Справа № 2-а-2/2007
Суддя: Дузінкевич І.М.
Дата ухвалення: 2007-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-a-2 2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня
2007 року м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Дузінкевича
І.М.

секретаря Кукули
О.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м. Івано-Франківську -адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі
про перерахунок пенсії, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка
звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про перерахунок
пенсії, стягнення боргу по пенсії в сумі 9913 грн. та стягнення моральної шкоди
в сумі 5000 грн.. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1998 р. їй призначена пенсія
на загальних підставах. Однак при призначенні пенсії не враховано пільги як
реабілітованій, в стаж роботи не зарахований в потрійному розмірі час
перебування в засланні з 1950 по 1958 роки, не нараховано 50% від мінімальної
пенсії, як передбачено ст.
ст. 58, 77 Закону України " Про пенсійне забезпечення". В березні
2006р. вона з відповідним листом зверталась до відповідача, але отримав
необгрунтовану відповідь. Просить позов задоволити.

Представник
позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник
відповідача заявлений позов не визнала. Вважає, що пенсія позивачці призначена
у відповідності із Законом України "Про пенсійне забезпечення"

Перевіривши матеріали справи, вислухавши представника
позивачки, відповідача, суд

вважає,
що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають із слідуючих підстав: з
матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в управлінні
пенсійного фонду України в Тисменицькому районі та отримує пенсію з 1998 року .

Згідно
довідки №3/3-25840 від 31.07.1991 р. виданої УМВС в Івано-Франківській області
позивач у віці 10 років разом з батьками була виселена на спецпоселення із с.
Угринів-Горішній Тисменицького району в Братський район Іркутської області
Росія, і була звільнена 25.06.1958р. з поновленням в усіх громадянських правах,
на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на
Україні".

При
призначенні пенсії позивачці у відповідності ст.77 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" підвищено пенсію у відповідності з п. "г"
на 25% мінімальної пенсії за віком, як членові сім'ї, яка необгрунтовано
зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована в сумі 4 грн.98 коп.
від 19 грн.91 коп. згідно п.2 Постанови KM України
№1 від 3.01.2002р."Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

Посилання
позивачки на те, що дана постанова порушує її права та законні інтереси,
-завдає матеріальної та моральної шкоди як пенсіонеру, щодо недоотримання
розміру пенсії, оскільки суперечить ст.77 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", де вказано, що пенсії підвищуються на 25% мінімальної
пенсії за віком, а не 25% від 19 грн.91 коп., як вказано в вищезгаданій
Постанові не заслуговує до уваги, оскільки у відповідності із п.3 ст.116
Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової,
цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці та
зайнятості населення,

2

соціального захисту,
освіти, науки і
культури, охорони природи,
екологічної безпеки і природокористування.

На
виконання вимог вказаного Закону KM України була
прийнята постанова №1 від 3.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій
та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" відповідно до якої
розрахунок пенсій громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і
згодом були реабілітовані, та членам їх сімей, яких було примусово переселено,
провадиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.

Згідно
ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції
видає постанови та розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Що
стосується пільги по обчисленню стажу роботи реабілітованим громадянам, то суд
вважає що дана позовна вимога до задоволення не підлягає, оскільки згідно ст.
58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам,
необгрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, необгрунтовано
репресованим і згодом реабілітованим, час тримання під вартою, час відбування
покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на
примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі. Згідно
довідки про реабілітацію позивач перебував на спецпоселенні з 31.07.1950 по 25.06.1958
роки з батьками. У 10 річному віці її було виселено.

Згідно
ст.6 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на
України"

від
17.04.1991 року реабілітованим громадянам відповідно до ст.1 цього Закону час
тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання
або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в
стаж роботи для призначення трудових пенсій. До даної категорії осіб,
зазначених в ст.1 даного Закону члени сім'ї, в тому числі малолітні діти не
віднесені. їм, як членам сім'ї яких було примусово переселено з громадянами,
які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані,
підвищено пенсію на 25% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст.77
Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На
підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 116, 117 Конституції України,
ст.ст.58,77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. ст. 1, 6
Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на
Україні", керуючись ст. ст. 159-163 КАС України, суд -

постановив:

В позові
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про
перерахунок пенсії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання заяви про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду до Львівського адміністративного
апеляційного суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.