Справа № 2-а-87/2007
Суддя: Красовський О.О.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-87 2007 рік
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2007 року Рівненський районний суд

Рівненської
області (як адміністративний суд) в особі:

судді Красовського О.

при секретарі Ломонової Р.

з участю представників позивачів - ОСОБА_1, адвоката
ОСОБА_2.

з участю представника відповідача - Парфанюк В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом

ОСОБА_3 до Корнинської сільської ради Рівненського району
Рівненської області про скасування рішення сільської ради, зобов'язання
вчинення певних дій, -

встановив:

Позивачка
звернулася з позовом до Корнинської сільської ради Рівненського району
Рівненської області про скасування рішення сільської ради, зобов'язання
вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що прийнятим
рішенням № 167 від 27.03,07 р. порушуються права позивача, гарантовані ЗК
України, Законом України „Про особисте селянське господарство". Просить
задоволити позов.

В судовому
засіданні представники позивачки підтримали позов, пояснили про обставини,
описані вище.

Представник
відповідача позов не визнала і пояснила, що рішення сільської ради ґрунтуються
на законі. Підставою для прийняття рішення № 167 від 27.03.07 р. було те, що
позивачка сама відмовилася від земельної ділянки. Представник відповідача
вважає, що позивачка може отримати земельну ділянку в оренду.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до
статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до
статті ч.З ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин
та добровільності їх визнання.

Відповідно до
частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Як встановлено в
судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить нежитлова
будівля телятника-відгодівельника № 17 на фермі № 1, що розташована в селі
Корнин Рівненського району Рівненської області, вул. Тракторна, 2-л. Даний
об'єкт нерухомості належить позивачці на підставі рішення Рівненського міського
суду (справа № 2-4575/2006 p.), та зареєстровано в комунальному підприємстві „Рівненське
ОБТІ" 05.04.06 року.

Попереднім
власником зазначеної будівлі було приватне сільськогосподарське підприємство
„Перемога". В користуванні зазначеного господарства перебувала земельна ділянка, що прилягала до будівлі, розміром 1,94
га, про що пояснили сторони.

Позивачка
придбала будівлю телятника-відгодівельника для ведення особистого селянського
господарства. Вона звернулася із заявою до відповідача про надання земельної ділянки такого ж розміру, яка знаходилася і
знаходиться навколо приміщення будівлі. Площа ділянки складає 1,94 га.

Рішенням
Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 29 від
22.06.2006 р. заява позивачки була задоволена. В судовому засіданні ця
обставина визнана сторонами.

Рішенням
Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 53 від
09.08.2006 р. були внесені зміни до п.1 рішення № 29 від 22.06.2006 p.,
згідно якого позивачці був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки розміром 1,94 га в приватну власність шляхом викупу для обслуговування
телятника-відгодівельника за рахунок земель запасу сільськогосподарського
призначення (під господарськими будівлями і дворами).

В послідуючому
відповідачем було прийнято рішення за № 167 від 27 березня 2007 року про
надання позивачці дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки
площею лише 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок
земель запасу сільськогосподарського
призначення (під господарськими будівлями і дворами).

В даному рішенні не містяться посилання на підстави позбавлення позивачки
1,34 га земельної ділянки з раніше наданої 1,94 га земельної
ділянки.

Як пояснила
представник відповідача, сільська рада прийняла рішення про виділ позивачці
лише 0,60 га земельної ділянки з мотивів, що позивачка відмовилася від решти
землі.

В судовому засіданні були оглянуті заяви позивачки, адресовані сільській
раді. В цих заявах позивачка не просить позбавити її земельної ділянки розміром
1,34 га.

Суд вважає, що рішення Корнинської сільської ради Рівненського району
Рівненської області № 167 від 27.03.07 р. не грунтується на законі, ущемляє
права позивачки.

Позивачкою була
придбана будівля телятника-відгодівельника без зміни цільового призначення.

Відповідно до
частини 1 статті 5 Закону України „Про особисте селянське господарство",
для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки
розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту „б" частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни
України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної власності
в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше
2,0 гектара;

Суд вважає, що при
прийнятті рішення № 167 від 27.03.07 р. органи місцевого самоврядування
порушили вимоги законодавства щодо порядку прийняття рішення, пов'язаного з
виділенням (передачею у власність) земельної ділянки.

Отже, заявлений позов є обгрунтованим і доведеним.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6; ч.1 ст. 18; ст.ст. 69-72; 94; ст.ст. 158-163 КАС України; ч.1 ст. 121 ЗК України; частини 1 статті 5 Закону
України „Про особисте селянське господарство", суд, -

вирішив:

Адміністративний
позов ОСОБА_3 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської
області про скасування рішення сільської ради, зобов'язання вчинення певних дій
- задовольнити.

Скасувати
рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від
№ 167 від 27.03.07 р.

Зобов'язати
Корнинську сільську раду Рівненського району Рівненської області прийняти
рішення щодо надання позивачці дозволу на розробку проекту відведення земельної
ділянки розміром 1,94 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу сільськогосподарського
призначення (під господарськими будівлями і дворами) в селі Корнин Рівненського
району Рівненської області, по вул. Тракторній, 2-л.

Стягнути з
Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь
ОСОБА_3 03 грн. 40 коп. - судові витрати.

Про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обгрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду
апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції - Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга

на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків,
встановлених КАС України, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що постановляється ухвала.