Справа № К-18560/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2008
року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, судді Панченка О.Н.,

суддів: Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Смоковича М.І.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до Державного комітету України з питань національностей та міграції про
скасування рішення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 січня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся у Нововодолазький районний суд
Харківської області з позовом до Державного комітету України у справах
національностей та міграції про скасування рішення про відмову в наданні
статусу біженця в Україні.

Ухвалою судді Нововодолазького раіїонного суду Харківської області від 12
січня 2006 року, залишеною без зміни
ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2006 року,
вказана позовна заява повернута позивачу для пред'явлення її за місцем
знаходження відповідача.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані рішення судів
першої та апеляційної інстанцій скасувати, як такі, що постановлені з
порушенням норм процесуального права, а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суддя суду першої інстанції, повертаючи позивачеві позовну заяву для
пред'явлення її по місту знаходження відповідача, а апеляційний суд, залишаючи
таке рішення без зміни, виходили з того, що адміністративні справи з приводу
оскарження нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади,
повноваження якого поширюються на всю територію України, вирішуються окружним
адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на м. Київ.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є неправильним і таким, що не
відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень,
які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами
за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує відмову Державного комітету
України у справах національностей та
міграції у наданні йому статусу біженця в Україні.

Ця відмова ґрунтується на тому, що Державним комітетом не знайдено підстав
для висновку про обґрунтованість побоювань того, що ОСОБА_1 може стати жертвою
переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства
(підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.
Підставою для відмови є рішення комітету від 02 липня 2004 року № 271.

Отже, ця відмова та рішення комітету стосується інтересів конкретної особи
і не є нормативно-правовим актом органів державної влади, перелік яких
наведений у частині третій статті 19 Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, суддя суду першої
інстанції незаконно відмовив у відкритті провадження за позовною заявою
ОСОБА_1, а суд апеляційної інстанції помилково залишив ухвалу судді суду першої
інстанції без зміни.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Суддя суду першої інстанції та суд апеляційної інстанції не дотримались
вказаних вимог процесуального законодавства та постановили у цій справі
незаконні рішення, які підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду
першої інстанції для розгляду питання про відкриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210,
220, 222, 230 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 січня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2006
року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
комітету України з питань національностей та міграції про скасування рішення
направити до суду першої інстанції для розгляду питання про відкриття
провадження.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у випадку та з підстав,
передбачених статтями 236, 237 Кодексу адміністративного судочинства України до
Верховного Суду України лише за винятковими обставинами, протягом одного місяця
з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З
оригіналом згідно

Відповідальний
секретар Мартинко
Н.М.