Справа № 22-а-1007/2008
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04"
червня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-1007/08

Категорія: 66
Головуючий 1 інстанції: Гетя Н.Г.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

представника відповідача - Дробот І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ВАТ
«Полтавський авто агрегатнийзавод» на постанову Господарського суду
Полтавської області від 30.10.2007 року по справі № 5/179

за позовом Прокурора
Ленінського району м. Полтави в інтересах держави в особі Полтавського міського
центру зайнятості та Полтавського обласного центру зайнятості

до ВАТ
«Полтавський автоагрегатний завод»

про
стягнення 7986,06 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Прокурор Ленінського району м. Полтави в інтересах держави в
особі Полтавського міського центру зайнятості та Полтавського обласного центру
зайнятості, звернувся до Господарського суду Полтавської області з
позовом до відповідача, ВАТ «Полтавський
автоагрегатний завод», про стягнення витрачених державних коштів в сумі
2710,13 грн. - вартість навчання та 5275,93 грн. матеріальної допомоги у період
проходження професійного навчання.

Постановою
Господарського суду Полтавської області від 30.10.07 р. адміністративний позов
Прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах
держави в особі Полтавського міського центру зайнятості до ВАТ «Полтавський
автоагрегатний завод» про стягнення 7986,06 грн. був задоволений.

Відповідач не
погодився з зазначеною постановою та подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Господарського суду Полтавської області від 30.10.07 р. по
справі № 5/179 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Полтавський
міський центр зайнятості надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просить оскаржувану постанову залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої
інстанції, вислухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокуратурою
Ленінського району м. Полтави була проведена перевірка на підприємстві
відповідача з питань виконання вимог п. 4 ст. 26 Закону України "Про
зайнятість населення" щодо відшкодування витрат центра зайнятості на
навчання безробітних, яких було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 ЗКпП України
і які не мали можливості підвищити свою кваліфікацію протягом останніх 2-х
років до дня вивільнення.

За результатами
цієї перевірки (акту перевірки або іншого документу, якій би підтвердив
проведення перевірки, прокурором до матеріалів справи не надано) було
встановлено, що до Полтавського міського центру зайнятості 06.07.04 р. з метою
пошуку роботи звернулася гр. ОСОБА_1, 1974 р.н., якій на підставі ст. 2 Закону
України "Про зайнятість населення" 13.07.04 р. наданий статус
безробітної.

Згідно
реєстраційних даних гр. ОСОБА_1 була звільнена з дочірнього підприємства
«Автокомпонент» Полтавського автоагрегатного заводу в зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності, на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно поданої
роботодавцем звітності за формою 4-ПН (вх. № 468 від 05.05.04 р.) за останні 2
роки, що передували звільненню, громадянка не підвищувала свою кваліфікацію.

Під час
перебування на обліку в центрі зайнятості безробітна виявила бажання пройти
перепідготовку за спеціальністю "Облік і аудит". Наказом Полтавського
міського центру зайнятості № НТ040831 від 31.08.04 р. громадянці ОСОБА_1 була
призначена матеріальна допомога у період навчання відповідно до ст. 22, ст. 23,
ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття".

Після отримання
спеціальності гр. ОСОБА_1 була працевлаштована наказом ТОВ "Енергія плюс"
№ 7 від 05.09.05 р. На цих підставах прокурором був зроблений висновок про те,
що на перепідготовку гр. ОСОБА_1 були витрачені державні кошти першим позивачем
в розмірі в сумі 2710,13 грн. та другим позивачем - 5275,93 грн.

Колегія суддів
вважає безпідставними позовні вимоги, оскільки ст. 5-1 КЗпП передбачає, що
держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території
України безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в
навчальних закладах або у системі державної служби зайнятості з виплатою
стипендії.

В п. 1 ст. 4
Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що держава
гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні безплатне
сприяння у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні всіма доступними
способами, включаючи професійну перепідготовку (п. "в"),
перепідготовку в навчальних закладах або в системі державної служби зайнятості
(п. "є").

Від імені держави
в даному випадку виступає державна служба зайнятості, оскільки відповідно до п.
1 ст. 19 даного Закону в обов'язки державної служби зайнятості входить
організація в разі потребі професійної підготовки і перепідготовки громадян та
надання грошової допомоги.

В п. 2 ст. 19
Закону також встановлено, що державна служба зайнятості має право оплачувати
вартість професійної підготовки, а також виплачувати матеріальну допомогу по
безробіттю. Крім того, в ст. 25 передбачено, що держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі
види компенсацій: виплата матеріальної допомоги в період професійної
перепідготовки та виплата допомоги по безробіттю (п. "б",
"в" ст. 25 Закону).

В свою чергу, ст.
22 Закону, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин,
передбачалося, що для фінансування професійного навчання вивільнюваних
працівників, виплати матеріальної допомоги по безробіттю за рахунок зборів на
обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття утворюється державний
фонд сприяння зайнятості населення. Розпорядником коштів Фонду є державна
служба зайнятості.

Відповідно
приписам ст. 24 Закону до обов'язків державної служби зайнятості відноситься
професійна перепідготовка громадян за рахунок коштів державного фонду сприяння
зайнятості населення.

З 01.01.01 р.
набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття". В п. 3 прикінцевих положень цього
Закону передбачено, що Фонд загально­обов'язкового державного соціального
страхування України на випадок безробіття є правонаступником державного фонду сприяння
зайнятості населення, що ліквідується.

Згідно ст. 34
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття" одним із прямих обов'язків Фонду являється обов'язок
виплачувати забезпечення та надавати соціальні послуги безробітним, передбачені
ст. 7 Закону. Такими видами забезпечення є матеріальна допомога у період
професійної перепідготовки, а до соціальних послуг відноситься професійна
перепідготовка.

Саме з метою
надання громадянам матеріальної допомоги у випадку безробіття для забезпечення
можливості професійного перепідготовки безробітних громадян, підприємство
відповідача й сплачує страхові внески у Фонд.

В п. 3
Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття" передбачено, що допомога по безробіттю,
матеріальна допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період підготовки,
перепідготовки або підвищення кваліфікації, призначені до набрання чинності цим
Законом, виплачуються у строки і розмірах, визначених Законом України "Про
зайнятість населення", до закінчення строку виплати або до припинення їх
виплати відповідно до ст. 30 Закону України "Про зайнятість
населення".

Норма п. 4 ст. 26
Закону України "Про зайнятість населення" щодо проведення професійної
перепідготовки вивільнених громадян за рахунок підприємства суперечить нормам
ст. 7, ст. 16, ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття".

Пунктом 2
Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття" передбачено, що до приведення
законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Із змісту
Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття" слідує, що нормативні акти, в тому
числі і Закон України "Про зайнятість населення" необхідно привести у
відповідність до Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття".

Приймаючи до
уваги зміст ст. 7, ст. 16, ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок безробіття" колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції стосовно того, що обов'язок щодо професійної
перепідготовки безробітних громадян, виплати їм матеріальної допомоги в період
професійної перепідготовки, а також оплата вартості їх навчання чинним
законодавством покладений на Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Як свідчать
надані до матеріалів справи документи, ОСОБА_1 з 13.07.04 р. був наданий статус
безробітної і 31.08.04 р. (Додаток до персональної картки № 1) вона була
направлена центром зайнятості на навчання. При цьому позивач не надав жодних
документально у підтвердження необхідності підвищення кваліфікації громадянці
ОСОБА_1.

Також надані до
матеріалів справи документи свідчать про те, що ОСОБА_1 відповідно договору від
31.08.04 р. з ТОВ "Енергія плюс" буде працевлаштована після
закінчення повного курсу навчання за спеціальністю «облік та аудит».

Позивачем не
спростовано твердження відповідача стосовно того, що для роботи на зазначеній
посаді було достатньо раніш набутого громадянкою кваліфікаційного рівня.

Також ні прокурором,
ні позивачами не був доведений факт сплати сум, що є предметом даного позову,
витрат на навчання гр. ОСОБА_1, оскільки в наданих до матеріалів справи копіях
платіжних документів відсутні дані про проведення платежів саме за навчання
цієї громадянки.

Також позивачем
не надано документів, які б підтвердили факт працевлаштування громадянки (наказ
№ 7 від 05.09.05 р.) з урахуванням набутого кваліфікаційного рівня, тому
відповідач не може претендувати на відшкодування витрачених на навчання коштів.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів
дійшла до висновку стосовно того, що постанова Господарського суду Полтавської
області від 30.10.07 року по справі № 5/179 прийнята з порушенням норм чинного
матеріального права і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 193, 196, 198, 202, 205, 207,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
ВАТ «Полтавський авто агрегатнийзавод» на
постанову Господарського суду Полтавської області від 30.10.07 р. по справі №
5/179 - задовольнити.

Постанову
Господарського суду Полтавської області від 30.10.07 р. по справі № 5/179 за
позовом Прокурора Ленінського району м. Полтави в
інтересах держави в особі Полтавського міського центру зайнятості до ВАТ
«Полтавський автоагрегатний завод» про стягнення 7986,06 грн. -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Постанова набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст постанови виготовлений та підписаний
09.06.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська