Справа № 2/245
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

21.07.2008 р.
14:50 №
2/245

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі

судді
Келеберда В.І.

при
секретарі судового засідання Мельникова Л.В.

розглянувши
адміністративний позов суддів Апеляційного суду Полтавської області

Мілаш С.В., Куліш В.М., Ландар О.В., Батрак
В.В., Бурда К.І., Віщик В.М., Гавриш В.М., Гладій С.В., Голубенко Н.В.,
Давиденко Е.В., Денисенко Л.М., Довгаль С.А., Захожай О.І., Кисіль А.М.,
Кожевников О.В., Копитько Л.І., Лісіченко Л.М., Орлова Н.Ф., Павленко В.П.,
Слєпуха О.Є., Тараненко Ю.П., Томилко В.П., Хрипченко Л.Г., Шабовська В.А.,
Юренко Л.А., Касмінін О.В., Гасій Ю.В., Абрамов П.С., Акопян В.І., Антонов
В.М., Бондаревська С.М., Буленко О.О., Гальонкін С.А., Дорош А.І., Дряниця
Ю.В., Карнаух П.М., Корнієнко В.І., Лобов О.А., Макарчук М.А., Мартєв С.Ю.,
Новохатня В.А., Обідіна О.І., Омельченко Л.М., Петренко В.М., Прядкіна О.В.,
Тимчук Л.А., Триголов В.М., Тягнирядно М.Г., Чернов С.І., Чічіль В.А.,
Оніщенко В.І.

до

Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України

про

визнання бездіяльності державного виконавця
неправомірною ,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адміністративний
позов заявлено до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо проведення
виконавчих дій на виконання судового рішення Печерського районного суду м.
Києва від 07.03.2007 року відповідно до
ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

В
обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на вимоги ст. ст. 5,7,24 Закону
України «Про виконавче провадження»та зазначають про те, що, Департамент
Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вказаних вимог не
виконав.

Під
час судового засідання, представником відповідача було надано Суду письмові
заперечення проти позову. Разом з тим, представник відповідача повідомила Суд про причину відсутності
матеріалів виконавчого провадження, які витребовувались від відповідача Ухвалою
Суду від 15.05.2008р. Суд визнав причину не подачі документів не поважною.

Відповідач,
в обґрунтування заперечень проти позову, зазначає, що оскільки, згідно Закону
України «Про державний бюджет України на 2008 рік»встановлені бюджетні
призначення Державної судової адміністрації України за програмою 0501150
«Виконання рішень судів на користь суддів»в декілька разів менші за загальну
суму, що підлягає стягненню за рішеннями судів на користь суддів, стягнення
проводиться в порядку черговості. Разом з тим, відповідач зазначив, що Закон не
допускає можливості звернення стягнення на інше майно або інші кошти бюджетної
установи.

Розглянувши
подані документи, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Печерським
районним судом м. Києва від 07.03.2007
ухвалено постанову в адміністративній справі № 2-а-115/07 за позовом Мілаш
С.В., Куліш В.М., Ландар О.В., Батрак В.В., Бурда К.І., Віщик В.М., Гавриш
В.М., Гладій С.В., Голубенко Н.В., Давиденко Е.В., Денисенко Л.М., Довгаль
С.А., Захожай О.І., Кисіль А.М., Кожевников О.В., Копитько Л.І., Лісіченко
Л.М., Орлова Н.Ф., Павленко В.П., Слєпуха О.Є., Тараненко Ю.П., Томилко В.П.,
Хрипченко Л.Г., Шабовська В.А., Юренко Л.А., Касмінін О.В., Гасій Ю.В., Абрамов
П.С., Акопян В.І., Антонов В.М., Бондаревська С.М., Буленко О.О., Гальонкін
С.А., Дорош А.І., Дряниця Ю.В., Карнаух П.М., Корнієнко В.І., Лобов О.А.,
Макарчук М.А., Мартєв С.Ю., Новохатня В.А., Обідіна О.І., Омельченко Л.М.,
Петренко В.М., Прядкіна О.В., Тимчук Л.А., Триголов В.М., Тягнирядно М.Г.,
Чернов С.І., Чічіль В.А., Оніщенко В.І. до Державного казначейства України при
Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України,
Апеляційного суду Полтавської області про стягнення грошової компенсації сум
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно
до прийнятого рішення позовні вимоги задоволено та зобов'язано Державне казначейство
України провести відповідні видатки з державного бюджету України.

Постанову
Печерського районного суду м. Києва
змінено частково Постановою Київського апеляційного адміністративного суду
№22-а-647/07 від 16.08.2007р., виключивши з її мотивувальної частини посилання
суду на Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2004р. №22 як на
одну з підстав задоволення адміністративного позову, в решті Постанову Печерського районного суду м. Києва залишено без змін.

В
письмовому запереченні, відповідачем зазначено, що 07.09.2008р. державним
виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України було відкрито виконавчі провадження по примусовому виконанню
виконавчих листів №2-а115/07, виданих на підставі Постанови Печерського
районного суду м. Києва від
07.03.2007р., проте відповідних доказів підтверджуючих зазначене, відповідачем
Суду не надано.

Відповідно
до ч. 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців
з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте
на час звернення позивачів до адміністративного суду, рішення ні в
добровільному порядку, ні в примусовому порядку не виконано.

Відповідач
обґрунтовує не виконання вищезазначеного
Рішення Хмельницького міськрайонного суду посилаючись на наказ Державної
судової адміністрації України від 02.11.2006р. №139, щодо встановлення порядку
здійснення виплат за виконавчими листами з виконання судових рішень, зокрема,
встановлення черговості виплат вищезазначених рішень судів, та посилаючись на
те, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2008
рік»встановлені бюджетні призначення Державної судової адміністрації України за
програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів»в декілька разів
менші за загальну суму, що підлягає стягненню за рішеннями судів на користь
суддів. Крім того, відповідач зазначив, що згідно з вимогами статей 21,23,25,30
Бюджетного кодексу України, бюджетна установа має відповідати за своїми
зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених
виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Проте
Суд не може прийняти до уваги наведені доводи відповідача виходячи з наступного.

Відповідно
до практики Європейського Суду (справа «Кечко проти України»від 08.11.2005р.)
реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади
на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судами не
повинні прийматися до уваги.

Статтею
11 Закону України «Про статус суддів»визначено, що передбачені цим Законом
гарантії незалежності суддів, включаючи заходи його правового захисту,
матеріального і соціального забезпечення, не можуть бути скасовані або знижені
іншим нормативними актами України.

Згідно
п. 7 рішення Конституційного Суду України по справі про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і гарантій від 01.12.2004р. №1-27/2004 норми про
матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист не можуть бути
скасовані або знижені без відповідної компенсації. Надання суддям пільг,
компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від бюджетного
фінансування.

Статтею
129 Конституції України визнано принцип права, відповідно до якого рішення суду
є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб
та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею
5 Закону України «Про виконавче провадження», встановлені гарантії дотримання
прав учасників виконавчого провадження, а на державного виконавця покладено
обов'язок неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Водночас,
зазначеним Законом передбачені заходи реагування державного виконавця на
ухилення боржника від виконання його законних вимог. Зокрема, державному
виконавцю надано право застосувати до боржника штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, та призначити новий строк виконання.

Відповідно
до ст. 7 зазначеного закону державний виконавець зобов'язаний використовувати
надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Виходячи
з наведеного, відповідачем правомірно були вчинені дії, направлені на відкриття
виконавчого провадження. Проте, після відкриття виконавчого провадження та
надання строку для добровільного виконання рішення суду, будь-яких інших дій,
передбачених Законом, відповідачем вжито не було, що призводить до подальшого невиконання
ухваленого рішення Печерського районного суду
м. Києва від 07.03.2007 року, а також до порушення прав позивачів.

За
таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

У
відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету
України.

Керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 94, 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання
постанови Печерського районного суду м.
Києва від 07.03.2007 року.

3. Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України виконати судове рішення Печерського районного
суду м. Києва від 07.03.2007 року
відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

4.
Стягнути з
Державного бюджету України судові витрати на користь позивачів у розмірі 3.40 грн.

На
постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку ст.186 КАС України шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її
проголошення або складення повного тексту та наступного подання апеляційної
скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили у порядку встановленому 254 КАС України.

Суддя
В.І. Келеберда