Справа № 2-а-742/2008
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-742/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2008
року
17-00
місто Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі Ромасько Є.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,,
довіреність від 20.08.08 р.

відповідача Комик О.М,, довіреність від 01.04.08 р. №38-10

розглянувши у судовому засідання відповідача про
забезпечення доказів в адміністративній справі

за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Нікополь

до Нікопольської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь

про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень №/0/47505 від 12.11.2007 р.
та №/0/47506 від 12.11.2007 р., -

в с т а н о в
и в :

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2звернулась до суду із адміністративним позовом до Нікопольської
об'єднаної державної податкової інспекції із позовними вимогами про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень №/0/47505 від 12.11.2007 р.
та №/0/47506 від 12.11.2007 р.

В обґрунтування позову зазначено,
що податкове зобов'язання з ПДВ визначено виходячи з декларації з податку на
доходи фізичних осіб за ІІ півріччя 2007
року, перевіряючи для визначення податкового зобов'язання використали
необґрунтовані данні, які не мають підтвердження доказів. Податкове
законодавство не зобов'язує виділяти окремо суми податкового зобов'язання з ПДВ
у деклараціях з податку з доходів фізичних осіб. Нарахування податкового
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб є неправомірним, оскільки
відповідачем не враховані пояснення позивача щодо помилкового віднесення суми
218000 грн. до складу валового доходу,
яка була отримана за договором позики від 28.06.07 р., податковий орган мав не
враховувати відомості, визначені в декларації з податку з доходів фізичних
осіб, а самостійно визначити суму податкового зобов'язання, зменшивши суми
валового доходу.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву у
якому повністю заперечував проти позову та просив у задоволенні позовних вимог
відмовити на підставі того, що за результатами проведеної перевірки
Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією були встановлені
порушення вимог податкового законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2,
а саме розділ IV статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від
26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян», підпункт 7.3.1 пункту 7.3
статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість.

Проаналізувавши матеріали справи,
суд приходить до висновку що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи
управління оподаткування фізичних осіб Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції було проведено планову виїзну документальну перевірку з
питань дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 за період здійснення фінансово-господарської діяльності з 27.05.2005
року по 30.06.2007 рік, за результатами якої складено Акт № 2352/172.
від 26.10.2007 року у якому а порушення вимог податкового законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, а саме розділ IV статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок
з громадян», підпункт 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість.

На підставі акту перевірки Нікопольська об'єднана державна податкова
інспекція винесла

податкове
повідомлення-рішення № /0/47506, яким
позивачу було нараховано податок на додану вартість за основним платежем 38029 грн. та фінансова санкція у сумі
19014,50 грн., всього донарахування склали 57043,50 грн. та податкове
повідомлення-рішення № /0/47505, яким
позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб за основним платежем
4094,89 грн.

У пункті 3.1.3 Акту перевірки визначено, що підприємцем
занижене податкове зобов'язання з ПДВ за червень 2007
року на 43000 грн. Такий висновок був зроблений виходячи з того, що в
декларації з ПДВ за червень 2007 року було визначено суму податкового
зобов'язання у розмірі - 291 грн. При цьому до складу податкового зобов'язання
з ПДВ не була включена сума ПДВ - 43000 грн., яка задекларована позивачем у
складі доходів, які були відображені у декларації про доходи фізичний осіб за
II півріччя 2007 року.

Суд дійшов в висновку, що
визначення суми ПДВ у декларації про доходи фізичної особи не є самостійною
підставою для визначення сум податкового зобов'язання з ПДВ, суми недоплат
мають визначатись на підставі первинних документів, досліджених у ході
перевірки та відображених у акті такої перевірки.

Відповідно до підпункту 7.3.1
пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою
виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається
дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт
(послуг) платником податку».

При цьому у Акті не має жодного
посилання на документи первинного обліку, які б підтверджували факти або
зарахування коштів від покупця на рахунок платника, або оприбуткування
готівкових коштів (інкасації таких коштів), або факт відвантаження товарів
(оформлення документу, підтверджуючого факт виконання робіт (послуг).

Відповідно до підпунктів 2.3.2,
2.3.4, пункту 2.3 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України N 327 від 10.08.2005 року, за кожним відображеним в Акті фактом
порушення податкового законодавства необхідно:

висвітлити показники, які
відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та
фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів
податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі
періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

у разі виявлення розбіжностей чітко
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в
якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення
посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести
кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються
пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах
їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших
документів.

Пунктом 2.3.4 не допускається відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта
оподаткування", "розкрадання", "привласнення",
"описка" тощо).

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що
перевіряючі для визначення податкового зобов'язання з ПДВ використовували дані,
які не мають підтверджених доказів та не врахували пояснень позивача, які були
надані листом від 22.10.2007 року та містилися у запереченнях до акту перевірки
від 01.11.2007 року.

Підпунктом 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено,
що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки
та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а
також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від
оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях,
форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник
податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному
або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума
нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця,
який надав податкову накладну такому платнику податку.

Таким чином, податкове законодавство, яке регулює порядок визначення,
ведення обліку та сплати ПДВ не зобов'язує виділяти окремо суми податкового
зобов'язання з ПДВ у деклараціях з податку з доходів фізичних осіб. Єдиною
підставою для виникнення зобов'язань з ПДВ у платника податків буде
декларування такого зобов'язання безпосередньо у податкових деклараціях з ПДВ.

У зв'язку з чим суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення
№/0/47506 від 12.11.2007 р.,
прийняте Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією є
протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно декларації про доходи за 1 півріччя 2007 року, яку фізична особа -
підприємець ОСОБА_2. подала до Нікопольської ОДПІ (вх. № 7949 від 02.07.2007
року) за власним підписом, фізична особа - підприємець ОСОБА_2. задекларувала
суму валового доходу у розмірі 215000 грн. без ПДВ (ПДВ - 43000 грн.).

На підставі цього та у відповідності з вимогами пункту (б) статті 14
Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий
податок з громадян», відповідачем зроблено розрахунок за 1 півріччя 2007 року
та обчислено податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, який склав 18900 грн. (валовий дохід 215000 грн. - валові витрати -
89000 грн.).

У зв'язку з чим Нікопольською ОДПІ 09.07.2007 року було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Ф» за № /0 про сплату податкового зобов'язання
податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в сумі
18900 грн. Дане повідомлення було отримано 18.07.2007 року довіреною особою
позивача.

Проте фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. не надано до відповідача
уточнений розрахунок сум отриманих доходів за 1 півріччя 2007 року.

09.08.2007 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. подано до
Нікопольської ОДПІ заяву про розстрочення податкового зобов'язання, графік
погашення податкового зобов'язання, економічне обґрунтування для погашення
податкового зобов'язання.

На підставі наданих позивачем документів, Нікопольською ОДПІ у
відповідності з вимогами статті 14 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,
14.08.2007 року було укладено договір з позивачем за № 83 про розстрочення
узгодженого податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 18900 грн.

Станом на 14.12.2007 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. було
перераховано до бюджету грошових коштів у сумі 9417,22 грн. в рахунок сплати
суми узгодженого податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності на виконання вимог договору № 83 від 14.08.2007
року.

У відповідності з вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України №
13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян», оподаткованим
доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб», платники податку зобов'язані вести облік доходів та витрат у обсягах,
достатніх для визначення загального річного оподатковуваного доходу, отримувати
та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи
первинного обліку.

Згідно із пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації. Вищезазначене
податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному
або судовому порядку.

В порушення вище вказаного позивачем був занижений узгоджений оподаткований
дохід у результаті віднесення до валових витрат, які не підтверджені
документально, а саме в декларації про доходи за 1 півріччя 2007 року, наданої
позивачем до відповідача, сума валових витрат складає 89000 грн. проте за
результатами перевірки - 61700,72 грн.

Тобто позивачем була завищена сума валових витрат на 27299,28 грн. за
рахунок включення до складу валових витрат суми 27299,28 грн. вартості закуплених
товарів та послуг, не підтверджених первинними, розрахунковими, платіжними
документами, що призвело до заниження оподаткованого доходу за 1 півріччя 2007
року на суму 27299,28 грн.

Таким чином суд доходить висновку, що за результатами проведення перевірки
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2. було правомірно визначено оподаткований
доход за 1 півріччя 2007 року в сумі 153299,28 грн. (215000 - 61700,72) та
підлягає донарахуванню податок з доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 4094,89 грн. ((153299,28 - 126000) 15%).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о
в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №/0/47506 від 12.11.2007 р., прийняте Нікопольською
об'єднаною державною податковою інспекцією.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, та
подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) І.О.
Верба

Постанову складено у повному обсязі 01.09.08 р.

З оригіналом згідно І.О.Верба

Постанова не набрала законної сили станом на 01.09.08 р.