Справа № 2а-44/2008
Суддя: Андрюшина Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-44/2008р
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 року
Центрально - Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі
: головуючого судді Андрюшиної
Л.А.,

при
секретарі Сухановій Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Макіївки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій неправомірними та стягнення недотриманих сум щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2004-2007 роки ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради
про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007
роки , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та відповідно до ст. 48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” має право на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі п”яти мінімальних заробітних плат. Однак, всупереч
вимогам діючого законодавства, належна їй щорічна грошова допомога на
оздоровлення у 2004-2007 роках виплачувалась в неповному обсязі. Так, розмір
мінімальної заробітної плати у вище вказаних роках складав: у 2004 році - 262
грн.; у 2005 році - 332 грн.; у 2006 році - 375 грн., у 2007 році - 460 грн..
Таким чином, відповідач відповідно до вимог вище вказаного Закону зобов”язаний
був виплатити їй грошову допомогу на
оздоровлення за 2004-2007 роки у таких
розмірах : в 2004 році - 262 грн. х 5 = 1310 грн.; в 2005 році - 332 х 5 = 1660 грн.; в 2006 році - 375 грн. х 5 = 1875
грн.; в 2007 році - 460 х 5 = 2300 грн.. Але фактично за цей період виплати
здійснювалися у таких розмірах : в 2004 році - 26,70грн.; в 2005 -2007 роках по
100грн. щорічно. Вважає, що загальний розмір недоплаченої їй, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, щорічної
допомоги на оздоровлення становить 6818,50грн. За захистом своїх порушених прав
вона вимушена звернутися до суду і просить визнати неправомірною відмову
відповідача щодо виплати їй, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
2-ї категорії, щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки в розмірі п”яти мінімальних
заробітних плат та стягнути на її користь з відповідача недоплачену їй
щорічну допомогу на оздоровлення за 2004-2007 роки в загальному розмірі
6818,50грн..

Позивачка ОСОБА_1. у
судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх
задовольнити та визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті
їй, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки в
розмірі п”яти мінімальних заробітних плат, а також стягнути на її користь
недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки в
загальному розмірі 6818,50грн..

Представники
відповідача , що діють на підставі довіреності, позовні вимоги не визнали
та суду пояснили, що позивачка ОСОБА_1.
дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і відповідно
до ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, їй передбачена щорічна
компенсаційна виплата на оздоровлення у розмірі п”яти мінімальних заробітних
плат, розмір яких визначається на момент виплати. Але, на підставі ст. 62 вище
вказаного Закону , роз”яснення порядку застосування закону провадиться у
Порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов”язковими для виконання місцевими
органами виконавчої влади та іншими. Фінансування витрат, пов”язаних з
реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідно
до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет
України визначається будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Виходячи з існуючих фінансових
можливостей , держава гарантує виплату зазначеної допомоги у розмірах, які встановлені
Постановами КМУ . Тому всі ви плати, передбачені Законом “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення , і які базуються на розмірі мінімальної
заробітної плати , виплачуються у розмірах , встановлених постановами КМУ , а
саме зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії у
2004році - 26,70 грн., а на 2005-2007 роки - згідно Постанови КМУ № 562 від
12.07.2005 року - у розмірі 100грн., в зв”язку з чим позивачці і була виплачена
грошова допомога на оздоровлення у розмірах встановлених Постановами Кабінету
Міністрів України № 836 та № 562, а тому просили у задоволені позовних вимог
відмовити .

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав .

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1. перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Центрально - Міської
райадміністрації Макіївської міської ради, як особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії , що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим 07.10.2007року, в зв”язку з чим має право на пільги та
компенсації, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи/а.с.3/.

У відповідності до
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачка має право на щорічну грошову
допомогу на оздоровлення у розмірі п”яти мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати .

Фінансування витрат, пов”язаних з введенням в дію Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», відповідно до ст. 63 цього Закону, здійснюється за
рахунок державного бюджету. Виплата разової грошової допомоги на оздоровлення в
розмірах, передбачених ст. 48 вказаного Закону, відповідно до ч. 3 ст. 48 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Таким чином,
на відповідача покладений обов”язок здійснення виплати разової грошової
допомоги саме в розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02.04.2008 року позивачка ОСОБА_1. отримала відповідь на
свою заяву від УПСЗН Центрально - Міської
райадміністрації Макіївської міської ради з якої вбачається, що
нарахування щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2004 рік були проведені відповідно до п.1 постанови КМУ від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 26,70грн.; нарахування грошової
допомоги на оздоровлення за 2005-2007
роки були проведені згідно Постанови Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 100грн..
Виплата разової допомоги на оздоровлення
за 2004 рік проведена позивачці 29.03.2005 року в розмірі 26,70 грн.; за 2005
рік виплата проведена 13.12.2005 року в розмірі 100 грн.; за 2006 рік виплата
проведена 16.09.2006 року в розмірі 100 грн., за 2007 рік виплата проведена
30.11.2007 року в розмірі 100 грн./а.с.6/. Тобто саме у зазначених розмірах
позивачка і отримала, а відповідач виплатив щорічну допомогу на оздоровлення за
2004,2005, 2006, 2007 роки, що не спростовується сторонами.

Таким чином, судовому засіданні встановлено, що при
виплаті щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1., відповідач всупереч вимогам
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” керувався постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.06.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якою розмір такої допомоги
встановлений для учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС 2 категорії у розмірі
26,70грн., і постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005року “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
якою розмір зазначеної допомоги для категорії осіб, до яких відноситься
позивачка ОСОБА_1. встановлений за період 2005-2007 роки у розмірі 100грн..

Спору про право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення між
сторонами немає, спір виник тільки про розмір вказаних виплат.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи
зобов”язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до принципу верховенства права та законності -
суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до
якого, зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та
визначають зміст та спрямованість держави. Крім того, як роз”яснено постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя», - судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу / акти
Президента України, Постанови Верховної Ради України. Постанови та
розпорядження Кабінету Міністрів України/, підлягають оцінці їх відповідності
як Конституції України так і Закону. У випадку встановлення судом
невідповідності чи суперечності нормативно-правового акту, який підлягав
застосуванню, законові, суд зобов”язаний застосувати закон, що регулює ці
правовідносини.

Згідно ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт , який має
вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні
роки , а не постанови КМУ № 836, 562.

Разом з тим, суд враховує, що пунктом 37 ст. 77 Закону
України від 20.12.2005 року “Про Державний бюджет України на 2006 рік” було
зупинено дію абзаців другого та третього частини 4 ст. 48 вище вказаного закону
в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати на 2006рік. Дана норма Закону “Про Державний бюджет України“
на відповідній рік до теперішнього часу Конституційним Судом України не визнана
неконституційною, в зв”язку з чим, стосовно виплат, що здійснені відповідачем у
2006 році у розмірі 100грн., суд вважає такі виплати правомірними, оскільки
наявність статей Закону “Про Державний бюджет на 2006рік”, встановлюють розміри
щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, які не визнані неконституційними,
доводить правомірність застосування зазначених норм відповідачем при виплаті
спірної допомоги за вищезазначений рік , в зв”язку з чим в задоволені позову в
цій частині позивачці ОСОБА_1. слід відмовити .

Разом з тим, суд вважає, що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення, яка здійснена відповідачем за 2004 рік у розмірі 26,70грн., за
2005 та 2007 роки у розмірі по 100грн. є такою, що порушує норми спеціального
закону, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у
виплаті позивачці щорічної допомоги на оздоровлення за відповідні роки у
розмірах передбачених Законом України “Про «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 89 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2005рік”, розмір мінімальної заробітної плати встановлений з
01.01.2005 року у розмірі 262грн., з 1 квітня 2005 року-290грн., з 2 липня 2005
року-310грн., з 01.09.2005 року-332грн.

Згідно ст. 76 Закону України “Про держаний бюджет України
на 2007 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2007 року
у розмірі 400грн., з 01.04.2007 року-420грн., з 01.07.2007року-440грн., з
01.09.2007року-460грн..

З наданої довідки
відповідача вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення позивачка ОСОБА_1.
за 2004 рік отримала 29.03.2005 року у розмірі 26,70грн., тоді як мінімальний
розмір заробітної плати на час виплати
складав 262грн.; за 2005рік отримала 13.12.2005 року у розмірі 100грн., тоді як
мінімальний розмір заробітної плати складав 332грн., за 2007рік -30.11.2007
року у розмірі 100грн., при встановленій мінімальній заробітній платі 460грн..

Таким чином , відповідно до вимог вище зазначених законів
України відповідач у 2004 році повинен був виплатити позивачці 1310грн., з
розрахунку: 262грн. х 5=1310грн.,але замість передбачених за Законом п”яти
мінімальних заробітних плат, позивачці було виплачено лише 26,70 грн., тобто
недоплачена сума допомоги за 2004 рік складає 1283,30грн./1310грн. - 26,70грн.
= 1283,30 грн./; аналогічно, розмір щорічної разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2005 рік, який повинен бути виплачений позивачці складає
1660грн., з розрахунку: 332грн. х 5 = 1660грн., але замість передбачених за
Законом п”яти мінімальних заробітних плат, а саме 1660 грн., позивачці було
сплачено лише 100 грн., тобто недоплачена сума допомоги за 2005 рік складає
1560грн./1660грн. - 100грн. = 1560 грн./ ; розмір щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачці
складає: 2300грн./460грн. х 5 = 2300грн./, але замість передбачених за Законом
п”яти мінімальних заробітних плат, а саме 2300грн., позивачці було сплачено
лише 100 грн., тобто недоплачена сума допомоги за 2007 рік складає 2200грн./2300
грн. - 100 грн. = 2200 грн./. Таким чином, загальний розмір недоплат за
2004-2005 та 2007 роки складає 5043,30грн./1283,30грн. + 1560грн. +
2200грн.=5043,30грн./

Враховуючи наведене , на підставі наданих та оцінених
доказів , суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1., а саме слід визнати неправомірною відмову відповідача
щодо сплати позивачці допомоги на оздоровлення у розмірі п”яти мінімальних
заробітних плат за 2004-2005,2007 роки та стягнути недоотримані суми за цей
період. В частині позовних вимог щодо стягнення недоотриманих сум грошової допомоги за 2006 рік у розмірі п”яти
мінімальних заробітних плат позивачці слід відмовити за необґрунтованістю .

Керуючись ст.ст. 8,9,10,11,69-72, 86, 158-163,167,185,186,254,255
Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, Законом України “Про
Державний бюджет України на 2005рік”, Законом України “Про Державний бюджет на
2006 рік”, суд -

П
О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум щорічної допомоги
на оздоровлення за період 2004-2005,2007 роки у розмірі п"яти мінімальних
заробітних плат.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради на
користь ОСОБА_1недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 рік
у розмірі 1283,30грн., за 2005 рік у розмірі 1560 грн., за 2007 рік у розмірі
2200 грн., а всього стягнути 5043,30грн..

В частині позову ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Центрально
- Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік у розмірі
п"яти мінімальних заробітних плат - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку
до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом
10 днів з дня складання постанови в повному обсязі і подачі після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України .

Суддя Л.А.
Андрюшина