Справа № К-38743/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді - Смоковича
М.І.,

Суддів
- Весельської
Т.Ф.,

Горбатюка
С.А.,

Сороки
М.О.,

Штульмана
І.В.,

при
секретареві - Сидорович
О. В.,

з участю представників:

відповідача - Ліханової О.В. (довіреність від 20.05.08)

провівши у відкритому судовому засіданні касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської митниці, третя особа: Управління Державної
автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Харківській області про визнання незаконним рішення,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Харківської
митниці на постанову Київського районного суду міста Харкова від 28 вересня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 листопада 2006
року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1звернувся до Харківської митниці з позовом про
визнання незаконним рішення щодо заборони протягом двох років продавати,
дарувати, здавати в оренду, доручати іншим особам право користування належними
йому автомобілями (крім батьків, подружжя, дітей, рідних братів та сестер) без
її дозволу.

Зазначав, що в 2003 році він отримав спадщину, що відкрилася в Республіці
Південна Осетія, і складається з трьох автомобілів: один “Лексус-470” та двох
“Тойота Камрі 3.0”, які він ввіз на митну територію України.

Пільгове митне оформлення автомобіля “Лексус-470” було здійснене Харківською митницею одразу, а митне
оформлення двох автомобілів “Тойота
Камрі 3.0” здійснено в 2006 році в ході виконання рішення Київського районного
суду міста Харкова від 30 квітня 2004 року, яким Харківську митницю зобов'язано
провести митне оформлення вказаних автомобілів на пільгових умовах.

При здійсненні митного оформлення автомобілів “Тойота Камрі 3.0” Харківська митниця наклала
митні обмеження щодо відчуження вказаних автомобілів, передачі їх іншим особам
у володіння, користування та розпорядження протягом двох років, шляхом внесення
відповідного запису до посвідчень на реєстрацію автомобіля в органах ДАІ МВС
України.

Вважаючи зазначені обмеження такими, що порушують його права, оскільки
дворічний строк митного обмеження вже сплинув, просив визнати недійсними
рішення Харківської митниці щодо внесення до посвідчень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 5 квітня 2006 року на
реєстрацію транспортних засобів в органах ДАІ відомостей про обмеження їх
продажу, дарування, передачі в оренду, користування іншим особам протягом двох
років з дати видачі посвідчень, без дозволу митниці.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2006 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року,
позовні вимоги ОСОБА_1задоволені. Визнано незаконним рішення Харківської
митниці, викладене в виданих нею посвідченнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 5 квітня
2006 року щодо заборони
ОСОБА_1протягом двох років продавати, дарувати, передавати в оренду, доручати користування
автомобілями іншим особам.

У поданій касаційній скарзі Харківська митниця, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної інстанцій і відмову в задоволенні позовних
вимог.

ОСОБА_1надав заперечення на касаційну скаргу, в якому просить ухвалені в
справі рішення судів залишити без змін, посилаючись на їх обґрунтованість та
відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами встановлено, що Харківська митниця в 2004 році відмовила ОСОБА_1в митному оформленні на
пільгових умовах, зокрема, двох автомобілів “Тойота Камрі 3.0”, які він
отримав у спадщину за кордоном.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2004 року
Харківську митницю зобов'язано здійснити пільгове митне оформлення вказаних
автомобілів.

Виконуючи рішення суду, у квітні 2006 року Харківська митниця провела митне
оформлення указаних автомобілів та наклала митні обмеження, про що в
посвідченнях на реєстрацію в органах ДАІ МВС України серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2
від 5 квітня 2006 року зробила примітку, що автомобілі не можуть бути відчужені
або передані в володіння, користування іншим особам протягом двох років.

Порядок митного оформлення й оподаткування, зокрема, транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються) на митну територію України і належать громадянам,
регулюється Законом України “Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України” від 13 вересня 2001 року № 2681-ІІІ.

Рішення судів про задоволення позовних вимог мотивовані незаконністю
застосування Харківською митницею обмеження продажу, дарування, передачі в
оренду, видачу довіреності на користування іншим особам протягом двох років з
часу видачі посвідчень без дозволу митниці транспортних засобів, ввезених
ОСОБА_1в Україну на пільгових умовах.

Свої дії щодо застосування митних обмежень Харківська митниця мотивувала
положенням пункту 7.8 Правил митного контролю та митного оформлення
транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України,
затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17 листопада
2005 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року №
1428/11708, яким передбачено внесення посадовою особою митного органу до
посвідчення про реєстрацію транспортного засобу відмітки про обмеження щодо
передання транспортного засобу його власником у володіння та/або користування,
та/або розпорядження іншим громадянам чи підприємствам без сплати належних
податків і зборів (обов'язкових платежів) при наданні пільг з оподаткування
транспортного засобу, що ввозиться для постійного користування на митній
території України.

Однак, як зазначалося раніше, транспортні засоби були ввезені позивачем в
2004 році, коли вказані вище Правила ще не діяли, а митне оформлення
транспортних засобів здійснювалося відповідно до Правил митного оформлення
транспортних засобів, номерних вузлів та агрегатів, що переміщуються через
митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від
25 червня 1999 року № 393 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 липня 1999 року за № 516/3809.

Указаними Правилами передбачалося, що митними обмеженнями є заборона на
відчуження та на видачу доручення на користування (у тому числі з правом
розпорядження) іншим фізичним особам (крім батьків, одного з подружжя, дітей,
рідних братів і сестер) або юридичним особам, що встановлюються митними
органами. Такі обмеження застосовувалися лише у разі тимчасового ввезення
транспортних засобів в Україну, подання митним органам належним чином не
оформлених документів на правомірність володіння чи користування транспортними
засобами та технічних (реєстраційних) документів на них або за відсутності
таких документів.

Отже, зазначеним документом не передбачалося накладення митних обмежень на
ввезені позивачем автомобілі.

Окрім того, не містили обмежень щодо передання транспортного засобу його
власником і положення пункту 7 статті 8 Закону України “Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що
ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України” від 13
вересня 2001 року № 2681-ІІІ в редакції,
що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки ж Харківська митниця помилково застосувала до спірних
правовідносин, які виникли у 2004 році, положення нормативно-правового акту, що
набрав чинності в 2005 році суди дійшли правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог та задовольнили їх.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суди всебічно і повно встановили всі фактичні
обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів,
достовірно з'ясували дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосували
норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, а тому прийняті ними
рішення, відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, підлягають залишенню в
силі.

Керуючись статтями 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення, а постанову
Київського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді Т.
Ф. Весельська

С.
А. Горбатюк

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман