Справа № 22-а-3937/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
Головуючий у І інстанції: Беспалов О. О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та
резолютивна частини)

15 липня 2008
року м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді
Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2007 року у
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового
комісаріату, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві
про визнання дій протиправними, -

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 27 червня 2007 року -
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: №
22-а-3937/08
Головуючий у І інстанції: Беспалов О. О.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2008
року м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді
Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2007 року у
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового
комісаріату, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві
про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И
Л А :

У березні 2007
року ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом, в якому зазначив, що був звільнення
з військової служби і йому була призначена пенсія. Вважає, що відповідач
зобов'язаний здійснити її перерахунок з урахуванням надбавок, що відбулися
після його звільнення зі служби, а саме: з 01 січня 2003 року до 31 грудня 2004
року - щомісячної надбавки грошового забезпечення у розмірі 100 %, введеної
Указом Президента України № 173 від 23 лютого 2002 року; з 01 травня 2003 до 31
грудня 2004 року - щомісячної 70% надбавки за безперервну службу, введеної
Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 3892003; з 10 вересня 1999
року до 31 грудня 2002 року щомісячної надбавки у розмірі 40 % посадового
окладу згідно з Указом Президента України №847/99 від 14 липня 1999 року; з 01
жовтня 1996 року до 31 грудня 2004 року - 33, 3 % премії, згідно Указу
Президента України №923/96.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2007 року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовлено за відсутності
до цього правових підстав.

Позивач в апеляційній
скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог, посилаючись порушення
норм матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198
ч. 1 п. 1 та 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що що позивача під час служби зазначені
ним у позові надбавки не отримував, а тому на підставі діючого законодавства за
період до 1 січня 2005 року права
на перерахування пенсії з урахуванням додаткових видів забезпечення,
запроваджених після його звільнення зі служби, не має.

Такий висновок суду ґрунтується на Законі та наданих
судові доказах.

Так, судом
встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивача звільнено з
військової служби у 1994 році і що йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-12 (далі - Закон №2262-12) була
нарахована пенсія, розмір якої декілька разів перераховувався.

Судом першої
інстанції вірно зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону №2262-12 та п. 7
постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ
та членам їхніх сімей» перерахунок пенсії з урахуванням надбавок, які особи не
отримували під час проходження служби та включення до обчислення пенсії, не
було передбачено.

Закон України
від 15.06.2004 року № 1769-1У «Про внесення змін до ст. 43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб» (далі - Закон № 1769-1У), який набув чинності 01.01.2005 року, не
має зворотної сили. А тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням
надбавок після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премій за минулий час, тобто до 01.01.2005 року задоволенню не
підлягають.

Наведене також
кореспондується з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005
року № 4.

Крім того,
рішенням Конституційного Суду України від 14.06.2007 року визнані такими, що
відповідають Конституції України перше
речення пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві положення» Закону № 1769-1У, а також
положення ч. 3 ст. 43, ст.ст. 51 та 55, ч. 3 ст. 63 Закону №2262-12.

Отже, суд першої
інстанції обґрунтовано визначився з висновком про безпідставність вимог
позивача та правомірністю відмови йому відповідачем у перерахунку пенсії.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки постанова Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2007 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, т.я.
прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а також
ухвалена на підставі повно і всебічно з»ясованих обставинах справи, то колегія
суддів не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів
-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 27 червня 2007 року -
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :

Судді: