Справа № К-31391/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 червня 2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого, судді Смоковича М.І.,

суддів: Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

провівши
у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької
області (далі - УПСЗН Веселівської РДА) про стягнення недоплаченої грошової
допомоги за касаційною скаргою УПСЗН Веселівської РДА на постанову
Веселівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 серпня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2006 року ОСОБА_1 пред'явив позов до УПСЗН
Веселівської РДА про стягнення заборгованості з виплати щорічної разової
допомоги.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що
він є учасником бойових дій і відповідно до статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-Х11 “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” (далі - Закон № 3551), щорічно до 05 травня
йому повинна виплачуватися щорічна разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Проте у період 2003-2006 років така грошова допомога йому
була виплачена не в повному обсязі.

Просив стягнути з відповідача на його користь 3443,75
грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за вказаний період.

Постановою Веселівського районного суду Запорізької
області від 11 липня 2006 року позовну заяву ОСОБА_1задоволено.

Стягнуто з УПСЗН Веселівської РДА на користь
ОСОБА_1заборгованість з щорічної одноразової допомоги до 05 травня у сумі
2995,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29
серпня 2006 року апеляційну скаргу УПСЗН Веселівської РДА частково задоволено.

Постанову Веселівського районного суду Запорізької
області від 11 липня 2006 року змінено.

Стягнуто з УПСЗН Веселівської РДА на користь ОСОБА_1заборгованість
з одноразової допомоги до 05 травня у сумі 1545,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, УПСЗН Веселівської РДА подало касаційну
скаргу, в якій вказало на те, що оскаржувані рішення судами у справі прийняті з
порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та
прийняти нове рішення у справі, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до
пункту 5 статті 12 Закону № 3551 учасники бойових мають право на щорічну
одноразову допомогу до 05 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону № 3551 встановлено, що щорічна
виплата разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених
статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюється органами праці та соціального
захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Крім того, у цьому Законі не містяться положення, відповідно
яких розмір такої допомоги може бути зменшений з урахуванням фінансових
можливостей держави. Не наділений повноваженнями зменшувати розмір щорічної разової допомоги
учасникам бойових дій й Кабінет Міністрів України.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є учасником війни, у
2003-2006 роках отримав разову допомогу до 05 травня у розмірах відповідно 90
грн., 120 грн., 250 грн. та 250 грн., що відповідає розмірам, встановленим
відповідними Законами України про Держані бюджети України.

Отже, суд першої інстанції, приймаючи рішення про
стягнення з УПСЗН Веселівської РДА на користь ОСОБА_1заборгованості з виплати
одноразової допомоги за 2003-2006 рік, а суд апеляційної інстанції змінюючи це
рішення в частині стягнення заборгованості з виплати одноразової допомоги лише
за 2006 рік, правильно виходили з того, що відповідач неправомірно не доплатив
ОСОБА_1 щорічну разову допомогу, яка підлягала виплаті відповідно до Закону №
3551.

Посилання відповідача на відповідні Закони України про
щорічний Державний бюджет України є непереконливим, оскільки ці Закони не є
спеціальними та не регулюють питання надання державних соціальних гарантій для
забезпечення належного рівня життя учасників бойових дій.

Також, суди правильно послались на положення статті 22
Конституції, яка передбачає заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суди виконали вказані вимоги процесуального
законодавства, а отже, підстав для скасування оскаржених рішень немає.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 210, 220, 222, 230,
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області
залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Веселівського районного суду
Запорізької області від 11 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 29 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального захисту населення Веселівської районної
державної адміністрації Запорізької області про стягнення щорічної разової
грошової допомоги - без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
випадку та з підстав, передбачених статями 236, 237 Кодексу адміністративного
судочинства України до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами,
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Н.М.
Мартинко