Справа № 22а-13396/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий у І інстанції -
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненка І.І., Маслія В.І.

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 24.01.2008 року по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду
Житомирської області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до Житомирського окружного адміністративного суду з
адмінпозовом до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Житомирської області
про стягнення коштів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.01.2008
року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача - ДСА України на користь
ОСОБА_2 - 133049,70 грн., ОСОБА_3 - 84819,21 грн.; зобов'язано Державне казначейство
України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені ДСА України
за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів». В решті
позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач ДСА
України подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію
скасувати незаконну постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в
задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення. Зазначає, що постанову винесено з
порушенням норм матеріального права, що є безумовною підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, що працювали головами апеляційного суду
Житомирської області, звернулися за захистом свого
порушеного права до суду, оскільки вважають, що з вини відповідачів вони
недоотримали своє щомісячне грошове
утримання протягом семи місяців 2005 року, а відповідно до Конституції України та Закону України „Про статус
суддів" мали право на належне матеріальне та соціальне забезпечення

Свою правову позицію позивачі обґрунтовують тим, що Кабінетом Міністрів України
30 червня 2005 року було прийнято постанову № 514 „Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та
заступника Голови Верховного Суду України", якій
надана зворотна дія в часі-набрання її чинності з 1
червня 2005 року. Зазначеним в постанові особам були підвищені посадові оклади та встановлені відповідні системи оплати їх праці.

Що ж стосується суддів загальних судів, то лише 3 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 865
„Про оплату праці суддів", якою підвищено
їм посадові оклади пропорційно до окладів Голови та заступників Голови Верховного Суду України. Однак набрання чинності цієї постанови було визначено на майбутнє - з 1 січня 2006 року ( п.5).

Відповідно до ст. 44 Закону України „Про статус суддів" (далі Закон),
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу
років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому відношенні до посадового
окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в
якому працює суддя.

Таким чином, апеляційна інстанція повністю погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідно до норм вказаного Закону, гарантований
мінімальний посадовий оклад судді не може бути
меншим встановленого ст. 44 цього Закону в співвідношенні до окладу Голови
Верховного Суду України. Недодержання цього принципу є
порушенням конституційного права суддів на отримання заробітної плати не нижче від визначеної Законом, та порушенням
конституційних гарантій щодо незалежності та недоторканості суддів.

Кабінет Міністрів України лише 3
вересня 2005 року привів посадові оклади суддів у відповідність з
вимогами ст.4 4 Закону України „Про статус суддів", однак не усунув порушення вимог цього Закону і не привів
оклади суддів усіх судів України до
встановленого цією нормою співвідношення одночасно з
окладом Голови Верховного Суду України, а саме з 1 червня 2005 року, оскільки надав Постанові №865 від 3 вересня 2005 року „Про оплату праці суддів" чинності з 1 січня 2006
року(п.5 Постанови).

Вищий Адміністративний Суд України своєю
Постановою від 16 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, визнав п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України від З вересня 2005 року № 865 „Про оплату праці суддів" незаконним. Цією ж постановою суду допущено поворот виконання Постанови
Кабінету Міністрів України №865, визнано, що вона
підлягає застосуванню одночасно з Постановами Кабінету Міністрів
України від 30.06.2005 року №513 та №514 з питань оплати праці керівників
судів, тобто з 1 червня 2005 року.

Відповідно до ст. 43 Закону, довічне грошове утримання суддів у відставці залежить від розміру
заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді.

Виходячи з розрахункової відомості Апеляційного суду Житомирської області з
червня по грудень 2005 року, позивачами недоотримано довічне грошове утримання:
ОСОБА_2 - 133049,70 грн., ОСОБА_1 - 84819,21 грн..

Відповідно до Закону України „Про судоустрій України", Положення про Державну
судову адміністрацію України, остання з 1
січня 2003 року є головним розпорядником
бюджетних асигнувань, які передбачені на утримання судової влади, а Державне казначейство України,
відповідно до ст. 48 Бюджетного Кодексу України та п. 1 ч. 4 Положення
про Державне казначейство України, здійснює розрахунково-касове
обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Крім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007» ДСА
України встановлені бюджетні
призначення за програмою „Виконання рішень судів на
користь суддів" на суму 9500,00 тис. грн.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні
даного спору Житомирським окружним адміністративним
судом було правильно застосовано
норми матеріального та процесуального права та вірно вирішено заявлений спір.

При цьому
апеляційна інстанція виходить з того, суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо належного обґрунтування позовних вимог лише в частині стягнення
недоотриманого довічного грошового утримання з ДСА України, зобов'язавши
Держказначейство України провести видатки з держбюджету, передбачені Державній
судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів».

Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність
судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України
не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими
скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові
закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними
законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України,
найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження
і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття
22).

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про неправомірність нарахування
позивачам щомісячного довічного грошового утримання, так як в даному випадку
відбулося порушення прав позивачів щодо їх соціального захисту. Отже, судова
колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, не встановивши
правових обставин для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. За таких підстав апеляційна скарга Державної судової адміністрації на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 24.01.2008 року по справі за позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду
Житомирської області про стягнення коштів - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Державній судовій адміністрації -
відмовити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від
24.01.2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: