Справа № 2-а-22/2007
Суддя: Каліуш О.В.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-22/2007рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
червня 2007 року Микитівський районний суд м.
Горлівки Донецької області в складі: Головуючого судді Каліуш О.В., при секретарі Кащенко В.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Лаврушко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Горлівці справу
адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Микитівського районного управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської Ради про стягнення недоотриманої допомоги
на оздоровлення за 2004-2006 роки,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись
до суду з адміністративним позовом,
ОСОБА_1, просить визнати дії
Микитівського управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської Ради щодо відмови в перерахунку та виплаті недоотриманої суми на
оздоровлення неправомірними, стягнути з
відповідача на його користь недоотриману суму допомогу на оздоровлення в сумі
3475 гривен, посилаючись на те, що має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІІ
групи, йому повинна виплачуватись
щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, згідно до
ст. 48 Закону України „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Відповідачем виплачена допомога на оздоровлення за 2004 рік у
розмірі 21, 50 гривен, за 2005 рік у
розмірі 21, 50 гривен, за 2006 рік у
розмірі 90 гривен, що не відповідало
розміру, встановленому Законом України
„Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
внаслідок цього склалася заборгованість у сумі 3475 гривен.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав повністю з тих же підстав, просив стягнути з Микитівського управління
праці та соціального захисту населення на його користь недоотриману допомогу на
оздоровлення за 2004-2006 роки у розмірі 3475 гривен, додавши,
що на початку 2006 року прокурор Микитівського району міста Горлівки
звертався до суду в його інтересах з позовом про виплату недоотриманою допомоги
на оздоровлення за 2003-

2005 роки, ухвалою суду провадження по справі було
закрито, роз'яснено право на звернення
до

суду з адміністративним позовом, про
що він дізнався у квітні 2007 року, що
свідчить про

поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним
позовом.

Представник
відповідача Лаврушко О.О., у судовому
засіданні позов не визнала,
пояснивши, що Микитівське УПСЗН
виплачувало ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення керуючись ст. 62
Закону України „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та на підставі Постанови КМУ № 836 від
26.07.1996 року, Постанови КМУ № 562 від
12.07.2005 року, якими встановлена
щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи у розмірі 21, 50 гривен та
90 гривен відповідно. Відповідно до
ст. 95 Конституції України, - тільки виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих витрат. Відповідно до ст. 116 Конституції України розроблення проекту
закону про Державний бюджет України віднесено до компетенції Кабінету Міністрів
України, а згідно до ст.
117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів
України є обов'язковими для їх виконання. Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України
на

2006 рік" зупинена
дія ст.
48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомог у

розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Тому, дії Микитівського УПСЗН по

нарахуванню та виплаті позивачеві сум допомоги на оздоровлення у 2004-2006
роках мали

правомірний характер, а також, посилаючись на положення ст. 99
КАС України, просила в

задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши
всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Згідно
матеріалів справи, ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інваліду Ш групи, Микитівським УПСЗН у 2004, 2005 роках виплачувалась щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі 21, 50 гривен. Вказана виплата провадилась на підставі
Постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року „ Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

У 2006
році ОСОБА_1 виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 90 гривен
на підставі Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 „ Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно
до ст.
48 Закону України „ Про статус на соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам Ш групи виплачується
щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за
2004-2005 року задоволенню не підлягають,
оскільки позивачем пропущений річний строк на звернення до
адміністративного суду, передбачений
ч.2 ст.
99 КАС України, перебіг якого
обчислюються з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 дізнався про
порушення його прав на час виплати йому допомоги на оздоровлення, а саме: за 2004 рік - у листопаді 2004
року, за 2005 рік - у червні 2005 року.
При цьому, суд не бере до уваги
посилання позивача на те, що на початку
2006 року прокурор Микитівського району міста Горлівки в його інтересах звертався
до суду з позовом про стягнення допомоги на оздоровлення на 2003-2005 роки, судом була винесена ухвала про закриття
провадження по справі, роз'яснено право
на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, ухвалу суду він отримав у квітні 2007
року, оскільки, вказані обставини не позбавляли позивача
можливості звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, а тому не можуть бути визнані судом
поважними.

Відповідно
до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо
на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно
до п. 37 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет
України на 20006 рік" на 2006 рік зупинена в частині виплати компенсацій і
допомогу розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абз.2, 3, 4, 5, 6,
7 ч.4 та ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
отже підстав, для задоволення
вимог ОСОБА_1 в частині стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за
2006 рік не вбачається.

Керуючись
п.37 ст. 77 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік",
ст. ст. 99, 100, 160-161 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1
до Микитівського районного управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської Ради про стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення
на 2004-2006 роки у розмірі 3475 гривен - відмовити.

Судові витрати
віднести на рахунок держави.

На
постанову до Донецького апеляційного адміністративного суду через Микитівський
районний суд м. Горлівки може бути
подана апеляція протягом 20 днів, після
подання протягом 10 днів з дня складання постанови у повному обсязі ( 27 червня
2007 року) заяви про апеляційне оскарження.