Справа № 4/176
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

01.07.2008 р.
№ 4/176

За
позовом

ОСОБА_1

До

Державної
податкової інспекції у Подільському районі м. Києва

Про

визнання
протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суддя Вовк
П.В.

Секретар судового засідання Яремій Г.В.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_2

Від
відповідача

ОСОБА_3,
ОСОБА_4

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 01.07.08 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1
(далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з
позовом (з урахуванням клопотання про
зміну позовних вимог від 30.05.08) про визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва (далі Відповідач) № /1 від 28.02.2008 року, №
/3 від 28.02.2008 року,/0 від 14.09.2007 року, №
/0 від 14.09.2007 року, № /0 від 14.05.2008 року, №
/0 від 14.05.2008 року та визнання протиправними та скасування
податкових вимог № 1/577 від 26.02.2008 та № 2/1315 від 18.04.2008р.

01.07.2008
року у судовому засіданні представник Позивача позов підтримав та просить суд
його задовольнити.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що на думку Позивача спірні податкові
повідомлення-рішення суперечать ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України
від 26.12.1992 р. «Про прибутковий
податок з громадян», ч. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», п. п. 5.2.2 - 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 р. «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а перевірку
проведено з порушенням Закону Україну «Про державну податкову
службу в Україні».

Представники
Відповідача позов визнають частково, а саме в частині визнання протиправними та
такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення № /0
від 14.05.2008 та № /0 від
14.05.2007 року, в інший частині представники Відповідача проти позову
заперечують та просять суд відмовити в задоволені позову з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

У
період з 27.08.07 по 31.08.07 на
підставі ч. 2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»№
509-ХН від 04.12.1990 р. та відповідно направлення на перевірку № 993 від
27.08.2007р. (Наказ № 778 від 23.08.2007р. «Про проведення виїзної позапланової
перевірки») та № 1018 від 03.09.2007р. (Наказ № 794 від 31.08.2007р «Про
подовження терміну проведення виїзної позапланової документальної перевірки», які відповідно до наданих Відповідачем розписок
отримав представник Позивача ОСОБА_2) Відповідачем проведено позапланову виїзну
перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати Позивачем
податків, зборів (обов'язкових платежів) за період з 13.05.2005 р. по 30.06.2007 р., про що Відповідачем
складено акт № 102/17-405/ від 05.09.2007 р. Також 05.09.07 року співробітниками
Відповідача складено акт № 170 відмови від підписання Позивачем вищезазначеного
акту перевірки.

Відповідно
до висновків акту перевірки № 102/17-405/ Відповідачем встановлено
порушення Позивачем п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»№ 889- IV від 22.05.2003. зі змінами та доповненнями, а саме:
неналежне ведення книги обліку доходів та витрат; ст.1 Указу Президента України
від 03.07.98р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" зі змінами та доповненнями, а саме:
перевищення обсягу виручки від реалізації товарів за рік 500 тис. грн.; п.п.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-111 «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», а саме: несвоєчасна сплата єдиного податку за перевіряємий
період в сумі 1197,75 грн.(57 днів затримки); п.1, п. 5 Постанови кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1269 «Про затвердження Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат», а саме: заниження обсягу виручки від
реалізації товарів, робіт (послуг) у звітах суб'єкта малого підприємництва -
платника єдиного податку на суму 50668,89 гри. в тому числі за 4 кв. 2006 рік
на суму 50668,89 гри.; ст. 13 Декрет Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»від 26.12.92р. № 13-92 зі змінами та доповненнями,
п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03р.
№ 889-ІV із змінами та доповненнями, а саме: встановлено заниження валових
доходів в деклараціях про доходи за 2006р. на суму 141173,89 грн., що призвело
до заниження суми чистого доходу на суму 141173,89 грн., донараховано податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму - 18352,60 грн.;пп. 17.1.1 п. 17. 1 ст.
17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими фондами»№
2181.

На
підставі акту перевірки № 102/17-405/ від 05.09.2007 року
Відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 14 вересня 2007 року
№ 003371730/0 про сплату 18352,00 грн. 60 коп. податку з доходів фізичних осіб
і № /0 про сплату 1020,00 грн. застосованих штрафних санкцій, №
/0 про сплату штрафу у розмірі
10% у сумі 99,72 грн. за затримку до 30 календарних днів граничного
строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 997,20 грн.,
/0 від 14.09.07 про сплату штрафних санкцій за затримку на 57 днів
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі
200,55 грн. у сумі 40,11 грн.

Не
погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями рішеннями Позивач
звернувся до Відповідача з відповідними
скаргами від 01.10.2007 року.

Розглянувши
скарги Позивача від 01.10.2007 року Відповідачем прийнято рішення (листи
№14735/с/25-006 та № 14734/с/25-006 від 10.100.07) про залишення податкових
повідомлень-рішень № 003371730/0 про сплату 18352 грн. 60 коп. податку з
доходів фізичних осіб та № /0 про сплату 1020,00 грн. застосованих
штрафних санкцій без змін та залишення скарг Позивача без задоволення.

Не
погоджуючись з рішеннями про розгляд скарг
Позивач 22.10.2007 повторно
звернувся зі скаргами про скасування податкових повідомлень рішень №
/0 та № 003371730/0 до Голови ДПА у м. Києві.

29.10.2007
року та 01.11.2007 року ДПА у м. Києві прийнято рішення про продовження
розгляду скарг Позивача від 22.10.2007 року.

15.11.2007
року Відповідачем прийнято рішення (лист № 17028/с/25-006) про внесення змін до
рішення про результати розгляду скарги від 10.10.2007 року № 14734/с/25-006,
яким скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 в частині 4588,15
грн.

У
зв'язку з вищенаведеним 19.11.2007 року Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /1 про сплату Позивачем 13 764, 45 грн.

Не
погоджуючись з вищезазначеним рішенням Позивач 17.12.2007 звернувся до Відповідача та Голови ДПА у м. Києві зі
скаргою та повторною скаргою відповідно, в якій просив скасувати податкове
повідомлення-рішення № /1 повністю.

17.12.2007
року ДПА у м. Києві прийнято рішення про результати розгляду скарги Позивача,
яким скаргу залишено без задоволення, податкове повідомлення - рішення без
змін.

19.12.2007
року ДПА у м. Києві прийняло рішення за результатами розгляду скарги Позивача
від 22.10.07 про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 (лист № 480/с/25-114), яким
скаргу Позивача залишено без задоволення, а
податкове повідомлення-рішення
без змін.

20.12.2007
року Відповідачем прийнято рішення (лист № 18694 /с/ 25-006) про залишення без задоволення повторної скарги Позивача про
скасування податкового повідомлення-рішення № /1 про сплату Позивачем
13 764,45 грн.

20.12.2007
року ДПА у м. Києві прийнято рішення (лист № 494/с/25-214) про залишення
повторної скарги Позивача від 17.12.2007 року
без розгляду.

28.12.2007
року позивач звернувся до ДПА України з повторними скаргами б/н про скасування
податкових повідомлень-рішень № /0 від 14.09.2007 року та №
/1 від 19.11.2007 року.

12.01.2008
року ДПА України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги
Позивача від 28.12.2007 року (лист № 531/с/25-0315).

19.02.2008
року ДПА м. Києві прийнято рішення (лист № 62/с/25-214) про внесення змін до
рішення від 17.12.2007 року № 467/с/25-214, а саме скасовано податкове
повідомлення - рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 14.09.2007р. №
/0, з урахуванням рішення про результати розгляду скарги від
10.10.2007р. № 14734/с/25-006 та внесеними змінами від 15.11.2007р.
№17028/С/25-006, а скаргу СПД - ФО ОСОБА_1від 22.10.2007р. б/н (вх. ДПА у м.
Києві від 22.10.2007р. № 459/С) - задоволено. Крім того, доповнено рішення про
результати розгляду скарги наступним абзацом: «Крім того, ДПА у м. Києві
зобов'язує ДПІ у Подільському районі м. Києва прийняти нове податкове
повідомлення - рішення, відповідно до вимог р. 3 Порядку № 253». У зв'язку з вищенаведеним
Відповідачем 20.02.2008 року прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0, яким Позивачу визначено податкове зобов'язання у сумі 13 764,45
грн.

22.02.2008
року ДПА у м. Києві прийняло рішення про результат розгляду повторних скарг (лист
№ 2520/с/25-0315), яким скарги Позивача від 28.12.2007 року залишено без
задоволення.

У
зв'язку з вищенаведеним на підставі акту перевірки № 102/17-405/ від
05.09.2007 року, рішення ДПА України від 22.02.2008 року № 3469/7/25-0315 Відповідачем прийнято податкові повідомлення
рішення № /3 від 28.02.2008 року, яким Позивачу визначено податкове
зобов'язання по сплаті штрафних санкцій за порушення п.п. 4.1.4 п.4.1 ст. 4
Закону України 2181 від 21.12.200 року у сумі 1020,00 грн. та № /1
від 28.02.2008 р., яким позивачу за порушення ст. 13 ДКМУ «Про прибутковий
податок з громадян»визначено податкове зобов'язання по сплаті податку з доходів
фізичних осіб у сумі 13764,45 грн.

Відповідно
до части 3 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні
засади господарювання в Україні та регулювання господарських відносин, що
виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, а також діж цими суб'єктами та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання, визначаються Господарським Кодексом України,
який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

У
відповідності зі статтею 42 зазначеного Кодексу, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею
1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»передбачено, що для суб'єктів малого
підприємництва запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності, зокрема для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів
їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно
із статтею 4 зазначеного Указу Президента України визначено що, спрощена
система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва
може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та
звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого
підприємництва.

Відповідно
до статті 5 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі порушення
вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, зокрема при перевищенні обсягу
виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік (500 тисяч
гривень) платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду
(кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності, порядок якої регулюється IV розділом Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок з громадян", починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу), шляхом подання до податкового органу за місцем
проживання податкової декларації за наслідками звітного кварталу, наступного за
тим. в якому виникло перевищення обсягу виручки.

З 1
січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про податок з доходів фізичних
осіб", яким у пункті 22.10 статті 22 визначено, що Декрет Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" втратив чинність
крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту
9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з
питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів господарської діяльності.

Підпунктом
4.2.8 пункту 4.2 статті 4 вищезазначеного Закону визначено, що до складу
загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід
(прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів
попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді
платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Згідно
із підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 зазначеного Закону оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту. У даному випадку спеціальним нормативно-правовим актом є
Указ Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва", яким встановлено максимальний
обсяг виручки, у розмірі, який не перевищує
500 000,00 грн. за рік отриманої від здійснення підприємницької
діяльності, що обкладається єдиним податком.

Згідно
із підпунктом 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 зазначеного Закону якщо фізична особа
- суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у
підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже,
виходячи з аналізу вищезазначених норм, суми доходів суб'єкта підприємницької
діяльності, яки отримані ним від такої діяльності та перевищують
встановлений Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" розмір виручки (500 000,00 грн.)
оподатковуються за загальними правилами,
тобто за ставкою податку, яка діяла на час виникнення об'єкта оподаткування.

Відповідно
до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану
вартість», особа, підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі,
коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому
числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахуванню
податку на додану вартість).

Згідно
із статтею 9 зазначеного Закону, особи, які підпадають під визначення пункту
2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у
податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про
реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом.
Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не
більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу
заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким
звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках
та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового
кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Заява про реєстрацію
направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або
вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового
органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою)
свідоцтво про податкову реєстрацію такої особі протягом десяти днів від дня
отримання реєстраційної заяви. З урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті
заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що
підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми
оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом. Форми заяви про
реєстрацію та свідоцтва про реєстрацію визначаються центральним податковим
органом.

Пунктом
10.1 статті 10 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено,
що платники податку несуть відповідальність за достовірність і своєчасність
обчислення та внесення податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Згідно
п. 8 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»до функції органів
державної податкової служби належить вимагати від платників податків,
діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового
законодавства, контролювати виконання законних вимог посадових осіб органів
державної податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають
здійсненню повноважень посадовими особами органів державної податкової служби.

У
відповідності до ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»платник
податків зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових
платежів) у встановлені законами терміни.

Як
вбачається з матеріалів справи, згідно з даними звітів і декларацій про доходи
Позивача, доходи за III кв. 2005р. склали 10920,00 грн., за IV кв. 2005р.
99120.00 грн. Всього за 2005р. Позивачем задекларовано суму виручки у розмірі
200040.00 грн. За І кв. 2006 р. - 72 655.00 грн., за II кв. 253933.55 грн., за
III кв. - 170372,50 грн., за IV кв. -144212,89 грн. Всього за 2006 р. Позивачем
задекларовано суму виручки у розмірі 641173,89грн.

Сума
задекларованого доходу за І- IV квартали 2006 р. у розмірі 641173,89 грн.,
перевищує суму обсягу виручки (500000.00грн.) тобто, більше на 141 173,89 грн.,
граничної суми, встановленої Указом Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від
03.07.1998 р. № 727/98 (далі - Указ № 727).

Відповідно
до Інструкції про прибутковий податок з громадян норми витрат, що враховуються
при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи, та інших доходів, інших видів діяльності,
включаючи торгівельну, складає 25% до суми валового доходу. Отже, виходячи з
вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що приймаючи податкове повідомлення
-рішення, яким Позивачу донараховано податкове зобов'язання у сумі 13764,45
грн. Відповідач діяв правомірно, оскільки (641173,89 грн. (загальна сума
доходу) - 500000,00 грн. (гранична сума доходу) = 141173,89 грн.) - 25%
(норма витрат) = 105880,42 грн. х 13% (ставка податку) = 13764,45 грн.
(сума податкового зобов'язання).

Також
з матеріалів справи вбачається, що з 1 кварталу 2007 Позивач перейшов на
загальну систему оподаткування та сума від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг) за 12 місяців 2006 року становить 641173,89 грн., що сукупно
перевищує 300000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість), тому
Позивач повинен був у січні 2007 року зареєструватися як платник податку на
додану вартість, але заява про реєстрацію платника податку на додану вартість
до Відповідача не надходила, декларації з податку на додану вартість Позивач за
січень-червень 2007 року до ДПІ у Подільському районі м. Києва не подавав.

Відповідно
до п.п. 4 .1.4. п.4.1 ст. 4 Закону 2181
податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

-
календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця;

-
календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті
квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу
(півріччя);

-
календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г"
підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім
календарним днем звітного (податкового) року;

-
календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового
податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним. Якщо податкова декларація
за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком
на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі
квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків)
згідно з відповідним законом з питань оподаткування, така декларація подається
у строки, визначені цим пунктом для такого базового податкового періоду. Для
цілей підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий
період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений
відповідним законом з питань оподаткування, зокрема календарний квартал для
цілей оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно
до пп. а п. 4.2.2. ст. 4 Закону 2181
контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у
встановлені строки податкову декларацію.

Відповідно до
п.п. 17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону 2181 платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке
неподання або її затримку.

Таким
чином, суд прийшов до висновку, що Відповідачем правомірно нараховано та
визначено Позивачу зобов'язання по сплаті штрафних санкцій за період: січень - червень 2007 року в розмірі 1020,00
грн., виходячи з розрахунку 10 х 17 (неоподатковуваний мінімум) х 6 (кількість
місяців) = 1020,00 грн.

Як
вбачається з матеріалів справи Позивачем за період з серпня 2005 року по
вересень 2006 року допущено прострочення сплати єдиного податку, а саме:
відповідно до наданого Відповідачем розрахунку, який підтверджується обліковою
карткою платника податку (копію якої залучено до матеріалів справи)
Позивачем за період з серпня 2005 року
по вересень 2006 року здійснено сплату єдиного податку з затримкою до 30 днів в
розмірі 997,20 грн. та з затримкою більше 30 календарних днів в розмірі 200,55
грн., за що до Позивача застосовано штрафні санкції, передбачені за такі порушення п.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17
Закону 2181 та визначені йому податковим органом у податкових повідомленнях
рішеннях № /0 від 14.09.07 у сумі 40,11 грн. та № /0 від
14.09.07 у сумі 99,72 грн.

Відповідно
до ч. 3 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи сплачують
єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий
рахунок відділень Державного казначейства України.

Відповідно
до п.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону 2181
платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Відповідно
до п.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону 2181 у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків,
визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у
таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90
календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної
суми податкового боргу.

Враховуючи
вищенаведене, суд прийшов до висновку, що
Позивачем допущено порушення п.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону 2181, а застосування Відповідачем до
Позивача за дане порушення штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1.7. п. 17.1
ст. 17 Закону 2181 є правомірним. Проте, суд вважає податкове повідомлення
рішення № /0 від 14.09.07 таким, що є протиправним та таким що
підлягає скасуванню в частині застосування до Позивача штрафних санкцій за
період з серпня 2005 року по серпень
2006 року у сумі 40,08 грн., оскільки Відповідачем пропущено, встановлені ст.
250 ГК України строки для застосування
до Позивача адміністративно-господарських санкції, передбачених ст. 239 ГК
України.

Щодо
позовних вимог про скасування першої податкової вимоги № 1/577 від 26.02.2008
року та другої податкової вимоги № 2/1315 від 18.04.2008 року, суд вважає їх
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що дані податкові вимоги є похідними та
прийняті Відповідачем на підставі податкових повідомлень-рішень, які судом
визнані правомірними.

Відповідно
до ч. 1 ст. 136 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного
позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу
судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного
позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду
письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Враховуючи
вищенаведене та те, що представники Відповідача у судовому засіданні усно
заявили про часткове визнання позову, а саме в частині скасування податкових
повідомлень рішень № /0 від 14.05.2008 та № /0 від 14.05.2007 року у зв'язку з їх помилковим
прийняттям, суд оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та
об'єктивному дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову частково,
а саме в частині визнання протиправними та скасуванні податкових
повідомлень-рішень № /0 від 14.05.2008 та № /0 від 14.05.2007 повністю та визнання протиправним та скасуванні
податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.09.07 в частині визначення суми штрафних санкцій у
розмірі 40,08 грн. за період з 22.08.05 року по 20.07. 2006 року, у задоволені
решти позовних вимог відмовити.

Відповідно
до частини 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві відмовлено. Проте, враховуючи, що позовні вимоги задоволено на незначну
суму, а розмір судових витрат Позивача по всім позивним вимогам складає 3,40
грн., суд прийшов до висновку, що судовий збір, сплачений Позивачем поверненню
не підлягає.

Керуючись
ст.ст. 2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2008 на суму 97,72 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення № /0
від 14.05.2007 на суму 40,11 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.09.07 в частині
нарахування штрафних санкцій у сумі 40,08 грн.

5. У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
П.В. Вовк.