Справа № 22-а-7650/2008
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
Головуючий в суді
першої інстанції Уліганинець П.І. Свалявський
районний суд Закарпатської області, № 2-а-71/2007 Доповідач: ЗаверухаО.Б.
Рядок статзвіту № 41 Справа № 22-а-7650/08
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 року м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
Заверухи О.Б., суддів: Олендера І.Я., Шавель Р.М., при секретарі Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Свалявського районного суду Закарпатської
області від 8 листопада 2007 року по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Родниківської сільської ради
Свалявського району Закарпатської області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АДРЕСА_1 про
скасування рішення АДРЕСА_2 від 19.04.2007 року, -

встановила:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до РодникІвської сільської
ради про скасування рішення АДРЕСА_2 від 19.04.2007 року. В обгрунтування позову зазначав про те, що 12.12.2006 року відповідач видав
йому рішення № 45 про оформлення права
власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 на підставі якого він виготовив Свідоцтво про право власності на житловий
будинок в якому проживали його
батьки. 19,04.2007 року сільська рада скасувала це рішення за заявою його
племінника ОСОБА_1 Вважає оскаржуване рішення незаконним з тих підстав, що йому законно було видане Свідоцтво про право
власності як єдиному сину померлих батьків.
Крім будинку АДРЕСА_1, його батькам також належала частина будинку АДРЕСА_2 в
цьому ж селі, де проживає його племінник і на цю частину він не претендує.
Крім цього, на розгляд питання про скасування рішення № 45 його запрошено не було, чим порушено права як власника будинку,
оскаржуване рішення містить посилання на ст. 529 ЦК України, яке на має
відношення до спірних правовідносин.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської
області від 8 листопада 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено, рішення
виконавчого комітету Родниківської сільської ради
№ 16 від 19.04.2007 року скасовано.

Зазначена постанова мотивована тим, що відповідач
приймаючи оскаржуване рішення порушив вимоги
ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

та вийшов за межі своєї
компетенції, яка визначена законом, оскільки виконавчий комітет не має
повноважень скасовувати свої ж рішення. У відповідності до ст. 19 цього закону,
виключно на пленарних засіданнях ради
вирішується зокрема питання про скасування рішень
та розпоряджень виконавчого комітету.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно
погодився з тим, що позивач є власником спірного
будинку, а також необгрунтовано застосував ст. 19 та 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
оскільки слід було застосовувати ч. 9 ст. 59 цього закону згідно якої рішення
виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції
виконавчих органів, можуть бути скасовані відповідною радою, чим допустив
порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і
місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія
суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе
проводити апеляційний розгляд у їхній відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом
першої Інстанції встановлено, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Родниківської сільської ради № 16 від 19.04.2007
року було прийняте всупереч вимогам ст.
19, 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та поза межами компетенції
виконавчого комітету сільської ради.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про скасування оскаржуваного рішення органу
місцевого самоврядування та правильно по суті
вирішив справу, однак з помилковим застосуванням норм матеріального права.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», виключно на
пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується, серед іншого, питання скасування актів
виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України,
іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради,
прийнятим у межах її повноважень.

Частиною
2 ст. 52 цього Закону визначено, що виконавчий комітет ради має наступні повноваження:

1)
попередньо
розглядає проекти місцевих
програм соціально-економічного і

2)
культурного розвитку,
цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти

3)
рішень з інших питань, що вносяться на
розгляд відповідної ради;

4)
координує діяльність
відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради,

5)
підприємств, установ та
організацій, що належать до комунальної власності відповідної

6)
територіальної громади, заслуховує звіти про
роботу їх керівників;

7)
має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів,

8)
управлінь, Інших виконавчих органів ради, а
також їх посадових осіб.

Частинами 6 та 9 ст. 59 цього ж Закону встановлено, що
виконавчий комітет сільської, селищної,
міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого
комітету приймаються на його засіданні більшістю
голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою
районної у місті ради. Рішення виконавчого комітету
ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що аналіз наведених норм закону підтверджує ту обставину, що у виконавчого комітету відсутні
повноваження щодо скасування своїх же рішень, такі акти можуть бути скасовані
виключно відповідною радою. Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що рішення виконавчого комітету
Родниківської сільської ради № 16 від
19.04.2007 року, яким скасовано рішення виконавчого комітету цієї ж ради № 45
від 12.12.2006 року підлягає скасуванню як таке, що прийняте поза межами його компетенції є вірним, в той час як посилання на
ст.ст. 19 та 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є
помилковим.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у
відповідності до ч,2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)
на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та

2)
законами України;

3) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для

прийняття
рішення (вчинення дії);

4)
безсторонньо
(неупереджено);

5)
добросовісно;

6)
розсудливо;

7)
з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій

8)
дискримінації;

8) пропорційно,
зокрема з дотриманням
необхідного балансу між
будь-якими

несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення

яких
спрямоване це рішення (дія);

9) з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що суб'єкт владних повноважень,
приймаючи оскаржуване рішення, не виконав
вимоги Основного Закону, порушив норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а відтак таке рішення було правомірно
скасоване.

У
відповідності до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але Із
помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

За таких обставин, колегія судців вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про необхідність скасування рішення виконавчого комітету Родниківської сільської ради №
16 від 19.04.2007 року та правильно по
суті вирішив справу однак, з помилковим застосуванням норм матеріального права,
а тому оскаржуване судове рішення слід змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Свалявського
районного суду Закарпатської області від 8 листопада 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Родниківської
сільської ради Свалявського району Закарпатської області, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору АДРЕСА_1 про скасування рішення № 16 від 19.04.2007 року задовольнити частково.
Постанову Свалявського районного суду
Закарпатської області від 8 листопада 2007 року змінити в частині посилань на ст.ст. 19, 32 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», в решті залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ч.3 ст.160
КАС України, з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я. Олендер

Р.М.
Шавель