Справа № 22-а-3375/2008
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22 а3375/08
р. Головуючий у першій
інстанції Федчишен С. А.
ПОСТАНОВА

Іменем
України

2 липня 2008 року Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Маслія В.І. ,

суддів: Бараненка І.І., Саприкіної
І.В.

при секретарі: Овчинніковій Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2на
постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 червня 2007 року у
справі за їх позовами до Управління праці та соціального захисту населення в
Ленінському районі районі м. Вінниці, Головного управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської ради , Головного управління праці та
соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації,
Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації
про стягнення одноразової щорічної грошової допомоги ,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПСЗН вЛенінського району м. Вінниці
(Центр №1) про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Тетерін О.І. звернувся до суду до УПСЗН в Ленінського району м. Вінниці
(Центр №1) про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

18 травня 2007 року адміністративни справи за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2
об”єднані в одне провадження.

21 травня 2007 року притягнуто до участі у справі у якості співвідповідачів
Головне фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації, УПСЗН
Вінницької ОДА, ГУПСЗН Вінницької міської ради.

20 червня 2006 року постановою Ленінського районного суду м. Вінниці у
задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду позивачі подали апеляційні скарги, в якіх
просять скасувати постанову суду та постановити нову, якою задовольнити їх
позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно дослідив
обставини справи, виніс рішнення яке не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

З матеріалів видно, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом УПСЗН в
Ленінському районі районі м. Вінниці, ГУПСЗН Вінницької міської ради, ГУПСЗН
Вінницької обласної державної адміністрації, Головного фінансового управління
Вінницької обласної державної адміністрації про стягнення одноразової щорічної
грошової допомоги.

Тетерін О.І. звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дії
відповідачів по недоплаті йому щорічної разової допомоги неправомірними та
стягнути на його користь з відповідачів недоплачену суму щорічної допомоги за
останні три роки 2004 - 2006 роки в сумі 5375 грн. 60 коп.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що вони є інвалідами 2-ої групи
Великої Вітчизняної війни, а відповідно до п. 27 ст. 13 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» їм щорічного до 9 травня,
повинна надаватись грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Беручи до уваги ст. 21 ч. 2 КАС України, в якій зазначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної
рішенням, діями чи бездіяльністю суб”єкта владних повноважень, або іншим
порушенням прав, свобод чи інтересів суб”єктів публічно - правових відносин,
розглядається адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно - правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування
шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки, ОСОБА_1, в своїй позовній заяві просить провести перерехунок
доплати до пенсії не оскаржуючи його дій чи бездіяльність, колегія суддів вважає,
що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується вимог ОСОБА_2. колегія суддів приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до п. 27 ст. 13 ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 9
травня, повинна надаватись грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 22 Конституції України
закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Таким чином, виплату щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_2 необхідно
було виплачувати у розмірі відповідно до відповідно до п. 27 ст. 13 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» без урахування
обмежень визначених Законами України «Про державний бюджет України на 2004
рік», «Про державний бюджет України на 2005 рік», «Про державний бюджет України
на 2006 рік».

Беручи до уваги вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Тетеріна О. І. слід задовольнити частково,
постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 червня 2007 року
скасувати. Провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 закрити. Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України колегія суддів,
-

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 червня 2007 року
скасувати.

Провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення в Ленінському
районі районі м. Вінниці на користь ОСОБА_2одноразову щорічну грошову допомогу
за 2004 - 2006 роки у сумі 5375 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили негайно і може бути оскаржена протягом
одного місяця в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Судді