Справа № К-2646/07
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року №
К-2646/07

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Голубєвої
Г.К. Нечитайла
О.М.

Степашка
О.І.

Федорова М.О.

при секретарі судового засідання: Патюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівне

на ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від 15.01.2007 р.

та постанову господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р.

у справі № 10/176
господарського суду Рівненської області

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової
інспекції у м. Рівне

про визнання нечинними
рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 р. позивач - СПД ФО ОСОБА_1.
звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом (з урахуванням
заяви про уточнення підстав та збільшення позовних вимог від 13.09.2006 р.) про
визнання нечинними рішень ДПІ у м. Рівне про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № /0/23-235 та № /0/23-235 від 25.07.2006 р.

Постановою господарського суду Рівненської
області від 18.10.2006 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2007 р., позовні вимоги задоволено частково.
Визнано нечинним в повному обсязі рішення ДПІ у м. Рівне про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
№ /0/23-235 від 25.07.2006 р., в решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог, ДПІ у м. Рівне оскаржила
їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати
постанову господарського суду
Рівненської області від 18.10.2006 р. та ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2007 р. в частині задоволення позову та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
прийшла до висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду
на слідуюче.

Господарськими судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ДПІ у м. Рівне проведено перевірку господарської
одиниці - магазину, що розташований заАДРЕСА_1 та належить СПД ФО
ОСОБА_1., щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, за
наслідками якої складено акт № 007163 від 21.07.2006 р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем
вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 3 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», ст. 15 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у
м. Рівне 25.07.2006 р. прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій:

· № /0/23-235, яким за порушення п. п. 1, 2 ст. 3
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі п. 11 ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» та згідно п. 1 ст. 17 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» до позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1175 грн.;

· №
/0/23-235, яким до позивача за роздрібну торгівлю тютюновими виробами
без наявності ліцензії, відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штраф у розмірі
1700 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо відмови в позові в частині визнання недійсним рішення
про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0/23-235 від
25.07.2006 р., з огляду на слідуюче.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій застосовуються
фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними
особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які
здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а
також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які
виконують операції з купівлі-продажу іноземної валюти.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу
Державним казначейством України.

Як встановлено судами, у позивача відсутній
реєстратор розрахункових операцій. На момент перевірки у закладі торгівлі, який
належить позивачу, знаходилася книга обліку розрахункових операцій та
розрахункові книжки.

При продажу пачки цигарок «Вінстон Лайт»
продавцем не було видано покупцю розрахункову квитанцію, що є порушенням статті
3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг».

Виходячи з викладеного, Вищий
адміністративний суд України зазначає, що в частині відмови в позові про
визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0/23-235 від 25.07.2006 р.
постанова господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р. та ухвала
Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2007 р. прийняті
відповідно до вимог чинного законодавства.

Що стосується визнання судами першої та
апеляційної інстанцій нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № /0/23-235 від 25.07.2006 р., то в цій частині колегія
суддів не може погодитись з даною правовою позицією судів.

Відповідно до частини 6 статті 15 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції,
яка діяла на момент проведення перевірки) роздрібна
торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися
суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її
виробниками, за наявності у них ліцензій.

На момент здійснення перевірки працівникам
податкового органу ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами
позивачем пред'явлена не була, що є порушенням вимог даного Закону.

Визнаючи вказане рішення нечинним, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим органом застосована форма рішення, яка
жодним законним чи підзаконним актом України на момент його винесення не
затверджена.

Суд апеляційної інстанції, підтримавши
позицію суду першої інстанції про визнання нечинним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
№ /0/23-235 від 25.07.2006 р., вказав, що позивачем порушення
зазначене в акті щодо здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без
ліцензії не спростовано. Проте, дійшов до висновку, що законодавчими актами
відповідачу не надано повноважень щодо прийняття рішень про застосування
фінансових санкцій, встановлених ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки вказані повноваження
віднесені до компетенції органу, який видає ліцензії на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами.

Проте, з даним висновком суду погодитись не
можна, з огляду на таке.

Повноваження органів державної податкової
служби України визначені Законом України «Про державну податкову службу в
Україні» від 4 грудня 1990 року

№ 509-ХІІ (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 1 цього Закону до
системи органів державної податкової служби віднесено Державну податкову
адміністрацію України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в
районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі -
органи державної податкової служби).

Згідно з пунктом 1 статті 8 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» на Державну податкову адміністрацію
України покладено функцію безпосереднього виконання, а також організації роботи
державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану
з проведенням роботи по боротьбі з незаконним обігом алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та
роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
застосування у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до
суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво
та обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; здійснення заходів щодо вилучення, знищення або передачі на
промислову переробку алкогольних напоїв, знищення тютюнових виробів, що були
незаконно вироблені чи знаходилися у незаконному обігу.

За порушення норм Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» щодо виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами статтею 17 цього Закону встановлено, що посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених
частиною другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і
тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції
визначеної законами України.

Суд апеляційної інстанції, зазначивши в
ухвалі, що ДПІ у м. Рівне не є органом уповноваженим застосовувати штрафи за
порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки
вона не є органом уповноваженим видавати ліцензії на право торгівлі тютюновими
виробами, не звернув увагу на те, що ДПІ є іншим органом, якому Законом України
«Про державну податкову службу в Україні» надано таке право.

Згідно зі ст. 229 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення
незаконного судового рішення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України вважає за необхідне зазначити, що в частині позовних вимог про визнання
нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 25.07.2006
р. № /0/23-235 судами попередніх інстанцій повно і правильно
встановлено обставини у справі, але судові рішення ухвалено з неправильним
застосуванням норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

З урахуванням викладеного, ухвала Львівського
апеляційного господарського суду від 15.01.2007 р. та постанова господарського
суду Рівненської області від 18.10.2006 р. підлягають скасуванню в частині
задоволення позовних вимог СПД ФО ОСОБА_1 щодо визнання нечинним у повному
обсязі з моменту прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25.07.2006 р. № /0/23-235, з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220 - 232
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівне задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2007 р. та постанову господарського суду
Рівненської області від 18.10.2006 р. скасувати в частині задоволення позовних
вимог Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 щодо
визнання нечинним у повному обсязі з моменту прийняття рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 25.07.2006 р. № /0/23-235.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від 15.01.2007 р. та постанову господарського
суду Рівненської області від 18.10.2006 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Головуючий (підпис) Рибченко
А.О.

Судді (підпис) Голубєва
Г.К.

(підпис) Нечитайло
О.М.

(підпис) Степашко
О.І.

(підпис) Федоров
М.О.

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Патюк
А.О.