Справа № К-33601/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р
а ї н и

29 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого, судді Смоковича М.І.,

суддів: Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

провівши у касаційному порядку попередній розгляд
адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради (далі - Вінницький міськвиконком) та ОСОБА_2, 3-тя
особа - Вінницька міська рада про визнання частково недійсним рішення за
касаційною скаргоюОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м.
Вінниці від 04 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області
від 03 жовтня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Вінницької міської ради,ОСОБА_2 про визнання недійсними пункту 4.17
рішення Вінницького міськвиконкому від 29 березня 1993 року № 168 та пункту
1.17 рішення від 04 грудня 2000 року № 1713.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим,
що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому 27
вересня 2002 року державним нотаріусом першої Вінницької державної нотаріальної
контори і зареєстрованому 29 жовтня 2002 року у Вінницькому бюро технічної
інвентаризації за № 16790, вона є власником жилого будинку з господарськими
будівлями поАДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, який померІНФОРМАЦІЯ_1

Цей жилий будинок з господарськими
будівлями розташований на присадибній земельній ділянці площею 1660 кв. м., яка
перебувала у користуванні ОСОБА_3 Останній по периметру усієї присадибної
земельної ділянки побудував огорожу та вигрібну яму, висадив сад, проклав до
будинку водогін.

Проте, без згоди ОСОБА_3 Вінницький
міськвиконком рішенням від 29 березня 1993 року № 168 з вказаної земельної
ділянки надав земельну ділянку площею 500 кв. м. ОСОБА_2, а рішенням від 04
грудня 2000 року № 1713 - передав цю земельну ділянку безкоштовно у власність
останньому.

Просила поновити строк позовної
давності на звернення до суду та скасувати пункт 4.17 рішення Вінницького
міськвиконкому від 29 березня 1993 року № 168 та пункт 1.17 рішення № 1713 від
04 грудня 2000 року.

Постановою Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04 липня 2006 року позов ОСОБА_1задоволено.

Поновлено строк позовної давності.
Визнані протиправними та скасовані пункт 4.17 рішення Вінницького
міськвиконкому від 29 березня 1993 року № 168 та пункт 1.17 рішення від 04
грудня 2000 року № 1713.

Ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 03 жовтня 2006 року апеляційну скаргуОСОБА_2 залишено
без задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04 липня 2006 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує
на те, що рішення судами попередніх інстанцій постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального законодавства, просить їх скасувати та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини шостої статті 19
Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на момент прийняття
оскаржуваних рішень, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у
власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі,
організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку,
передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

В аналогічному порядку має вирішуватись й питання про
передачу земель у приватну власність (частина восьма статті 17 Земельного
кодексу України 1990 року).

Вилучення (викуп) відповідними органами земельних ділянок
з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам,
підприємствам, установам і організаціям, згідно зі статтею 31 Земельного
кодексу України 1990 року, провадиться за згодою власників землі і
землекористувачів.

Як видно з матеріалів справи, рішеннями Вінницького
міськвиконкому від 27 березня 1993 року № 168 та від 24 грудня 2000 року № 1713
ОСОБА_2 відповідно було надано у постійне користування під індивідуальне
житлове будівництво та передано у приватну власність земельну ділянку площею
500 кв. м. у АДРЕСА_1 з земельної ділянки, яка перебувала у користуванні
ОСОБА_3

Загальна площа земельної ділянки, якою користувався
ОСОБА_3становила 1660 кв. м. На цій земельній ділянці останнім збудовано жилий
будинок та господарські споруди.

ОСОБА_3померІНФОРМАЦІЯ_1Після його смерті відкрилась
спадщина, яку, згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 27 вересня 2002
року, прийняла ОСОБА_1 На підставі частини першою статті 30 Земельного кодексу
України 1990 року у користування ОСОБА_1перейшла й земельна ділянка.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що Вінницький міськвиконком не мав підстав
передавати ОСОБА_2 у користування, а потім у власність земельну ділянку площею
500 кв. м., якою користувався ОСОБА_3, оскільки не було на це згоди останнього
та не було попередньо прийнято відповідного рішення про вилучення земельної
ділянки.

З цим погодився й суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судів попередніх
інстанцій є правильними, оскільки він ґрунтується на фактичних обставинах
справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3при
житті давав згоду на вилучення у нього земельної ділянки з метою надання її
ОСОБА_2

Протоколу обстеження та погодження межі земельної
ділянкиОСОБА_2 від 11 квітня 2001 року, який знаходиться у справі, суди надали належну правову оцінку з
урахуванням висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз
від 14 червня 2006 року, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_3 у цьому
протоколі виконаний не ОСОБА_3,
а іншою особою.

Відсутні у справі й докази того, що
земельна ділянка у ОСОБА_3 відповідним органом вилучалась у встановленому
законом порядку для громадських або суспільних потреб.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що у Вінницького міськвиконкому не було підстав для надання земельної ділянки
площею 500 кв. м. ОСОБА_2 за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3

Суди правильно вирішили даний спір,
постановили у цій справі законні та обґрунтовані судові рішення.

Доводи касаційної скарги
правильність висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки
судами першої та апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального
і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, підстав для
їх скасування чи зміни немає.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 липня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 жовтня 2006 року -
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді (підпис) Смокович М.І.

(підпис) Весельська Т.Ф.

(підпис) Горбатюк С.А.

(підпис) Мироненко О.В.

(підпис) Чумаченко Т.А.

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Семяніста
С.Л.