Справа № 22-а-3710/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 2-а-2108
Головуючий 1 інстанції: Толстой О.О.
Доповідач: Філатов Ю.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.
Справа № 22-а-3710/2008

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

за участю представників:

позивача - не прибув

відповідача - не прибув

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу позивача, Катющенко Н.Т. на постанову Путивльського районного
суду Сумської області від 26.03.2008р. по справі № 2-а-21/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської РДА

третя особа

УДКУ в Путивльському районі

про

визнання дій неправомірними та стягнення
недоплачених сум

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Путивльської РДА, третя особа УДКУ в
Путивльському районі, в якому просить стягнути з відповідача 11332 грн. 53 коп.
недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2007 рр. з
урахуванням інфляції і виплачених сум, визнавши протиправними дії відповідача
про відмову у такій виплаті.

Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 26.03.2008р.
по справі № 2-а-21/08 позов задоволено частково, визнано протиправною відмову
управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації Сумської області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1
недоплаченої суму щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2007 рік. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної
адміністрації Сумської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1
недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2007 рік в розмірі 1880 грн.( однієї
тисячі вісімсот вісімдесят гривень). В решті позову відмовлено.

Позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати
постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів
встановила, що Катющенко Н.Т. є постраждалою від Чорнобильської катастрофи
першої категорії, інвалідом 2 групи, і згідно ст. 48 Закону № 798-ХІІ вона має
право на щорічну допомогу на оздоровлення, яку отримала за 2001 р. в сумі 26
грн. 70 коп. В цьому ж розмірі допомога на оздоровлення була нарахована та
виплачена їй за 2002-2004 рр., а в 2005-2007 рр. вона отримала по 120 грн.(а.с
23, 28-52).

В 2007 році вона звернулася до Управління із заявою про перерахунок і
виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2007 рр.,
виходячи із розміру 5 мінімальних заробітних плат на рік, як це передбачено ст.
48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а 10.09.2007р.
відповідачем відмовлено їй у такому перерахунку та виплаті цих сум з посиланням
на розміри допомоги, передбачені постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та на ст.ст. 62, 63 зазначеного закону, ст. 4
Бюджетного кодексу України.

Відповідно до частини 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
щорічна допомога на оздоровлення інвалідам II групи виплачується в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати

Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти
та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається
мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції
встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент -
Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими
актами змінювати положення законів.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими
визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже судом першої інстанції зроблено правомірний висновок щодо задоволення
позовних вимог в частині стягнення допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Що стосується позову в частині стягнення допомоги за 2001-2006 роки, в цій
частині в позові відмовлено з наступних підстав.

Позивачка звернулася до суду з позовом 27 лютого 2008 року, а дізналася про
свої порушені права щодо встановлених законом виплат починаючи з 2001 року
щороку, коли отримував допомогу у меншому розмірі.

Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України
встановлений строк звернення до адміністративного суду і відповідно до ч. 1
даної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної норми встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Позивачкою не було надано доказів поважності причин пропуску звернення до
суду згідно яких суд міг визнати причину пропуску такого строку поважною.

Отже судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову в
частині стягнення допомоги за 2001-2006 роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивачка посилається на ч. 3 ст. 99 КАС України,
згідно якої Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного
суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також позивачка посилається на ст. 257 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три
роки.

Проте колегія суддів не приймає зазначене обґрунтування, оскільки інші
строки, ніж передбачені ч. 2 ст. 99 КАС України можуть встановлюватись для
окремих правовідносин.

У даному випадку, а саме стягнення недоплаченої одноразової допомоги на
оздоровлення окремо строки звернення до адміністративного суду не встановлені,
а відтак підлягає застосуванню загальне правило, яке визначено у ч. 2 ст. 99
КАС України, а саме встановлений річний строк звернення до адміністративного
суду.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального та процесуального права, керуючись ст.ст. 160,
167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України

ухвалила:

Постанову Путивльського районного суду Сумської області від
26.03.2008р. по справі № 2-а-21/08 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Роз'яснити сторонам, що ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її
повного тексту..

Справу направити до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 11.08.2008р.

Головуючий суддя підпис Філатов Ю.М.

Судді підпис Водолажська Н.С.

підпис
Гуцал М.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Ю.М. Філатов