Справа № 22-а-1734/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
липня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-1734/08

Категорія: 49
Головуючий 1 інстанції: Моїсеєнко В.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Гуцал М.І.

при секретарі
Житєньовій Н.М.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб у судове засідання
ніхто не прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Господарського суду Сумської області від
06.12.2007 року по справі № АС16/599-07

за позовом Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до ТОВ «Конотопське
підприємство хлібопродуктів»

про
стягнення 26467,26 грн. ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Сумське обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів, звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом
до ТОВ «Конотопське підприємство хлібопродуктів»
про стягнення з відповідача, 26467,26 грн. штрафних санкцій за незайняті робочі
місця, призначені для працевлаштування інвалідів в 2006р.

Постановою
Господарського суду Сумської області від 06.12.2007 року в задоволенні адміністративного
позову Сумського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до ТОВ «Конотопське підприємство хлібопродуктів»
про стягнення 26467,26 грн. було відмовлено.

Сумське обласне
відділення Фонду соціального захисту інвалідів не погодилось з зазначеною
постановою суду і направило апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
постанову Господарського суду Сумської області від 06.12.2007 року по справі №
АС16/599-07 та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі. Вважає, що
суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушив норми
матеріального права.

Відповідач надав
до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити без
задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
постанову суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
згідно звіту (форма 10-ПІ) підприємства відповідача середньооблікова
чисельність штатних працівників в 2006 році становила 88 осіб, а тому згідно
ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2006
році визначена - 4 місця.

Фактично
середньооблікова чисельність працюючих інвалідів - штатних працівників, які
мали інвалідність та були зайняті на підприємстві у 2006 р. (форма 10-ПІ)
склала 1 чоловік.

З наданих до суду
копій звітів по формі № 3-ПН вбачається, що відповідач вказував про потребу в
працівниках-інвалідах, що свідчить про належне інформування центру зайнятості
про наявність вільних робочих місць на його підприємстві та потребу у
направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Колегією суддів
було встановлено, що центром зайнятості інваліди для працевлаштування на
підприємство відповідача не направлялися, так само як і не було безпосереднього
звернення інвалідів до відповідача для працевлаштування.

Відповідно до ст.
19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому
числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних
осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, -
у кількості одного робочого місця.

Після
самостійного розрахунку кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого частиною першою вищевказаної статті,
здійснюється та забезпечується працевлаштування інвалідів.

В ст. 18 Закону
України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"
встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які
використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені
чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 20
Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче
місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для
підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене
для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських
організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї
статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому
відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 цього
Закону.

З аналізу
положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" витікає, що підприємства самостійно займаються працевлаштуванням
інвалідів в порядку ст. 18 Закону, при цьому дана норма встановлює, що
підприємства повинні надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну
для організації працевлаштування інвалідів.

Наказом
Державного комітету статистики № 420 від 19.12.05 р. затверджена форма
статистичної звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка
подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Статтею 238
Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Колегія суддів
зауважує, що з урахуванням вищевикладеного адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані за порушення правил, встановлених законодавчими актами.

Судом першої
інстанції вірно встановлено, що відповідачем були виконані вимоги Закону
України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо
прийняття заходів для працевлаштування інвалідів. Доказів, які б свідчили про
те, що підприємство відмовило у прийнятті на роботу інвалідам, які безпосередньо
зверталися до підприємства відповідача або які були направлені центром
зайнятості, позивачем не були представлені і у справі відсутні.

Крім того, судом
першої інстанції було встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції,
що в 2006р. на підприємстві відповідача працювало 4 інваліда, а саме: ОСОБА_1,
інвалід ІІІ групи (копія наказу про прийняття на роботу - № 53-к від
18.08.2006р.), ОСОБА_2, інвалід III групи (копія наказу про прийняття на роботу
№ 58-к від 30.08.2006р.), ОСОБА_3, інвалід ІІІ групи (копія наказу про прийняття на роботу 64-к від 12.09.2006р.),
ОСОБА_4, інвалід ІІ групи (копія наказу про прийняття на роботу - № 76-к
від 03.11.2006р.), тобто відповідач створив та працевлаштував в 2006р. 4-х
інвалідів.

За таких обставин
суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що відсутні підстави для
стягнення з відповідача штрафних санкцій за нестворені робочі місця для
працевлаштування інвалідів у 2006 р.

Зважаючи на
встановлені обставини справи колегія суддів дійшла висновку стосовно того, що
постанова Господарського суду Сумської області від 06.12.2007 року по справі №
АС16/599-07 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального
права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст.
160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Сумського обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів на постанову Господарського суду Сумської області від
06.12.2007 року по справі № АС16/599-07 - залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Сумської області від 06.12.2007 року по справі №
АС16/599-07 за позовом Сумського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ «Конотопське підприємство
хлібопродуктів» про стягнення 26467,26 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

М.І. Гуцал

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 04.08.2008
року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська