Справа № 2-7247/2008
Суддя: Павлова Ж.П.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-7247/2008р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Павлової Ж.П.., при секретарі Іваненко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання противоправними дій, щодо не виплати щомісячної соціальної допомоги та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

09.10.2008р.
ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва (далі УПФУ в Заводському районі м.Миколаєва) про поновлення строку звернення до суду та зобов»язання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги.

Позивач в своєму позові вказала, що має статус «Дитина війни» та відповідно до ст.
6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
має право на отримання матеріальної допомоги у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком.
Однак відповідачем її право було порушено, у зв»язку з чим вона змушена була звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача суму за період з 2006р. по 2008р. у розмірі 3593,10 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності та задоволення її позовних вимог.

Представник УПФУ у Заводському районі м. Миколаєва в судове засідання також не з’явився надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення на позов у яких зазначено, що УПФУ у Заводському районі м. Миколаєва заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що на даний час відсутній механізм реалізації права позивача на нарахування і виплату їй спірного підвищення пенсії, оскільки визначений Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком не стосується даних правовідносин.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні,
що позивач

відповідно до ст..1 Закону України № 2195-4 від 18 листопада 2004р. "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон №2195) є дитиною війни. Згідно зі ст.6 Закону №2195 з 1 січня 2006 року позивачу повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У 2006-2008 роках позивачу така допомога не виплачувалась.

Верховна Рада України своїм Законом України № 3235 -IV від 20 грудня 2005 року "Про державний бюджет України на 2006 рік", ст.77 і ст.110, та Законом України № 489-У
від
19.12.2006року " Про Державний бюджет України на 2007 рік ", стаття 71, пункт 12 зупинила дію ст..6 Закону №2195.

Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнав неконституційними положення про зупинення дії ст..6 Закону №2195 та таким, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.3
Закону №2195
державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені

цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 ст.19 та ч.3 ст.22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, не виплата позивачу соціальної допомоги, передбаченої ст.6
Закону №2195
, є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону №2195
становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст..28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України " Про Державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня – 350 грн.; з 01 квітня – 359 грн.; з 01 жовтня - 366 грн.

Згідно із Законом України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня – 380 грн.; з 01 квітня – 406 грн.; з 01 жовтня - 411 грн.

Згідно із Законом України " Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня – 470 грн.; з 01 квітня – 481 грн.; з 01 липня – 482грн.; з 01 жовтня - 498 грн.

Таким чином, сума не виплаченої позивачу державної соціальної допомоги, який має статус «Дитина війни», становить – 3593,10 грн., яка складається з наступного розрахунку (1290,60 грн. (сума невиплаченої допомоги за 2006р.) + 1442,70 грн. (сума невиплаченої допомоги за 2007р.) + 859,80 грн. (сума невиплаченої допомоги за 2007р.) Дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Вище наведене дозволяє дійти висновку про те, що право позивача на належне соціальне забезпечення було порушено відповідачем, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню
.
Твердження представника відповідача не знайшли свого підтвердження, доказів не надано.

Крім цього, судом встановлено, що законні права позивача були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні позивачу, як дитині війни, виплати її не повідомили, тому про факт порушення прав позивачу стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007р. Отже, суд вважає, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з поважних причин, а тому вважає необхідним його поновити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним при звернені до суду судові витрати в сумі 51 грн..

Керуючись ст. ст.7-12,86,159,161-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В
:

Адміністративний позов
ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій щодо невиплати щомісячної соціальної допомоги передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
- задовольнити.

Зобов’язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва виплатити
ОСОБА_1
на погашення заборгованості по виплаті зазначеного підвищення за 01.01.2006р. по 01.01.2008 роки 3593 грн. 10 коп.

Стягнути з Управління Державного казначейства у м. Миколаєві на користь
ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 51 грн..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені ст. 186 КАС України через Заводський районний суд м. Миколаєва і набирає чинності через 10 днів після її проголошення, якщо в цей термін не буде подано заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Суддя:

Павлова Ж.П.