Справа № 22-а-9239/2008
Суддя: Бабенко К.А.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа
№ 22-а-9239/08 Головуючий суддя у суді 1 інстанції
cуддя-доповідач Бабенко К.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2008 року м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Бабенка К.А.,

суддів: Дурицької О.М.,

Межевича
М.В.,

при секретарі: Богдан О.М.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2007
у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинення
певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року Позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправною бездіяльність Відповідача у відмові в наданні житла та зобов'язати Відповідача
надати житло із житлового фонду соціального призначення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2007 в
задоволенні адміністративного позову відмовлено.

22.11.2007 Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2007 і ухвалити нове
рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач перебуває на квартирному
обліку з 06.12.1999 року осіб, які мають право на отримання житла із житлового
фонду соціального призначення. 23.11.2005 року згідно Розпорядження Деснянської
районної у м. Києві державної адміністрації внесені зміни в облікову справу №
15839, а саме змінено категорію облікової справи на інваліда війни/
інтернаціоналіст, та вид забезпечення житлом - позачерговий.

Відповідно до статті 11 Закону України ″Про житловий фонд соціального призначення″ від
12.01.2006 (далі - Закон) Позивач має право позачергового отримання квартири із
житлового фонду соціального призначення на протязі двох років з дня взяття на
соціальний квартирний облік.

Колегія суддів не погоджується з позицією Відповідача, що недостатня
кількість житла, що будується за кошти державного та міського бюджетів для
безоплатного надання громадянам пільгових категорій, які мають право на
позачергове отримання житла, є законною підставою для відмови в його наданні у
встановлені спеціальним Законом строки.

Відповідно до ст.ст. 31, 42, 43, 45, 46 Житлового кодексу Української РСР
громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються
в порядку черговості.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов,
складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих
приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на
облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового
одержання жилих приміщень). Громадяни, які мають право на позачергове одержання
жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Квартири з житлового фонду соціального призначення,
згідно Закону України ″Про житловий фонд соціального призначення″
від 12.01.2006 надаються громадянам, які перебувають на соціальному квартирному
обліку, у порядку черговості, виходячи із часу взяття таких громадян на облік.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, на час розгляду судом першої
інстанції справи, перебував у списку громадян для отримання соціального житла
позачергово під номером 10.

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що не зважаючи на
встановлений законодавством строк забезпечення житловою площею, Відповідач
повинен дотримуватися порядку черговості, а першочергове забезпечення житлом
Позивача порушить права інших дев'яти осіб, котрі перебувають на даній черзі перед Позивачем, тому, що данні
особи до суду за захистом їх порушеного права не звертались, а застосування
норм матеріального права при їх суперечності має здійснюватись судом з
дотриманням правил подолання колізії: перевагу мають спеціальні норми. У тих
випадках, коли суперечність у регулюванні правовідносин виникла між загальними
чи спеціальними нормами перевагу має та з них, яку прийнято пізніше. Оскільки
Закон прийнято пізніше Житлового кодексу Української РСР та норми саме Закону є
спеціальними щодо порядку забезпечення житловим приміщенням певної категорії
громадян, необхідно в цій частині застосовувати саме норми Закону.

Крім того, судова колегія погоджується з позицією Позивача, що наявність у
Відповідача зобов'язань перед іншими особами жодним чином не звільняє
Відповідача від виконання зобов'язань, покладених на нього Законом, перед
Позивачем.

Проте, це не вплинуло на правильне по суті вирішення
справи, оскільки Закон, який набрав чинності з 01.01.2007, зворотної сили не
має, а строк на отримання житла Позивачем, визначений Законом, почав
відраховуватись з 01.01.2007.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що суд
першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим
застосуванням норм матеріального права в зв'язку із чим, колегія суддів
задовольняє апеляційну скаргу частково, а Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 02.11.2007 - змінює.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2007 змінити в
частині вилучення зазначення неможливості першочергового надання житла у
зв'язку із перебуванням на черзі перед Позивачем дев'яти осіб.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
місяця з дня складення її в повному обсязі.

Ухвалу складено в повному обсязі 07.07.2008.

Головуючий суддя К.А. Бабенко

Судді: О.М. Дурицька

М.В. Межевич