Справа № 22-а-854/2008
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

26 травня 2008 року
м. Львів

Обрізко І.М. Багрія В.М. Улицького В.З.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого

суддів:

за участю секретаря - Троцького Є.Г.

представника відповідача - Коваль Р.Р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Дубенської міжрайонної
прокуратури Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 09 липня 2007 року по адміністративній справі
№2а-172/07 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Рівненської області, Дубенської
міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України про захист порушених
прав і свобод, визнання дій протиправними та відшкодування моральної та
майнової шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернулася 02.06.2003 року в місцевий суд з позовом про захист порушених прав і
свобод, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди в сумі
1000000 грн. та майнової шкоди в розмірі 18,1 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що 29 травня 2000 року біля 9 години ранку, без законних на те
підстав працівниками Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області під
керівництвом слідчого Дубенської міжрайонної прокуратури за допомогою
металевого лома зірвали вхідні двері в її помешканні, ввірвалися в будинок, не
пред'явивши жодних документів та вимагали від неї йти на допит до Дубенської
міжрайонної прокуратури. На її неодноразові вимоги пред'явити необхідні
документи та пояснити причину затримання, слідчий не реагував. За його наказом,
працівники міліції нанесли їй тілесні ушкодження і скрутивши руки за спину, не
давши змоги взутися, вивели з будинку та із застосуванням фізичної сили заштовхали
в міліцейську автомашину.

В
прокуратурі вона вимушена була босоніж іти по холодній плитці із заламаними за
спиною руками в службовий кабінет слідчого. В кабінеті слідчий Ткачук В.О.,
погрожуючи їй арештом та поміщенням у камеру слідчого ізолятора, примусив
давати свідчення.

Більше трьох
годин вона утримувалася і перебувала під вартою в приміщенні прокуратури, ніхто
з родичів не був повідомлений про її затримання і місце перебування, лише
випадкова присутність очевидців затримання дала можливість повідомити про себе
громадськості та членам батьківського комітету приватної школи, яку вона
очолювала.

Головуючий 1-ї інст. Бобер К.Ф.
Рядок статзвіту № 49 Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Справа № 22-а-854/08 Доповідач: Обрізко І.М.
(22-а-3841/07)

Внаслідок
вищезазначених протиправних дій їй було завдано тілесних ушкоджень, психічну
травму та було грубо порушено її конституційні права.

Постановою Дубенського
міськрайонного суду Рівненської області від 09 липня 2007 року позов задоволено
частково, а саме визнано дії Дубенської міжрайонної прокуратури протиправними
та стягнуто в її користь 500 грн. моральної шкоди та 18,1 грн. судових витрат.

Суд виходив з того, що органами прокуратури при проведенні досудового слідства в
кримінальній справі відносно позивачки ОСОБА_1 було порушено її права на
недоторканість житла, на свободу, особисту недоторканість, право на повагу і
людську гідність, а отже їх дії були протиправними. Подібним дійсно позивач
терпіла фізичну біль, морально та фізично страждала, проте розмір моральної
шкоди за свої моральні та душевні страждання занадто нею завищені, а тому
враховуючи їх глибину, тривалість та наслідки, вимоги розумності і
справедливості, розмір моральної шкоди зменшено.

Не погодившись із зазначеними
судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляцію в якій із-за неповного з'ясування
судом обставин справи просить його скасувати в частині відмовлених вимог та
позов задоволити в цілому. Покликання маються подібні обставинам, викладеним в позовній
заяві.

На означене судове рішення подано
апеляцію також Дубенською міжрайонною прокуратурою Рівненської області, в якій
із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи просить його скасувати і в позові відмовити.

Покликання маються на те, що
відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу. На неодноразові виклики в
прокуратуру вона не реагувала, а в ході виконання примусового приводу,
демонструвала зневагу та образливо висловлювалась. Крім того, право на
відшкодування шкоди виникає у випадках постановлення виправдувального вироку
суду чи закриття справи з реабілітуючих підстав, а позивачку засуджено за
вироком Дубенського міськрайонного суду від 30 січня 2007 року.

Судова колегія заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх
відхилити.

Відповідно
до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши
спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив, оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів
справи вбачається та цього не заперечували учасники розгляду, що 29 травня 2000
року до ОСОБА_1 було застосовано привід по кримінальній справі, що порушена
відносно неї 30 березня 2000 року суддею Дубенського міського суду за ознаками
ст.176-4 КК України (в редакції 1960 року).

З матеріалів
справи не вбачається, що ОСОБА_1 належним чином викликалась до слідчого Дубенської міжрайонної прокуратури на допит 23,
24, 25 травня 2000 року та відсутні дані злісного її ухилення від такої явки,
що вірно аргументовано місцевим судом з покликанням на ст.ст. 70, 135, 136,166
КПК України.

В ході виконання постанови
слідчого прокуратури про привід ОСОБА_1 від 27 травня 2000 року, де він брав
безпосередню участь, вбачається порушення вимог «Інструкції про
порядок виконання постанов прокурорів, суддів, слідчих, органів дізнання і
ухвал судів про привід підозрюваних, обвинувачених, підсудних, свідків і
потерпілих», затвердженої наказом МВС України від 28 грудня 1995 року N 864,
згідно якої, у разі відмови від добровільної явки особа, яка підлягає приводу,
доставляється до місця виклику примусово у супроводі працівника міліції, проте
застосування зброї, наручників, зв'язування або інших спеціальних засобів при
цьому забороняється.

У разі злісної
непокори або опору законній вимозі працівника міліції слідувати до місця
виклику складається протокол (акт), в якому вказуються місце, час і характер
порушення, а також свідки. Протокол (акт) доповідається начальнику органу
внутрішніх справ для вжиття до порушника встановлених законом заходів.

Постанова про
привід має бути виконана і після застосування заходів адміністративного
стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу
України про адміністративні правопорушення.

Працівник
міліції, який виконує привід, повинен бути уважним і ввічливим, не допускати
дій, що принижують честь і гідність особи, яка підлягає приводу, задовольнити
її законні вимоги, а якщо можливо, і прохання; проявляти пильність, особливо
під час супроводу звинуваченого і підсудного; вживати заходи, що виключають
ухилення від явки до місця виклику або заподіяння особі чи оточуючим будь-якої
шкоди.

Як
встановлено місцевим судом та цього не спростовано в апеляційній інстанції, на
тілі позивачки мались тілесні ушкодження та які по терміну виникнення не
суперечать обставинам справи. Вони узгоджуються з фактичними обставинами
справи, поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2.

За вимогами
ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не
може бути підданий катуванню, жорсткому поводженню або такому, що принижує його
гідність. Подібне викладено в КПК України при проведенні досудового слідства по
кримінальних справах.

Всупереч ч.2
ст.71 КАС України, Дубенська
міжрайонна прокуратура як суб'єкт владних повноважень не довела правомірність
своїх дій, а доводи викладені в апеляції, що право на відшкодування шкоди
виникає лише у випадках постановлення виправдувального вироку суду чи закриття
справи з реабілітуючих підстав є неаргументовані та на досліджувані
правовідношення не розповсюджується.

З приводу апеляційних вимог
ОСОБА_1, то інших аргументів нею не наведено з приводу збільшення розміру
моральної шкоди, окрім того, що місцевим судом оцінено при її вирішенні.
Зокрема, взято було ним до уваги порушення неправомірними діями відповідача права позивачки на недоторканість житла, на свободу,
особисту недоторканість, на повагу і людську гідність, а також вона терпіла
фізичну біль, морально та фізично страждала. Тому з огляду на їх глибину,
тривалість та наслідки, а також зважаючи на вимоги розумності і справедливості,
ним прийнято обґрунтоване рішення з приводу цієї частини вимог.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і
не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду
обставинам справи, які в повній мірі досліджені.

Керуючись статтями 195, 196, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1,
Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області залишити без
задоволення, постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від
09 липня 2007 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання нею законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Багрій
В.М. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 29.05.2008 року.