Справа № к-22809/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді
Бутенка В.І.,

суддів: Панченка О.І., Лиски
Т.О., Штульмана І.В., Мироненка О.В.,

при секретарі: Возній І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження справу за касаційною скаргою Південної регіональної митниці
на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про зобов'язання провести митне
оформлення транспортного засобу, -

встановила:

В листопаді 2005 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із зазначеним позовом до Одеської митниці, в якому вказував,
що на підставі заповіту від 07.10.2003 року він отримав у спадок легковий
автомобіль "Mercedes 230", 1995 року випуску, що належав померлому батьку
-ОСОБА_2 який проживав на території Республіки Молдова. Звернувшись до
відповідача із заявою про митне оформлення вказаного автомобіля, заявник
отримав відмову від 21.10.2005 року з посиланням на ст. 1 Закону України від 06
липня 2005 року "Про деякі питання ввозу на митну територію і транспортних
засобів", згідно якої заборонено ввіз транспортних засобів, виготовлених
більше 8 років тому.

Позивач вважав таку відмову
необґрунтованою й зазначав, що дія Закону на нього не поширюється, оскільки
чинними Правилами ввозу транспортних засобів на територію України,
затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 1994 року
№341, було передбачено, що ввіз на митну територію України транспортних
засобів, одержаних у порядку спадкування, дозволяється незалежно від року
випуску.

У зв'язку з цим ОСОБА_1. просив суд
зобов'язати відповідача здійснити митне оформлення на його ім'я автомобіля,
отриманого в спадок та видати посвідчення на реєстрацію транспортного засобу а
органах ДАІ МВС України.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 13 грудня 2005 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 26 квітня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1було
задоволено та зобов'язано Одеську митницю провести митне оформлення автомобіля
"Mercedes 230", 1995 року випуску без оподаткування та видати
посвідчення на реєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ МВС України.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, Одеська митниця, діяльність якої відповідно до
наказів Державної митної служби України №785 від 15.09.06 "Про створення
регіональних митниць та ліквідацію деяких митниць", наказу №1137 від
20.12.06 "Про внесення змін до наказу Держмитслужби від 15.09.06
№785" та наказу № 1166 від 28.12.06 "Про внесення змін до наказу
Держмитслужби від 15.09.06 №785" припинено шляхом поділу на Південну
регіональну та Приморську митниці (при цьому Південна регіональна митниця
вважається правонаступником Одеської митниці) звернулася до Вищого
адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову
Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2006 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з чим погодилась колегія суддів апеляційного суду, виходив з
положень, закріплених у ст. 41 Конституції України, якою встановлено принцип
непорушності права власності та проголошено, що ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Оскільки позивач набув права власності на
автомобіль в порядку спадкування то ввезення його на територію України не може
суперечити положенням Конституції України та Конвенції про захист прав і
основних свобод людини.

Проте, з таким висновком погодитись
неможливо у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС
України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про деякі питання ввезення на митну територію України транспортних
засобів" від 06 липня 2005 року №2739-IV (в редакції Закону від 30.11.2005
року), забороняється ввезення на митну територію України для постійного
користування легкових, вантажних автомобілів, автобусів, трамваїв, тролейбусів
- коди згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної
діяльності 8702 - 8704, 8603 10 00 10 (у тому числі тих, що ввозяться на митну
територію України з метою їх розкомплектування на запасні частини), які на
момент ввезення виготовлені та/або експлуатувалися більше ніж 8 років, крім
автобусів та вантажних автомобілів, які ввозяться на митну територію України з
метою транзиту або як гуманітарна допомога, та трамвайних вагонів шириною колії
1000 мм, які в Україні не виготовляються.

Зазначену вимогу Закону суди
попередніх інстанцій не врахували та без достатніх правових підстав
задовольнили вимоги позивача.

Посилання заявника у позовній заяві
та в апеляційній скарзі на п.2 ст. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №341
від 31 травня 1994 року "Про затвердження Правил ввезення транспортних
засобів на територію України", яким передбачено право ввезення на митну
територію України транспортних засобів, отриманих в порядку спадкування
незалежно від року випуску слід визнати безпідставним, оскільки це суперечать
вимогам Закону № 2739-IV від 06 липня 2005 року, який має вищу юридичну силу і
підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки спірні правовідносини по
переміщенню через митний кордон автомобіля виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 10 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного
оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно нормативно-правові акти, чинні на день прийняття митної декларації митним
органом України.

В разі, якщо існує колізія між
законодавчими положеннями, які є повністю рівними за своєю юридичною силою,
застосовується пізніше прийнятий закон.

За таких обставин, митний орган
відмовляючи у проведенні митного оформлення автомобіля "Mercedes
230", 1995 року випуску, ввезеного ОСОБА_1. на територію України, діяв у
відповідності до чинного законодавства, про що вірно зазначено в постанові суду
першої інстанції.

Наведених положень закону суди попередніх інстанцій не
врахували і дійшли помилкового висновку про неправомірність дій суб'єкта
оскарження, а відтак постановлені ними рішення не можуть залишатися в силі і
підлягають скасуванню.

Оскільки по справі не вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів, обставини справи встановлені судами повно й правильно, але
допущено помилку в застосуванні норм матеріального права - постановлені по
справі судові рішення згідно ст. 229 КАС України підлягають скасуванню з
постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 221, 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів -

постановила:

Касаційну скаргу Південної регіональної митниці -
задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13
грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 квітня
2006 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: