Справа № 22-а-9365/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції Попова С.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня
2008 року справа
№ 22-а-9365/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі

Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г. Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради

на
постанову

Орджонікідзевського районного суду м Маріуполя
Донецької області

від 11.06.2008 року (у повному обсязі виготовлена
18.06.2008 р.)

по
справі

№ 2-а-54/08 /суддя Попова С.А./

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради

про

стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за
2002-2005р.р., 2007рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002-2005р.р.,
2007рік.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м Маріуполя Донецької
області від 11.06.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002-2005р.р., 2007рік
задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради за рахунок
коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2002 -2005 роки, 2007 рік у розмірі 4 932 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії,
інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення 2002
році в сумі 21 грн. 50 коп., у 2003 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2004 р. в сумі
21 грн. 50 коп., у 2005 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2007 р. в сумі 90 грн. 00
коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач Управлінням
праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати і в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Сторони до судового
засідання не з»явилися, відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, про час і місце
розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії та інвалідом 3-ї групи
/а.с. 10/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення у
2002 році в сумі 21 грн. 50 коп., у 2003 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2004 р. в
сумі 21 грн. 50 коп., у 2005 р. в сумі 90 грн. 00 коп., у 2006 р. в сумі 90
грн. 00 коп., у 2007 р. в сумі 90 грн. 00 коп. /а.с.23/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності -
чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на
оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами України
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою
та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005,
2007 рік.

Суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання
відповідача провести перерахунок та призначити щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення за 2002 рік. Ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату
щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та
доповненнями), а також відповідно до Закону України № 2638-Ш від
11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив позовні вимоги до неналежного
відповідача у справі.

Тому в частині стягнення з відповідача щорічної допомоги
на оздоровлення за 2002 рік, колегія
суддів вважає за необхідне відмовити саме до цього відповідача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає необхідним
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України
недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки,
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а
саме: за 2003 рік - /205 х 4 - 21 грн.
50 коп. = 798.50 грн., за 2004 рік -/262 грн. х 4 - 21 грн. 50 коп. = 1 026
грн. 50 коп./; за 2005 рік - /332 грн. х 4 - 90 грн. 00 коп. = 1238 грн. 00
коп./ за 2007 рік - (440 х 4 - 90 грн. 00 коп. = 1 670 грн.), всього на
загальну суму 4 733 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.
3 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради - задовольнити частково.

Постанову
Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.06.2008
року по справі № 2-а-54/08 року за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002-2005р.р.,
2007рік - скасувати.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради на користь ОСОБА_1 за рахунок
коштів Державного бюджету України недоотримані суми на оздоровлення за 2003,
2004, 2005, 2007 роки в розмірі 4 733
грн. 00 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення коштів на оздоровлення за 2002
рік.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 3 вересня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 4 вересня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.В.Білак

Судді:
І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук