Справа № 2а-1240/2008
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2a-1240/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» серпня 2008 року м.
Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Свіргун О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
приміщенні Харківського
кружного адміністративного суду адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дергачівської міжрайонної
державної податкової інспекції у Харківській області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ФОП ОСОБА_1 звернулась до
адміністративного суду з позовом до Дергачівської МДПІ у Харківській області у
якому просила суд скасувати податкові повідомлення Дергачівської МДПІ у
Харківській області № /0 від 16.08.2007 року та № /1 від
25.10.2007 року та стягнути з відповідача судові витрати.

В
обґрунтування позову позивач вказав, що у період часу з 18.07.2007р. по
31.07.2007р. співробітниками Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції
у Харківській області була проведена планова виїзна документальна перевірка
фінансово - господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог
податкового та іншого законодавства за період часу з 23.07.2004р. по
31.03.2007р., за результатами якої було складено Акт №
782/17-209/149/ від 03.08.2007р. на підставі вищезазначеного акту
керівником Дергачівської МДПІ були прийняті податкові повідомлення- рішення №
/0 від 16.08.2007 року та № /1 від 25.10.2007

Представник
позивача вказав, що вважає, що висновки викладені у вищевказаному Акті
перевірки та прийняте податкове повідомлення - рішення є необґрунтованими та
такими, що не відповідають нормам діючого законодавства з наступних підстав:

Як вказав
представник позивача співробітники податкової інспекції у акті, податковому
повідомленні - рішенні посилаються, дослівно: „п.п. 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону
України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість» із
змінами та доповненнями (в редакції чинній на 2005р.) особа підлягає
обов'язкові реєстрації як платник податку у разі: „ ...коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів (робіт, послуг)... протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000,0 гривень.

Представник
позивача вказав, що вважає застосування п.п. 2.3.1.
п. 2.3. ст. 2 Закону України „Про податок на
додану вартість" по відношенню до ФОП ОСОБА_1 незаконним та
необґрунтованим з нижченаведеного: У відповідності до п.п. 2.2. ст. 2 Закону України „Про податок на
додану вартість"( в редакції чинній на 2005р.), платником податку є будь - яка особа, яка за своїм добровільним рішенням
зареєструвалася платником податку, за винятком фізичних осіб, які обрали сплату
фіксованого чи єдиного податку за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності або
здійснюють торгівлю на умовах момент здійснення ФОП ОСОБА_1
підприємницької діяльності у згадуваний співробітниками податкової інспекції
період виключав зазначену категорію підприємців з кола осіб, які підлягали
обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість.

Також
представник позивача вказав, що співробітники податкової інспекції у акті,
податковому повідомленні - рішенні посилаються, дослівно: Відповідно до п. 9.З.
ст.9 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР „Про податок на додану
вартість": особи, які підпадають під визначення п. 2.3. ст. 2 цього
закону, зобов'язані зареєструватися, як платник податку у податковому органі за
їх місцезнаходженням. Вважає застосування цієї норми незаконним, надуманим та
необґрунтованим, з нижченаведеного: ОСОБА_1 як фізична особа підприємець, яка
знаходилася на спрощеній системі оподаткування, (єдиний податок) нормою спи 2 Закону України „Про податок на додану вартість була
виключена з осіб, які підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на
додану вартість, а тому не підпадала під визначення п. 2.3. ст. 2 в коло осіб, для яких передбачено
обов'язковий порядок реєстрації, таким чином застосування норми спи 9 п. 9.З. Закону України „Про додану вартість" співробітника
податкової інспекції є незаконним та необґрунтованим.

Крім цього позивач звертав увагу
суду, що у відповідності до Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва", встановлено, що платники єдиного податку
- фізичні особи звільняються від
сплати податку на додану вартість. Водночас Постановою Кабінету міністрів від
16.03.2000 р. № 727 „суб'єктам малого підприємництва - фізичним особам надано
право вибору щодо реєстрації їх платниками податку на додану вартість,
„платниками податку на додану вартість мають право бути також суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи, у разі коли суб'єкт малого підприємництва -
фізична особа приймає рішення бути платником податку на додану вартість, на
нього поширюється дія Закону України "Про податок на додану
вартість".

Тобто платник єдиного податку -
фізична особа
самостійно у добровільному порядку (це право, а не обов'язок) визначає
доцільність реєстрації платником податку на додану вартість незалежно від виду
діяльності та суми отриманої виручки. А тому, якщо суб'єктом підприємницької
діяльності без створення юридичної особи самостійно обрано спосіб оподаткування
доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку, то така особа не є платником податку на додану вартість і втрачає всі
права і обов'язки платника податку на додану вартість.

Крім цього
представник позивача зазначив, що рішенням
про результати розгляду
первинної скарги №
4048/10/25-010 від 10.09.2007р. прийнятим Дергачівською МДПІ у
Харківській області чітко визначено, по тексту: ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2005р. повинна була добровільно (на підставі п.2.2.
ст. 2 Закону) зареєструватися платником
податку на додану вартість..." та звертав увагу суду, що у тексті прийнятого рішення є таке перекручування норм діючого
законодавства, з боку співробітників податкової інспекції на власну користь,
яке вводить в оману платника податків,
що полягає у наступному: у першій частині Рішення вказуються норми
закону, які не застосовуються до фізичних осіб підприємців, які знаходяться на
спрощеній системі оподаткування (єдиний
податок) та посилаються на обов'язкову реєстрацію підприємця у якості
платника ПДВ на підставі вказаних норм, у той же час в другій частині Рішення
посилаються на інші норми, які не зобов'язуютъ реєструватися таку категорію
підприємців у якості платників ПДВ та надають право останнім добровільно
вирішувати питання по реєстрації платниками ПДВ. У відповідності до словарів
російської мови (Даль, Огарев та інші) поняття „ДОБРОВОЛЬНЫЙ -ая -ое; -лен -льна -„ Совершаемый или
действующий по собственному желанию не по принуждению".

Також представник позивача
вказав, що співробітники податкової інспекції у акті, податковому повідомленні - рішенні посилаються, дослівно: Відповідно до п. 9.4. ст.9 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість": „якщо
обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену п.п. 2.3.1. п. 2.3.
ст. 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа
зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію платником податку
на додану вартість". Звертаючи увагу на формулювання закону необхідно
вказати, що законодавець висуває певні обмеження, для застосування цієї норми,
а саме „не більше ніж у два рази", але ж за цей період обсяг власних
операції позивача був більше ніж у два рази, що взагалі виключає застосування
цієї норми.

Крім того, з вищевикладеного вбачається, що на ОСОБА_1, як на фізичну особу
підприємця, яка знаходилася на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок)
не розповсюджувалися норми п. 2.3. ст. 2 Закону України „Про податок на додану
вартість", так як зазначена категорія була виключена, з осіб які підлягали
обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість, про що йдеться і
в тексті закону. Крім цього, звертаємо увагу, що до 01.10.2005р. ОСОБА_1 була
платником єдиного податку та для додержання процедури переходу на загальну систему
оподаткування звернулася до податкової інспекції для переведення на загальну
систему оподаткування (заява від 03.10.2005р.) та після звернення із вказаною
заявою до податкової інспекції господарську діяльність не здійснювала.

Також представник позивача вказав, що в
зв'язку з набуттям чинності з 30. 06.2005
p. Закону України від 03.06.2005
р. № 2642-ІУ,, Про внесення змін до деяких Законів
України" внесено зміни до Закону України „Про податок на додану
вартість", зокрема з пп. 2.3.1 п.2.3 cm.2
Закону вилучено
слова „незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа
згідно із законодавством". Таким
чином, суб'єкти спрощеної
системи оподаткування, обліку і звітності (юридичні особи, що сплачують єдиний
податок за ставкою 10 %, та фізичні особи) з дати набуття чинності вказаним
Законом незалежно від загальної суми від здійснення ними операцій з поставки
товарів та послуг отримали право не реєструватися в якості платників ПДВ на
підставі підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону.

Також представник
позивача зазначив, що згідно до Листа
від 18.07.2006р. № 3877/Р/17-0415 Державної податкової адміністрації України
„Щодо застосування норм податкового законодавства фізичними особами -
суб'єктами спрощеною системи оподаткування" - „платник єдиного податку СПД
- фізична особа самостійно визначає доцільність реєстрації платником ПДВ і
тільки після прийняття такого рішення, на неї після її реєстрації поширюється
дія Закону „Про податок на додану вартість". Зазначаємо, що норми Закону
України „Про податок на додану вартість", згідно позиції державної
податкової адміністрації України, застосовуються до
фізичної особи підприємця,
яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування у випадку
прийняття рішення та реєстрації платником ПДВ, а тому застосування та
розповсюдження норм (у тому числу тих які передбачають певні санкції)
інспекторами податкової інспекції
є необґрунтованим, незаконним
та таким, що
суперечить позиції ДПА України.

Крім цього,
24.10.2007р. Дергачівською МДПІ у Харківській області було прийнято Рішення про
внесення змін до рішення про результати розгляду первинної скарги за №
4878/10/25-010, яким було збільшено суму податкового зобов'язання податкового
повідомлення рішення від 16.08.2007р. № /0 в частині застосування
штрафних фінансових санкцій у сумі 1020,0 грн., в іншій частині податкове
повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено
без задоволення. На підставі вказаного
рішення 25.10.2007р. Дергачівською МДПІ у Харківській області було прийнято
податкове повідомлення - рішення № /1 відповідно до якого
донараховано суму податкового зобов'язання (за штрафними фінансовими санкціями)
у розмірі 1020,0 грн., вважаємо прийняте Рішення про внесення змін до рішення
про результати розгляду первинної скарги необґрунтованим та незаконним з
наступних підстав:

У відповідності до п.п. 4.4.1. Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або
коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення
на користь як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виходячи з вище викладеного позивач просив суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явились та з позовними
вимогами не погодились у повному обсязі вказавши оскаржені податкові
повідомлення-рішення винесені у відповідності до вимог чинного законодавства
України.

Судом
встановлено, у період часу з
18.07.2007р. по 31.07.2007р. співробітниками Дергачівської міжрайонної
державної податкової інспекції у Харківській області була проведена планова
виїзна документальна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань
дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства за період часу
з 23.07.2004р. по 31.03.2007р., за результатами якої було складено акт № 782/17-209/149/ від 03.08.2007р.

Актом
перевірки встановлено наступні порушення, а саме:

1. Згідно п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону
України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" особа підлягає реєстрації як платник податку у разі: "...
коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (робіт, послуг)
... протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000
гривень".

У зв'язку з
тим, що в 2 кварталі 2005 року обсяг виручки від провадження підприємницької
діяльності перевищив зазначений обсяг 500 тис.грн. та враховуючи вимоги п.9.3
ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", ФО - П ОСОБА_1
з 01.07.2005 року підпадає під визначення п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 вище зазначеного
Закону.

Згідно
п.п.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону України від 3
квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" податковим періодом є один календарний місяць.

В результаті вищевказаного, на
підставі п.п.4.2.2 "а" п.4.2 ст.4 тап.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону
України від 21 грудня 2000 року №2181-111 "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" буде прийняте рішення про застосування штрафних санкцій.

2. Згідно п.10.2 ст.10 Закону України
від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" „...особа, яка згідно з вимогами цього Закону мала
зареєструватися платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе
обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за
його не нарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник
податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового
кредиту".

Таким чином,
за несвоєчасну реєстрацію платником ПДВ передбачено відповідальність в розмірі
нарахованого зобов'язання, відсутністю права на податковим кредит, а також
право виписки податкових накладних.

За
результатами перевірки на підставі п. 10.2
ст.10 Закону
України від З квітня 1997 року №
168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" та п.п.4.2.2 "б" п.4.: ст.4 Закону
України від 21 грудня 2000 року №2181-111 "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами
за 4 квартал 2006 року підприємцю донараховано ПДВ в сумі 453818 грн.

На підставі
вищезазначеного акту керівником Дергачівської МДПІ були прийняті податкові
повідомлення- рішення № /0 від 16.08.2007 року та № /1 від
25.10.2007

13.08.2007р.
до Дергачівської МДПІ у Харківській області позивачем була подана скарга на
результати вказаної планової перевірки (Акт №
782/17-209/149/ від 03.08.2007р. (бланк 016696),
яка була
розглянута та залишена без задоволення.

16.08.2007р. начальником
МДПІ у Харківській області на підставі вищевказаного Акту перевірки було
прийнято податкове повідомлення -
рішення №
/0, в частині
стягнення податкового зобов'язання по податку на додану вартість 453 818,0 тис. грн. та штрафних санкцій на суму 229 459,0 . тис. грн.

26.08.2007р.
до Дергачівської МДПІ у Харківської області позивачем була подана скарга на
податкове повідомлення - рішення від 16.08.2007р. № /0 за результатами виїзної планової перевірки, яка була
розглянута та на адресу ОСОБА_1 направлено Рішення про результати розгляду
первинної скарги № 4048/10/25-010 від 10.09.2007р. згідно якого
податкове повідомлення рішення від 16.08.2007р. №
/0 залишено без
змін, а скаргу без задоволення.

Суд зазначає, що перевірка проведена в присутності уповноваженої особи ФО - П ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє згідно договору надання
юридичних послуг №126 від 19.07.2007
року.

Судом
встановлено та не заперечувалось відповідачем, що в перевіряємому періоді ФО-П
ОСОБА_1, відповідно до звітів та заяв суб'єкта малого підприємництва - фізичної
особи - платника єдиного податку, здійснювала оптову: торгівлю,
торгово-посередницьку діяльність із застосуванням системи оподаткування; згідно
Указу Президента України в редакції від 28 червня 1999 року №746/99 "Про
спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єкта малого
підприємництва" в періоді з 01.10.2004р. по 30.09.2005р., 4 кв.2006р.
За період з
01.10.2005року по 30.09.2006
року, 1 кв.2007
року згідно із деклараціями про доходи,
наданими до Дергачівської МДШ,
ФО-П ОСОБА_1 здійснювала оптову
торгівлю, торгово-посередницьку діяльність з застосуванням системи
оподаткування згідно Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня. 1992
року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" на загальній системі
оподаткування.

Згідно наданих
звітів суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи платника єдиного
податку, ФО - П ОСОБА_1 перевищили: і
обсяг виручки від провадження
підприємницької діяльності 500 тис. грн.
в II кварталі 2005 року - обсяг виручки склав 984549 грн.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено у відповідності
до даних які відображені у таблиці №
1 Акту перевірки
від 03.08.2007р. № 782/17-209/149/, звертаю увагу поважного суду,
що у 3-му
кварталі
2005р. ФОП ОСОБА_1 господарську діяльність не здійснювала, відповідно доходу
від здійснення такої діяльності не
отримувала, що підтверджується дублікатом декларації. Відсутність доходу
отриманого ФОП ОСОБА_1 у 3-му, 4-му кварталі 2005р. та 1-му, 2-му, 3-му
кварталі 2006р. підтверджується даними Дергачівської МДПІ у Харківській області, які наведені в таблиці 1 та таб. 2
Акту перевірки (стор. 6, 7).

На момент
перевищення ФОП ОСОБА_1 обсягу виручки понад 500
тис. грн., за
наслідками 2-го кварталу 2005р., свідоцтво про
сплату єдиного податку, у встановленому законом порядку було здано в
Дергачівську МДПІ у Харківській області.
У подальшому весь час до початку 4-го
кварталу 2006р. ФОП
ОСОБА_1 знаходилася на
загальній системі оподаткування
та доходів від здійснення господарської діяльності не отримувала.

13 вересня 2006р. ФОП ОСОБА_1
звернулася із заявою до Дергачівської МДПІ про право застосування спрощеної
системи оподаткування та знову отримала свідоцтво про сплату єдиного податку №
213459. Дергачівською МДПІ термін дії свідоцтва було подовжено. На підставі
проведеної Дергачівською МДПІ реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку,
а саме з 01 жовтня 2006р., шляхом подовження строку дії свідоцтва про сплату
єдиного податку на новий термін, про що податковою було здійснено відповідний
запис на зворотному боці Свідоцтва про сплату
єдиного податку (серія В № 213459) - строк дії свідоцтва подовжено з
01.10.2006р. по 31.12.2006р., у 4-му кварталі 2006р. остання знаходилася на
спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку).

У зв'язку із перевищенням у 4-му
кварталі 2006р. обсягу виручки понад 500 000 тис. грн., ФОП ОСОБА_1 звернулася
із заявою до Дергачівської МДПІ у Харківській області та нею було здано
свідоцтво про сплату
єдиного податку, що також
підтверджується даними Дергачівської
МДПІ.

3
дати звернення із вказаною заявою та здачі свідоцтва про сплату єдиного податку
та по теперішній час, ФОП ОСОБА_1 знаходиться на загальній системі
оподаткування, при цьому
господарську діяльність не
здійснювала та дохід
не отримувала.

Вказані вище факти відповідачем не
заперечувались та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства"
№ 727/98 від 03.07.98р., спрощена система оподаткування застосовується суб'єктами
малого підприємництва - фізичними особами, у разі коли виручка від реалізації
продукції за рік не перевищує 500000,00 грн.

Згідно
п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України „Про податок на додану вартість” особа
підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума
від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), нарахована сплачена,
надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування
податку на додану вартість).

Згідно до п.п. 2.2. ст. 2 Закону
України „Про податок на додану вартість" (в редакції чинній на 2005р.),
платником податку є будь - яка особа,
яка за своїм добровільним рішенням зареєструвалася платником податку, за винятком
фізичних осіб, які обрали сплату фіксованого чи єдиного податку за спрощеною системою оподаткування, обліку та
звітності або здійснюють торгівлю на умовах
сплати ринкового збору в порядку, встановленому законодавством".

В
листі ДПА України від 07.07.2005р. № 13492/7/15-2417
надано роз”яснення, що реєстрації в якості платників податку на додану вартість
підлягають особи, коли сума від здійснення операцій по постачанню товарів,
підлягаючих оподаткуванню згідно з діючим Законом, нарахована такій особі, на
протязі останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 300000,00грн (без
обліку ПДВ), за виключенням фізичних осіб - платників єдиного податку.

Згідно
положень Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не
є платником податку на додану
вартість.

У відповідності до Постанови
Кабінету міністрів від 16.03.2000 р. № 727 „суб'єктам малого підприємництва -
фізичним особам надано право вибору щодо реєстрації їх платниками податку на
додану вартість, „платниками податку на додану вартість мають право бути також
суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи, у разі коли суб'єкт малого
підприємництва - фізична особа приймає рішення бути платником податку на додану
вартість, на нього поширюється дія Закону України "Про податок на додану
вартість".

Відповідно до ст.2 Указу Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємства" доходи, отримані від здійснення підприємницької
діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що
перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є
остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як
самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій
діяльності.

Отже
при визначенні граничної суми, отриманої від здійснення операцій по постачанню
товарів, підлягаючих оподаткуванню згідно з діючим Законом, в залежності від
якої виникає обов'язок зареєструватися в якості платника податку на додану
вартість, відповідачем невірно врахована сума отриманого доходу за період, коли
позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Суд
вважає, що висновок про обов”язок позивача зареєструватися в якості платника
податку на додану вартість зроблений при довільному трактуванні норм діючого
законодавства, отже донарахування згідно спірного повідомлення-рішення зроблені
безпідставно, оскільки
згідно до п.п. 2.2. ст. 2 Закону України „Про податок на додану вартість"
(в редакції чинній на 2005р.), платником
податку є будь - яка особа, яка за своїм добровільним рішенням
зареєструвалася платником податку, за винят ком фізичних осіб, які обрали
сплату фіксованого чи єдиного податку за
спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності або здійснюють
торгівлю на умовах сплати ринкового
збору в порядку, встановленому законодавством". Тобто закон, який діяв
на момент здійснення
ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності
у згадуваний співробітниками
податкової інспекції період виключав зазначену категорію підприємців з кола
осіб, які підлягали обов'язковій реєстрації платниками податку на додану
вартість.

Також суд зазначає зазначена вище
позиція також підтверджується позицією самого відповідача викладеною у
прийнятому Рішенні від 10.09.2007р. № 40-48/10/25-010, зокрема у вказаному
рішення зазначається: ФОП ОСОБА_1 повинна була добровільно зареєструватися
платником податку на додану вартість (стор. 4 Рішення).

За
таких обставин позовні вимоги є документально та нормативно обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись
статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дергачівської
міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати
податкові повідомлення - рішення Дергачівської МДПІ у
Харківській області № /0 від 16.08.2007
року та № /1 від 25.10.2007 року.

Стягнути з
державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) державне мито у розмірі 3
грн. 40 коп.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Постанова у
повному обсязі виготовлена 22.08.2008 року.

Суддя М.О.
Спірідонов