Справа № 22-а-8843/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач Білак С.В.
Суддя - доповідач 1-ї інстанції Безрученко Ю.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2008 року
справа № 22-а-8843/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі з участю: позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради

на
постанову

Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької
області

від

26.06.2008 року

по
справі

№ 2-а-40/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради

про

стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення за
2001 - 2007 роки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської
міської ради про стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення за 2001 -
2007 роки та зобов'язання сплачувати допомогу відповідно до чинного
законодавства.

Постановою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від
26.06.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради про
стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки та
зобов'язання сплачувати допомогу відповідно до закону було задоволено частково.
Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Гірницької
районної адміністрації Макіївської міської ради щодо відмови сплатити за
2001-2005, 2007 роки ОСОБА_1 компенсацію
за шкоду здоров'я в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", - неправомірними. Стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму на
оздоровлення за 2001 - 2005 та 2007 роки в розмірі 6 094,40 грн. В решті
позивні вимог відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії, інвалідом
ІІІ групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за
2001р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2002 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2003 р. 26
грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2005 р. в сумі 90 грн., у
2006 р. в сумі 90 грн., у 2007 р. 90 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач 27.06.2008
року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судовому засіданні не підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового
засідання не з»явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_1, та
інвалідом ІІІ групи, згідно довідки МСЕК від 06.10.2003р. (до 01.08.2003р. був
інвалідом 2 групи - довідка МСЕК від 31.07.2000 р. №131138) /а.с. 6/.

Згідно відповіді відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за
2001р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2002 р. в сумі 26 грн. 70 коп., у 2003 р. 26
грн. 70 коп., у 2004 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2005 р. в сумі 90 грн. /виплачено
19.10.2005/, у 2006 р. в сумі 90 грн. /виплачено 25.05.2006р./, у 2007 р. 90
грн. /16.08.2007р./ (а.с.6).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності -
чотири мінімальні заробітні плати (другої групи інвалідності - п'ять
мінімальних заробітних плат). Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року
не збільшувався, в той час як Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2001 рік", "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік", "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік", "Про Державний бюджет
України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України на 2005
рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної
плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на оздоровлення значно нижчі
за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", кратні
розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, до спірних
правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили - Закон
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Крім
того, рішеннями Конституційного Суду
України від 01.12.2004р. та від 09.07.2007р., якими визнані неконституційними
відповідні положення Законів про бюджети України на 2004 та 2007 роки і тому
позивачу повинні були проведені за 2004 та 2007 роки виплати грошової допомоги
у відповідності до Закону України "Про соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд
першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2003, 2004, 2005 та 2007 роки.

Проте
суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки. Ці
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але
починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями), а також відповідно
до Закону України № 2638-Ш від 11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив
позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Тому в
частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2002
роки, колегія суддів вважає за необхідне відмовити саме до цього відповідача.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача за рахунок державного
бюджету на користь позивача необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме: в 2003 році - (185 грн. х 5 - 26
грн. 70 коп.) = 898 грн. 30 коп., в 2004 році - (237 грн. х 4 - 21 грн. 50коп.)
= 926 грн. 50 коп.; в 2005 році - (332 грн. х 4 - 90 грн.) = 1 238 грн.; в 2007
році - (440 грн. х 4 - 90 грн. ) = 1 670 грн., всього на загальну суму 4 732
грн. 80 коп.

З огляду
на вищенаведене, судова колегія вважає за можливим визнати дії Управління праці
та соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської
міської ради щодо відмови сплати позивачу суми допомоги на оздоровлення за
2003-2005, 2007 рік в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - неправомірними.

Судова
колегія також вважає, що суд першої інстанції в задоволенні іншої частини
позовних вимог правомірно відмовив позивачу, так як інші вимоги позивача є
безпідставними, не ґрунтуються на
вимогах Закону.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської ради - задовольнити частково.

Постанову
Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 26.06.2008 року
скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради
про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення за 2001 - 2007 роки.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської ради щодо відмови сплати ОСОБА_1 за
2003-2005, 2007 рік допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської ради за рахунок коштів Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003,
2004, 2005 та 2007 роки в сумі 4 732
грн. 80 коп.

В іншій
частині постанову Гірницького районного
суду м. Макіївки Донецької області від 26.06.2008 року по справі № 2а-40/08 -
залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 20 серпня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 25 серпня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
набрання законної сили, а разі складання постанови в повному обсязі відповідно
до ст.160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук