Справа № 22-а-6119/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2008 року справа
№ 22-а-6119/08

приміщення суду за адресою:
м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безрукової В.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду Луганської області

від 21.04.2008 року

по справі

№ 2-а-50/08 /суддя Харченко Г.А./

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

про

захист порушеного права та стягнення одноразової
компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського
міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області про захист порушеного права та стягнення одноразової
компенсації.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області
від 21.04.2008 року позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені повністю. Стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської
області на користь ОСОБА_1 14 655 грн. 60 коп. за рахунок коштів державного
бюджету України.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції, інвалідом 2 групи.

Відповідач виплатив позивачу одноразову компенсація в
сумі 284, 40 грн. Фактично відповідачем була недоплачена позивачу одноразова
компенсація у розмірі 14 655, 60 грн.

22.04.2008р.
Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області подана апеляційна скарга, в якій
просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог.

В
апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 936 від
20.09.2005 р. “Про Порядок використання коштів державного бюджету для виконання
програм, пов»язаних із загальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. Постанова № 836
не втратила чинності, то на даний час не має підстав для задоволення
вимог позивача, оскільки безпідставне стягнення грошових коштів з УПСЗН створює
загрозу інтересам держави у сфері виконання соціальних програм, створюються
передумови порушення фінансового законодавства України, що посягає на
економічну безпеку України як держави.

Сторони до судового засідання не
з»явилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, сторони про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що
неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від
01.09.2005р. (а.с.8), інвалідом 2 групи,
яка встановлена 16.11.2005р. (а.с.7) та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачу фактично нарахована та сплачена одноразова
компенсація 08.11.2005р. в сумі 284, 40 грн. (а.с.13).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена разова компенсація в розмірі 45 мінімальних заробітних плат,
розмір якої діяв на момент встановлення
групи інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Статтею 67 Закону України "Про соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року порядок "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір одноразової
компенсації до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами України
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною
постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
одноразову компенсацію значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і
тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами, до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт
вищою юридичної сили - Закон України "Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №
796-ХП.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача за рахунок державного бюджету на користь позивача необхідно стягнути
одноразову компенсацію, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, яка
діяла на момент встановлення групи інвалідності: 332 грн. - мінімальна
заробітна плата, яка діяла на момент встановлення групи інвалідності х 45 =14
940 грн. - 284.40 грн. - розмір фактично виплаченої компенсації = 14 655, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196,
п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області
від 21.04.2008 року по справі № 2-а-50/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області про захист
порушеного права та стягнення одноразової компенсації - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошена 11
червня 2008 року, в повному обсязі складена 16 червня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді
Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок