Справа № К-30782/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008
року
м.Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бим М.Є., Гончар Л.Я., Леонтович
К.Г., Матолича С.В., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні
справу за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 29 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від
23 серпня 2006 року у справі №2-а-116/06 за позовомОСОБА_1 до Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області
та управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про
визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2005 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Сумській області та Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому, згідно
уточнень до позовних вимог, просив суд визнати за ним право на отримання 25%
доплати до пенсії з 01.01.2006р.

Постановою
Зарічного районного суду м. Суми від 29
червня 2006 року, яка залишена без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись
на порушення судами норм матеріального права.

В
запереченнях на касаційну скаргу Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області
просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення, як законні
та обґрунтовані, без змін.

Перевіривши матеріали
справи, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи касаційної скарги та
заперечень на неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Судами першої та
апеляційної інстанції встановлено, що позивач проходив службу в підрозділах
УМВС України в Сумській області. 04.10.1995 року він звільнився на пенсію з
посади начальника відділу по виконанню покарань УМВС України в Сумській
області, правонаступником якого є Управління Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Сумській області.

Відповідно до пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.1993р. № 257 та наказу МВС
України від 29.08.1995р. №577 керівникам органів внутрішніх справ було надано
право у межах асигнувань, виділених на утримання цих органів, встановлювати
особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за вислугу
років згідно з чинним законодавством і залишені за їхньою згодою в інтересах
справи на службі, щомісячну доплату у розмірі від 25% до 50% від суми пенсії,
яка могла бути їм нарахована.

Аналогічна
норма міститься у п.3 Указу Президента України «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників
органів внутрішніх справ» від 04.10.1996р. за №926.

Під час проходження
служби позивач вказаної надбавки не отримував, що підтверджується довідкою
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у
Сумській області від 23.12.2005р. за №8/2268 (а.с.59).

За таких обставин суди
попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскільки зазначена
доплата носить індивідуальний характер, виплачується в межах асигнувань,
виділених на утримання цих органів, встановлюється особам рядового і
начальницького складу, які були залишені на службі в інтересах справи та право
на встановлення таких надбавок надано керівникам органів внутрішніх справ, які
мали встановити конкретний розмір щомісячної доплати в межах від 25 до 50
відсотків від суми пенсії, а позивач її не отримував, то позовні вимоги є
необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків
суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи порушено норми матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, а також допущені порушення норм процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргуОСОБА_1
відхилити, а постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: