Справа № 2-а-188/2008
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-188/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 року Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді: Католікяна М.О.,

при
секретарі: Дятленко
М.О.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1;

- представника відповідача Логвінової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі міста
Дніпропетровська, треті особи - Пенсійний фонд України, Міністерство праці та
соціальної політики України, про визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

03 грудня 2007 року
позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська про бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що вона, маючи статус дитини війни відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної
соціальної підтримки у підвищеному розмірі. Відповідно до п. 12 ст. 71, ст. 111
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена. Ураховуючи те, що
рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. положення п. 12 ст. 71,
ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані
такими, що не відповідають Конституції України та з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення втратили чинність, вона звернулася
до відповідача з метою перерахування та виплати передбачених законом щомісячних
доплат. Позивач вважає, що відповідач протиправно не виконало дії, передбачені
ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зазначені обставини
явилися причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання
бездіяльності відповідача протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та
сплачувати пенсію у підвищеному розмірі з дня звернення з відповідною заявою до
відповідача, тобто з 25.10.2007 р. (а.с.а.с. 2, 3, 8, 10, 11).

05
лютого 2008 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третіх
осіб Пенсійний фонд України, Міністерство праці та соціальної політики України.

У
судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти позову.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлялися
належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має статус дитини війни, про що
свідчить відповідна відмітка у пенсійному посвідченні (а.с. 6).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у редакції від 28.12.2007 р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно
до п. 12 ст. 71, ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була
зупинена.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. положення п. 12 ст. 71, ст. 111
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані такими,
що не відповідають Конституції України та з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення втратили чинність.

25
жовтня 2007 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та
виплату передбачених законом доплат (а.с. 5).

Листом
від 31.10.2007 р. відповідача позивачу була надана відповідь, згідно з якою
питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для
обчислення підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни,
має бути вирішено на законодавчому рівні (а.с. 4).

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У відповідності з ч. 2 ст. 8 Конституції України
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Крім того, відповідно
до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні
соціальні гарантії дітям війни,
встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиційне значення для загальних судів при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані

неконституційними.

Таким чином, норми Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», які визнані неконституційними, втратили
чинність 09.07.2007 р.

За таких обставин категоріям осіб, які
підпадають під поняття «діти війни» згідно
із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» з цього моменту
поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання чи соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії та
підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

На
підставі ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом змагальності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Заперечення
представника відповідача стосовно відсутності на законодавчому рівні механізму,
за яким можливо було би визначити величину мінімальної пенсії за
віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», судом не
беруться до уваги, оскільки зазначене не звільняє суб'єкта владних повноважень в особі відповідача діяти на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами
України.

Таким
чином, після прийняття рішення Конституційним Судом України відповідач повинен
був здійснити перерахунок пенсії позивача та здійснити виплати відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач
будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком пенсії позивача в частині її
підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не здійснював та виплату не проводив.

Приймаючи до уваги положення наведених норм
та співвідношуючи їх зі встановленими фактами, ураховуючи ч. 3 ст. 150
Конституції України, відповідно до якої рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території
України, остаточними і не можуть бути оскаржені, суд доходить висновку про
необхідність задоволення заявленого позову.

Керуючись
ст.ст. 8, 22, 150, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV «Про
соціальний захист дітей війни», ст.ст. 71, 11 Закону України від 19 грудня 2006
року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст.ст. 7 - 12, 14, 15,
17, 19, 69 - 71, 86, 87, 94, 98, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

постановив:

позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі міста Дніпропетровська, треті особи -
Пенсійний фонд України, Міністерство праці та соціальної політики України, про
визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі міста Дніпропетровська щодо невчинення дій у вигляді
перерахунку та виплати ОСОБА_1щомісячних
доплат до пенсії відповідно до статті 6 Закону України від 18 листопада 2004
року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Самарському районі міста Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1з 25 жовтня 2007 року відповідно до статті 6 Закону України від 18 листопада 2004 року
№ 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни» та її виплату.

У
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти
днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: