з наступних підст
ав.
Відповідно до ст.2 КАС Укра
їни, у справах щодо оскарженн
я рішень, дій чи бездіяльност
і суб'єктів владних повноваж
ень адміністративні суди пер
евіряють, чи прийняті (вчинен
і) вони:
на підставі, у межах повнова
жень та у спосіб, що передбаче
ні Конституцією та законами
України;
з використанням повноваж
ення з метою, з якою це повнова
ження надано;
обґрунтовано, тобто з ураху
ванням усіх обставин, що мают
ь значення для прийняття ріш
ення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджен
о);
добросовісно;
розсудливо;
з дотриманням принципу рів
ності перед законом, запобіг
аючи несправедливій дискрим
інації;
пропорційно, зокрема з дотр
иманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливи
ми наслідками для прав, свобо
д та інтересів особи і цілями
, на досягнення яких спрямова
не це рішення (дія);
з урахуванням права особи н
а участь у процесі прийняття
рішення;
своєчасно, тобто протягом р
озумного строку.
Судами при розгляді даної
справи було повно і всебічно
встановлено фактичні обстав
ини справи, надано їм належну
правову оцінку та у відповід
ності із вимогами матеріальн
ого і процесуального права в
ирішено цей спір.
Так, з матеріалів справи
видно, що з 10.01.2006 року по 11.01.2006 ро
ку УПФ України у Бахчисарайс
ькому районі Автономної Респ
убліки Крим була проведена п
еревірка своєчасності, досто
вірності, повноти нарахуванн
я та перерахування страхових
внесків на загальнообов'язк
ове державне пенсійне страху
вання, достовірності відомос
тей, наданих до системи персо
ніфікованого обліку відомос
тей ТОВ "Гарант".
За результатам переві
рки був складений акт № 2 від 12.0
1.2006 р., згідно з яким в ході перев
ірки було виявлене порушення
ТОВ "Гарант" пункту 1 статті 2 За
кону України „Про збір на обо
в'язкове державне пенсійне с
трахування" від 26.06.1997р. № 400/97-ВР (зі
змінами та доповненнями), пун
кт 15.9 Порядку сплати збору на з
агальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з окре
мих видів господарських опер
ацій (затверджено Постановою
КМУ №1740 від 03.11.1998р. зі змінами та д
оповненнями), яке виразилося
в тому що в період липень-груд
ень 2002 року, січень-грудень 2003 ро
ку засновнику ТОВ "Гарант" О
СОБА_1, який здавав за цей пер
іод цю звітність, підприємст
во мало розрахунковий рахуно
к в банку, печатку, не нарахову
валася заробітна плата і при
подачі в ПФУ розрахунку зобо
в'язання за вказаний вище пер
іод сума нарахування засновн
ику підприємства не вказувал
ася, у зв'язку з чим ПФУ провед
ено донарахування страховог
о збору по додатковим ставка
м в розмірі 32% від мінімальної
заробітної плати за липень-г
рудень 2002 року, січень-грудень
2003 року в сумі 1033,60 грн. (аркуш спр
ави 24-31,38).
На підставі акту перев
ірки УПФ України у Бахчисара
йському районі Автономної Ре
спубліки Крим було сформован
о і направлено на адресу пози
вача вимогу №Ю - 82 від 12.01.2006р. про с
плату боргу в сумі 1033,60 грн. у виг
ляді донарахованих страхови
х внесків (32 % від мінімальної з
аробітної плати), яка не була д
обровільно сплачена і оскарж
ена у встановленому порядку
і була відхилена рішенням ві
д 16.01.2006 р.
Перевіркою встановлено, щ
о засновник ТОВ "Гарант" ОСО
БА_1 фактично виконував фун
кції керівника підприємства
., витрати на оплату праці підп
риємство не здійснювало.
Згідно Закону України "Про
збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування " від 26 ч
ервня 1997 року № 400/97-ВР платники, щ
о використовують найману пра
цю та не здійснюють витрат на
оплату праці, зобов'яза
ні сплатити збір в сумі 32% від м
інімального розміру заробіт
ної плати за кожного працівн
ика.
Відповідно до пункту 1 ста
тті 1 цього Закону платниками
збору на обов'язкове державн
е пенсійне страхування є: суб
'єкти підприємницької діяльн
ості незалежно від форм влас
ності, їх об'єднання, бюджетні
, громадські та інші установи
та організації, об'єднання гр
омадян та інші юридичні особ
и, а також фізичні особи - суб'є
кти підприємницької діяльно
сті, які використовують прац
ю найманих працівників.
Частиною другою статті 2 т
ого ж Закону встановлено, що д
ля платників збору, визначен
их пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, які мають найманих пр
ацівників, але не здійснюють
витрат на оплату їх праці, сум
а коштів, що визначається роз
рахунково як добуток визначе
ного законом мінімального ро
зміру заробітної плати на кі
лькість працівників такого п
латника збору, на яких здійсн
юється нарахування заробітн
ої плати.
Згідно Постанови Кабінет
у Міністрів України № 2349 від 21 г
рудня 1999 року Пенсійному фонд
у надано право давати роз'ясн
ення щодо застосування Поряд
ку сплати збору на обов'язков
е державне пенсійне страхува
ння з окремих видів господар
ських операцій
Листом Пенсійного Фонду
України № 04/3219 від 11 серпня 2002 рок
у дано роз'яснення, в якому вка
зано, що найманими працівник
ами вважаються фізичні особи
, які працюють на умовах трудо
вого договору на підприємств
ах, в установах та організаці
ях незалежно від форм власно
сті, а також у фізичних осіб.

З цього судами попередніх і
нстанцій зроблено правильни
й висновок, що у разі, якщо зас
новник підприємства є одноча
сно його директором, а відтак
найманим працівником, і йому
протягом календарного місяц
я не нарахована заробітна пл
ата, то зазначений збір сплач
ується на загальних підстава
х.
Як було встановлено судам
и, згідно даних реєстраційно
ї картки про підтвердження в
ідомостей про юридичну особу
ТОВ "Гарант", заповненої одним
із співзасновників - ОСОБА
_2,. керівником юридичної осо
би є ОСОБА_3
Крім того, в даній картці та
кож зафіксовано, що особою як
а має право здійснювати дії в
ід імені підприємства є кері
вник юридичної особи; право п
ідпису і розпорядження печат
кою належить ОСОБА_1
Встановивши, що співзаснов
ник фірми ОСОБА_1 одноосіб
но в спірний період виконува
в функції керівника підприєм
ства і йому не нарахована зар
обітна плата, суди попередні
х інстанцій дійшли обґрунтов
аного висновку про правомірн
ість дій відповідача та відм
овили у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, коле
гія суддів вважає, що доводи к
асаційної скарги зроблених с
удами висновків не спростову
ють і при ухваленні оскаржув
аних судових рішень порушень
норм матеріального та проце
суального права ними допущен
о не було.
За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224
КАС України, якщо відсутні пі
дстави для скасування судови
х рішень, то суд касаційної ін
станції відхиляє касаційну с
каргу і залишає рішення без з
мін.
Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223, 224, 230 К
АС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Товар
иства з обмеженою відповідал
ьністю “Гарант” залишити без
задоволення, а постанову гос
подарського суду Автономної
Республіки Крим від 13 липня 2006
року та ухвалу Севастопольс
ького апеляційного господар
ського суду від 13 вересня 2006 ро
ку без змін.
Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.
Згідно ст.ст. 236, 237 КАС Україн
и рішення суду касаційної ін
станції може бути оскаржено
до Верховного Суду України л
ише за винятковими обставина
ми протягом одного місяця з д
ня відкриття таких обставин.

С у д д і :