Справа № 4/87
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

27.03.2008 р.
№ 4/87

За
позовом

ОСОБА_1

до

1)
Голови Київської міської державної адміністрації, 2) Київської міської державної
адміністрації

про

визнання
неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної
шкоди

Суддя Вовк
П.В.,

Секретар судового засідання Камінська Т.О.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

Від
відповідачів

1) не прибули, 2) не прибули

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 03.04.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

ОСОБА_1
звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом про визнання
бездіяльності Київського міського Голови Черновецького Л.М. та Голови Київської
міської державної адміністрації, неправомірною, зобов'язання Київського
міського Голову Черновецького Л.М.,
Голову Київської міської державної адміністрації, Київську міську раду,
Київську міську державну адміністрацію розглянути скаргу або винести постанову
про обмеження в доступі до інформації та стягнення з Відповідачів солідарно
моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою
Подільського районного суду міста Києва від 05.03.2007 №2-А-191/07 було
відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвалою
Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2007 №22-а-321/07
скасовано ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05.03.2007
№2-А-191/07. Справу направлено до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.03.2008 позовну заяву б/н, від
02.02.2007 ОСОБА_1 повернуто позивачу в частині позовних вимог про визнання
бездіяльності Київського міського Голови Черновецького Л.М. неправомірною,
зобов'язання Київського міського Голови Черновецького Л.М. та Київську міську
раду розглянути скаргу або винести постанову про обмеження в доступі до
інформації відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.03.2008 відкрито провадження в
адміністративній справі № 4/87 за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірною
бездіяльність Голови Київської міської державної адміністрації та Київської
міської державної адміністрації щодо нерозгляду скарги від 02.12.2006,
зобов'язання її розглянути по суті та стягнення моральної шкоди у розмірі
10000,00 грн. У судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення моральної
шкоди були уточнені, а саме Позивач просить суд стягнути моральної шкоди 5000
грн. (по 2500 грн. з кожного з Відповідачів).

Позовні
вимоги мотивовані тим, що Відповідачі допустили неправомірну бездіяльність при
розгляді скарги від 02.12.2006 та не прийняли рішення в порядку, передбаченому
Законом України «Про звернення громадян», у зв'язку з чим неповага до законних
прав Позивача з боку Відповідачів та порушення його конституційних прав
призвели значних душевних та моральних страждань.

Відповідач-1
судові засідання не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, заяв про
розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У матеріалах справи
наявні належні докази повідомлення Відповідача-1 про дату час та місце
проведення судового засідання.

Враховуючи
вищенаведене, суд вважає Відповідача-1 належним чином повідомленим про дату час
і місце проведення судового засідання.

Відповідач-2
в судове засідання 03.04.2008 не прибув, проте 03.04.2008 подав до суду
клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
(надалі -Позивач) звернувся до Київського міського Голови Черновецького
Л.М., Голови Київської міської державної
адміністрації (надалі -Відповідач-1), Київської міської ради, Київської міської
державної адміністрації (надалі -Відповідач-2)
зі скаргою про протиправність дій
начальника Головного управління житлового господарства КМДА В.Стороженка,
Голови Подільської районної у місті Києві державної адміністрації Є.Романенка,
директора КП «Поділ-Житло»Ю.П.Коноплянко та працівників ЖЕК №704 Подільського
району міста Києва щодо нарахування комунальних платежів та заборгованості, а
також ненадання повної інформації про їх нарахування.

Згідно
повідомлення відділення зв'язку про вручення поштових відправлень Позивача,
скаргу від 02.12.2006 Відповідачі отримали 05.12.2006.

Згідно
ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності,
засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно
до ч. 1 ст.16 зазначеного Закону скарга на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у
порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в
разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою
рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно
приписів ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»органи державної влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби
масової інформації, їх керівники
та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у
разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на
прохання громадянина запрошувати
його на
засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати
або змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених
законодавством України, якщо
вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати
поновлення порушених прав,
реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи
скарги і суть прийнятого рішення;

вживати
заходів щодо відшкодування
у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб,
з вини яких
було допущено порушення, а також
на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести
прийняте рішення до
відома органу місцевого самоврядування, трудового
колективу чи об'єднання
громадян за місцем проживання громадянина;

у
разі визнання заяви
чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за
нею рішення;

не
допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто
організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до
усунення причин, що їх
породжують, систематично аналізувати та
інформувати населення про хід цієї роботи.

У
разі необхідності та
за наявності можливостей
розгляд звернень громадян покладається
на посадову особу
чи підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення
не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї
статті.

У
відповідності зі ст. 20 цього ж закону звернення розглядаються і вирішуються у
термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх
отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації
або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти
днів.

На
обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено
від встановленого цією статтею терміну.

Звернення
громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у
першочерговому порядку.

Згідно
ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян
або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін
не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого
рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається
громадянину з відповідними роз'ясненнями.

З
огляду на викладене у відповідності до вимог ст.ст. 7, 15, 19 Закону України
«Про звернення громадян»органи державної влади, місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання
громадян або посадові особи зобов'язані, або прийняти рішення щодо направлення
за належністю скарги Позивача з дотриманням вищенаведених норм Закону, або
об'єктивно й вчасно розглянути скаргу громадянина, перевірити викладені в ній
факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, повідомити
громадянина про наслідки розгляду скарги. Слід зазначити, що на органи
державної влади покладено саме обов'язок щодо вчинення таких дій, а ст. 18
цього Закону до прав громадян при розгляді скарг віднесено право одержати
письмову відповідь про результати її розгляду в терміни встановлені ст. 20
Закону.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Надання
Позивачу будь-якої письмової відповіді про результати розгляду скарги від
02.12.2006 матеріалами справи спростовується.

Відповідно
до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами
на момент постановлення рішення таких доказів не подано.

За
таких обставин, неприйняття Відповідачами жодних з рішень передбачених Законом
України «Про звернення громадян»на скаргу Позивача від 02.12.2006 є неналежним
виконанням ними вимог названого Закону
України.

Оцінивши
докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов
до висновку, що Відповідачами не доведено правомірність їх бездіяльності під
час розгляду скарги Позивача від 02.12.2006, а тому позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак,
стосовно позовних вимог про відшкодування Відповідачами моральної шкоди судом
відзначається наступне.

Згідно
ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як
вбачається з матеріалів справи, Позивач як на підставу стягнення з Відповідачів
моральної шкоди посилається на душевні та моральні страждання, пов'язані з
неправомірними діями Відповідачів, не повагою до законних прав Позивача з боку
Відповідачів та порушення його конституційних прав при розгляді скарги від
02.12.2006.

Відповідно
до частини 1 статті 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

З
пояснень наданих сторонами в судовому засіданні судом не встановлено, що
Позивач зазнав страждань. Крім того, Позивач не довів настання негативних
наслідків неправомірної бездіяльності Відповідачів, у зв'язку з чим позовні
вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно
до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, складність
вирахувати співвідношення задоволених та відмовлених позовних вимог, незначний
розмір сплаченого судового збору, а також той факт, що Позивач не наполягає на
стягненні судових витрат, суд приходить до висновку, що судові витрати
стягненню з державного бюджету не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність
Голови Київської міської державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації
щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від
02.12.2006 на їх ім'я та ненадання
відповіді.

3. Зобов'язати Голову Київської міської
державної адміністрації, Київську міську
державну адміністрацію розглянути скаргу
ОСОБА_1 від 02.12.2006, з наданням відповіді у встановлений Законом
України «Про звернення громадян»строк.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
П.В. Вовк