Справа № 2а-3389/08/8
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Київська, 150, м. Сімферополь, Автономна Республіка
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.10.08

Справа №2а-3389/08/8

(16:24)
м. Сімферополь

Окружний адміністративний суд Автономної Республіки Крим
у складі головуючого судді Кушнової А.О. , при секретарі Дрягіні В.П.,
розглянув у відкритому судовому засіданніадміністративну справу

за позовом
ОСОБА_1

до Заступника
прокурора АРК Кабакова Олега Костянтиновича

про визнання дій та бездіяльності протиправними та
спонукання до виконання певних дій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: 24.09.08 р. ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду з позовом до заступника прокурора АРК Кабакова Олега
Костянтиновича про визнання дій
відповідача щодо розгляду заяви позивача від 04.09.08р. про порушення
кримінальної справи такими, що не
відповідають ст. 97 КПК України; про зобов'язання відповідача забезпечити
розгляд заяви від 04.09.08 р. про порушення кримінальної справи; про
зобов'язання відповідача надати звіт по виконанню судового рішення.

Згідно з ухвалами Окружного адміністративного суду АР
Крим від 25.09.08 року відкрито провадження в адміністративній справі №
2-а-3389/08/8, закінчено підготовче провадження та призначено справу до
судового розгляду на 09.10.08.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не
прийняте рішення в порядку ст.97 КПК України за заявою від 04.09.08 про
порушення кримінальної справи.

Відповідач у судовому засіданні 09.10.08 надав суду лист
від 08.10.08 №05/1-3072вих/08, в якому виклав письмові заперечення проти
адміністративного позову. В листі відповідач зазначив, що заява ОСОБА_1 від
04.09.08 про порушення кримінальної справи за фактом втручання в діяльність
судді Ялтинського міського суду надійшла на адресу прокуратури АРК 10.09.08,
яка 15.09.08 супровідним листом направлена прокурору м.Ялти для розгляду та
вжиття відповідних заходів прокурорського реагування. При цьому зазначене
звернення направлено в порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»,
оскільки не містило даних, які б могли давати підстави припускати, що
невідомими особами вчинено злочин, передбачений ст. 376 КК України, тим паче
причетність до нього співробітників прокуратури м.Ялти. Підстав для направлення
звернення в порядку ст.97 КПК України не було.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України судом
оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю одержання нових доказів, а саме
наглядового провадження прокуратури АРК за заявою позивача та інших доказів,
які б свідчили про розгляд заяви позивача прокуратурою м.Ялти.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у
їх сукупності, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 04.09.08 до прокуратури
АР Крим про порушення кримінальної справи за фактом втручання в діяльність суду
під головуванням судді Ялтинського міського
суду Савранської Т.І. по справі №4-3082008. В заяві зазначено, що
оскільки у позивача є підозра в тому, що до втручання можуть мати відношення
посадові особи прокуратури м.Ялти, він просить розглянути зазначену заяву
силами апарату прокуратури АР Крим (а.с.8-9).

За наслідками розгляду цієї заяви
прокуратура АР Крим надала позивачу відповідь, викладену у листі від 15.09.08 №062-77403, який підписав
відповідач, про направлення для розгляду та прийняття відповідних заходів
звернення ОСОБА_1 про неправомірне втручання в діяльність Ялтинського міського
суду невідомих осіб (а.с. 7).

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному
гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, посадових та службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ
визначається процесуальними законами.

Кримінально-процесуальний кодекс України встановлює
можливість оскарження до суду в порядку кримінального судочинства постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи (ст. 236-1), постанови про закриття
кримінальної справи (ст. 236-5), постанови про порушення кримінальної справи
(ст. 236-7).

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного
судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до
компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли такі справи підлягають
розгляду в порядку кримінального судочинства.

Оскільки Кримінально-процесуальний кодекс України не
передбачає можливості розгляду в порядку кримінального судочинства спорів про
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, то такі спори належить розглядати
в порядку адміністративного судочинства. Отже, така бездіяльність суб'єктів
владних повноважень може оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено
інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною
справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено
поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт,
який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та
підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є
покладення обов'язку щодо доказування на відповідача - орган чи посадову особу
органу публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать
про правомірність його дій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого,
зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи
правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині
3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної
процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття
19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Отже «на
підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у
порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на
виконання закону, за умов та обставин,
визначених ним.

«У межах
повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не
виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами.

«У
спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися
встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені
законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане
суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено
через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до
особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно;
розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих
моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб;
пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними
інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом у цій справі встановлено, що за заявою позивача
від 04 вересня 2008 року ніякої постанови згідно з Кримінально-процесуальним
кодексом України прийнято не було.

Відповідачем не оспорювалося те, що рішення за заявою
позивача від 04.09.08 про порушення кримінальної справи не приймалось, оскільки
згідно пояснень представника відповідача 15.09.08 супровідним листом зазначена
заява позивача направлена прокурору м.Ялти для розгляду та вжиття відповідних
заходів прокурорського реагування. При цьому зазначене звернення направлено в
порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки не містило
даних, які б могли давати підстави припускати, що невідомими особами вчинено
злочин, передбачений ст. 376 КК України, тим паче причетність до нього
співробітників прокуратури м.Ялти, а отже за думкою відповідача підстав для
направлення звернення в порядку ст.97 КПК України не було.

Згідно ч. 1 ст. 97 Кримінально - процесуального Кодексу
України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви
i повідомлення про вчинені або підготовлювальні злочини, в тому числі i в
справах, які не підлягають їх віданню

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Кримінально - процесуального
Кодексу України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з
таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2)
відмовити в порушенні кримінальної справи;

3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що у межах спірних
відносин порушено право позивача на належний розгляд заяви, тобто допущена
протиправна бездіяльність, яка визнана судом, тому поновити право позивача
можна лише шляхом спонукання відповідача вчинити певні дії, а саме здійснити
розгляд заяви відповідно до статті 97 КПК України.

Таким чином, отримавши заяву позивача відповідач повинен
був, як це передбачено чинним законодавством України, прийняти одне з
перелічених рішень, і відповідач позбавлений права давати попередню оцінку
такій заяві з огляду на характер чи природу питань, зазначених в цій заяві і
самостійно вирішувати, чи є така заява повідомленням про злочин чи є зверненням громадянина в розумінні
Закону України «Про звернення громадян», тому суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача прийняти
рішення за заявою про порушення кримінальної справи за правилами та в порядку,
передбаченими кримінально-процесуальним законодавством.

Отже судом встановлено, що відповідач діяв упереджено,
необґрунтовано, з формальним підходом, без ретельного дослідження фактів та
обставин, зазначених у заяві позивача, без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, без дотримання розумного балансу між публічними
інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету
України.

У зв'язку зі складністю справи судом 31 жовтня 2008 року
проголошена вступна та резолютивна частина постанови, а 04 листопада 2008 року
постанова складена у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 267 Кодексу
адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позовні вимоги задовольнити.

2.
Визнати протиправною бездіяльність заступника прокурора Автономної Республіки
Крим Кабакова Олега Костянтиновича щодо розгляду заяви ОСОБА_1 на адресу
прокуратури Автономної Республіки Крим від 04.09.2008 року про порушення
кримінальної справи за фактом втручання в діяльність суду та неприйняття
рішення за правилами та в порядку, передбаченими кримінально-процесуальним
законодавством.

3.
Визнати протиправними дії заступника прокурора Автономної Республіки
Крим Кабакова Олега Костянтиновича щодо розгляду заяви ОСОБА_1 на адресу
прокуратури Автономної Республіки Крим від 04.09.2008 року про порушення
кримінальної справи за фактом втручання в діяльність суду щодо неналежного
направлення заяви до прокуратури м.Ялти в порядку ст.7 Закону України «Про
звернення громадян», а не у порядку, передбаченому ст.97 КПК України.

4. Зобов'язати заступника прокурора
Автономної Республіки Крим Кабакова Олега Костянтиновича прийняти рішення за
заявою ОСОБА_1 на адресу прокуратури Автономної Республіки Крим від 04.09.2008
року про порушення кримінальної справи за фактом втручання в діяльність суду за
правилами та в порядку, передбаченими кримінально-процесуальним законодавством.

5.
Зобов'язати заступника прокурора Автономної Республіки Крим Кабакова
Олега Костянтиновича в місячний строк надати звіт про виконання судового рішення
після набрання постановою законної сили.

6.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
з Державного бюджету України (розрахунковий рахунок 0002;
Банк: ГУ ДКУ в АРК Сімферополь; МФО 824026; Отримувач: Держбюджет м.
Сімферополь, 22090200; ОКПО 34740405) судовий збір у розмірі 3 гривні 40
копійок.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня
складення у повному обсязі у разі неподання заяви про апеляційне оскарження
(апеляційної скарги).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження
апеляційна скарга не подана, постанова набирає законної сили через 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Протягом 10 днів з дня складення постанови у повному
обсязі через Окружний адміністративний суд Автономної Республіки Крим до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження, після подачі якої протягом 20 днів може бути подана апеляційна
скарга.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження (10 днів).

Суддя Окружного

адміністративного суду

Автономної Республіки Крим Кушнова А.О.