Справа № 22-а-8001/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2008 року справа
№ 22-а-8001/08

приміщення суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка,
26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі з участю: представника позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г.
Безруковій В.М. ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу
відповідача:

судовому
засіданні Управління праці та
соціального захисту населення Дзержинської міської ради Донецької
області

на
постанову

Дзержинського міського суду Донецької області

від
07.05.2008
року

по
справі

№
2-а-23/08
/суддя Бабенко С.С./

за
позовом

ОСОБА_2

до

Управління
праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради
Донецької області

про

визнання відмови відповідача щодо виплати разової грошової допомоги неправомірною та стягнення недоотриманих сум за 2007 рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського міського суду
Донецької області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської міської ради Донецької області про визнання
відмови відповідача щодо виплати разової грошової допомоги неправомірною та
стягнення недоотриманих сум за 2007 рік.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області
від 07.05.2008р. позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені повністю. Визнано
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області в виплаті ОСОБА_2 щорічної грошової
допомоги до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком за 2007 рік.
Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області на користь ОСОБА_2 суму недоотриманої разової
грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі 1 163 грн.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені
законодавством України для учасників війни і відповідач сплатив йому
одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2007 році - 55 грн.

28.05.2008р.
Управлінням праці та соціального захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області подана
апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та
відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційну
скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неправильно
застосовано норми ст.14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В апеляційній
скарзі зазначає, що відповідно до ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
щорічно, до 5 травня учасникам війни передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 3 мінімальних пенсій за
віком. Згідно із ст.17 вищезазначеного закону фінансування витрат, пов”язаних
із реалізацією закону, здійснюється за рахунок державного та місцевого
бюджетів. Дана допомога сплачується за рахунок коштів державного бюджету. Ст.95
Конституції України зазначає, що тільки законом про Державний бюджет України
регулюються будь-які витрати держави. Здійснити виплати у розмірах, визначених
ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» Управління праці та соціального захисту
населення не має права, так як являється головним розпорядником бюджетних
коштів та в своїй роботі керується Бюджетним кодексом України. Відповідно до
ст. 51 БКУ управління праці бере на себе бюджетні зобов”язання та здійснює
витрати у межах, встановлених кошторисом Кошторис складений з урахуванням осіб,
які мають право на пільгу, та встановленого законом про Державний бюджет
України розмір допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні не підтримав
доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача і позивач до
судового засідання не з»явилися,
відповідач просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, сторони про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, заперечення представника позивача
проти доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що
підлягає зміні, з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення
повинно бути законним та обґрунтованим.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є учасником
війни, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно
довідки відповідача, позивачу було сплачено одноразову грошову допомогу до 5
травня у 2007
році - 55
грн. (а.с.6).

Відповідно
до ст. 14 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога
у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Статтею
17 Закону України № 3551-ХІІ передбачено, що щорічна виплата разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12 - 16 цього Закону,
здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Позивачу
було фактично виплачено відповідачем одноразову допомогу, передбачену Законом
України № 3551-ХІІ у
2007 році - 55грн.

Судом першої інстанції вірно застосовано норми рішень Конституційного
Суду України від 01.12.2004р. та від 09.07.2007р., якими визнані
неконституційними відповідні положення Законів про бюджети України на 2004 та
2007 роки і тому позивачу повинні були проведені за 2007 рік виплати грошової
допомоги у відповідності до ст.14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно
до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до принципу верховенства права та законності - суд при
вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно
до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість держави.
Крім того, як роз”яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійснені правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що
нормативно - правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови Верховної ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України,
підлягають оцінці на відповідність як Конституції
України так і закону.

Враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції правильно вважав, що дії відповідача щодо
відмови позивачу в виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, в
розмірах, встановлених ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» є неправомірними.

Суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, виплата одноразової щорічної допомоги до 5
травня 2007 році здійснена відповідачем з порушенням норм спеціального
закону, суд першої інстанції вірно
зробив висновок про стягнення на користь позивача недоплаченої суми за
2007 рік, але зробив помилку у розрахунках.

Враховуючи
положення ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування » в редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає
Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-14,
а також Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого
прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального
розміру пенсії за віком.

Суму прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу,
яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць встановлено Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У у розмірі 406 гривень з
01.04.2007 року по 30.09.2007 року.

При
цьому, статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального
розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої
статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007
року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Отже,
мінімальний розмір пенсії за віком станом 01.04.2007 рік складав 410, 06
гривень.

Таким
чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, який
повинен бути виплачений позивачеві складає: 410, 06 х 3 - 55 = 1 175 грн. 18
коп.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно по суті вирішена справа, але помилково застосовано норми
матеріального права.

З урахуванням викладеного,
керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71,
159, 160, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т
А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Дзержинської міської ради Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 07 травня 2008 року по справі № 2-а-23/2008 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення Дзержинської міської ради
Донецької області
про визнання відмови відповідача щодо виплати разової грошової
допомоги неправомірною та стягнення
недоотриманої суми за 2007 рік
- залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського міського суду
Донецької області
від 07
травня 2008 року по справі № 2-а-23/2008 - змінити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Дзержинської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_2
недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі
1 175 грн. 18 коп.

В іншій
частині постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 07 травня 2008 року по справі
№ 2-а-23/2008
- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина
ухвали проголошена у судовому засіданні 01 серпня 2008 року, в повному обсязі складена 06 серпня
2008 року.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук