Справа № 2-2102/2007
Суддя: Соболєв В.А.
Дата ухвалення: 2007-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-2102/2007 року
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2007 року

Автозаводський
районний суд М.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого
судді Соболева В.А.,

суддів Гафяка В.М., Сировєтник Т.І.,

при секретарі - Чорновол Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в М.Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській
області , Державної Судової адміністрації України , Головного управління
Державного казначейства України при Міністерство фінансів України, Головного
управління Державного казначейства України в Полтавській області, Міністерства
фінансів України, Міністерства Юстиції України про стягнення заборгованості по
заробітній платі , матеріальній допомозі на оздоровлення , грошової компенсації
за не отримане службове обмундирування, безпідставно утриманої суми податку з
доходів фізичних осіб -суддів ,-

встановив:

Позивачі звернулися до Автозаводського районного суду
м.Кременчука з адміністративним позовом , в якому вказали, що працюють суддями
в Кременчуцькому районному суді Полтавської області : ОСОБА_1 з лютого 1993
року , ОСОБА_4 з
березня 1995 року, ОСОБА_5 з лютого 1996 року, ОСОБА_2 з квітня 1997 року, ОСОБА_3 з лютого 2002 року .
Зазначили, що відповідно до ст.130 Конституції України та ст.118 Закону України
«Про судоустрій України» від 7.02.2002 року держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів та діяльності судів і у Державному
бюджеті для реалізації цього завдання окремо визначаються видатки на утримання
судів та оплату праці суддів. Забезпечення функціонування судової влади
передбачає окреме визначення у Державному бюджеті видатків на фінансування
судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення
правосуддя відповідно до закону , законодавчого гарантування повного і
своєчасного фінансування судів, гарантування достатнього рівня соціального
забезпечення суддів. Організаційне забезпечення судів загальної юрисдикції
покладено на Державну судову адміністрацію України.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата
суддів складається з посадового окладу , премій, доплат за кваліфікаційні
класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Конституційний суд України в рішенні від 20.03.2002 року
у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України положень статей 58,60 Закону України «Про
державний бюджет України на 2001 рік» та Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України положень пунктів 2,3,4,5,8,9 частинні статті
58 Закону України «Про державний бюджет України на 2001 рік» і підпункту 1
пункту 1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (
справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказав на те, що видатки Державного
бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією
України і положення частини першої .статті 129 , частини першої статті 130
Конституції України у взаємозв»язку з положенням статей 11,14 Закону України
«Про статус суддів» створюють механізм захищеності судової влади , який
Верховна Рада України повинна врахувати, приймаючи Державний бюджет України на
відповідний рік.

Виходячи з цього норми про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, їх соціального захисту не можуть бути скасовані чи
знижені без відповідної компенсації.

Відповідно до ч.2 ст.
233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник
має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на ч. 1 ст. 58 Конституції України , Конвенцію
про захист прав людини та основних свобод і практику Європейського суду з прав
людини, як джерела права, реалізація особою права , що пов»язане з отриманням
бюджетних коштів , яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів»
розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до
посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від
50% його окладу. 30.06.2005 року за № 514 Кабінет Міністрів України прийняв
Постанову «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника
Голови Верховного Суду України», якою встановлено, що посадовий оклад Голови
Верховного Суду України становить п»ятнадцять розмірів мінімальної заробітної
плати . Дана Постанова КМУ вступила в силу 1 червня 2005 року. Таким чином, з
вказаної дати оклади суддів не могли бути меншими від 50% окладу голови
Верховного Суду України.

Статтею 83 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2005 рік»
встановлено наступні розміри мінімальної заробітної плати з 1.01.2005 року -
262 грн. на місяць, з 1.04.2005 року- 290 грн. на місяць, з 1.07.2005 року -
310 грн. на місяць, з 1.09.2005 року по 1.01.2006 року - 332 грн. на місяць.

Відповідно до Постанови КМУ № 514 від 30.06.2005 року посадовий оклад
Голови Верховного Суду України складав з 1.06.2005 року - 4350 грн. ( 15*290),
з 1.07.2005 року - 4 650 грн. ( 15*310 ),з 1.09.2005 року по 1.01.2006 рік-4
980 грн.( 15*332).3 встановленням нових посадових окладів Голові Верховного
Суду України з 1.06.2005 року по 1.01.2006 року , КМУ не виконано вимоги ч.2
ст. 44 Закону України «Про статус судців», так як не визначено посадові оклади
для суддів Верховного Суду України, Вищих Спеціалізованих Судів, апеляційних і
місцевих судів України, які повинні були складати з 1.06.2005 року - 2175 грн.,
з 1.07.2005 року по 1.09.2005 року - 2325 грн., з 1.09.2005 року по 1.01.2006
року - 2490 грн.. При прийнятті Постанови про посадові оклади Голови Верховного
Суду України, КМУ не врахував дії частини 2 статті 44 Закону України «Про
статус суддів» і це виправлено лише Постановою КМУ № 865 від 3.09.2005 року
«Про оплату праці суддів», але введена в дію лише з 1.01.2006 року .

В результаті невиконання вимог вказаних нормативних актів за сім місяців
2005 року ( з 1.06.2005 року по 1.01.2006 року) суддям Кременчуцького районного
суду не донарахована заробітна плата та матеріальна допомога на оздоровлення в
наступних розмірах : ОСОБА_1 - грн. 23 816 грн. 15 коп., ОСОБА_2 - 29 124 грн. 77
коп., ОСОБА_5- 30 112 грн. 25 коп.,
ОСОБА_4- 29 800 грн. 25 коп., ОСОБА_3- 30 923 грн. 66 коп.. Далі
позивачами були надані доповнення з уточненням щодо стягнення недоплаченої
заробітної плати , грошового утримання та матеріальної допомоги на оздоровлення
на користь голови Кременчуцького районного суду ОСОБА_1 в розмірі 51 430 грн.
70 коп..

Крім того позивачі вказали, що відповідно до ст.1 Указу
Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від
10.07.1995 року № 584/95 звільнені від сплати прибуткового податку .Статтею 126
Конституції України закріплено основоположні принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і недоторканність суддів. Згідно т. 130 Конституції
України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування
судів та діяльності суддів. У державному бюджеті окремо визначаються видатки на
утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України , особливий
порядок фінансування судів і діяльності судців є однією з конституційних
гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для
здійснення незалежного правосуддя .Конституційний Суд України у своїх рішеннях
зазначав , що пільги , компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів згідно ст. 22 Конституції України не
допускається . Ст. 11 Закону України «Про статус суддів» визначено , що
передбачені цим законом гарантії незалежності судців , включаючи заходи його
правового захисту , матеріального і соціального забезпечення не можуть бути
скасовані або знижені іншими нормативними актами України. В рішеннях Конституційного Суду України від 01.12.2004 року

та 11.10.2005 року по справах про зупинення
або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, норми про матеріальне і побутове
забезпечення суддів , їх соціальний захист не можуть бути скасовані чи знижені
без відповідної компенсації, надання суддям пільг , компенсацій і гарантій не
може ставитися у залежність від бюджетного фінансування.

В зв»язку з набранням чинності з 01.01.2004 року Закону України «Про
податок з фізичних осіб» , який передбачає лише соціальні пільги по сплаті вказаного
податку, протягом періоду часу січень 2004 - лютий 2007 p.p. з нарахованої
позивачам заробітної плати було утримано податок з доходів фізичних осіб : з
ОСОБА_1 18 968 грн. 06 коп., ОСОБА_2 14 588
грн. 81 коп., ОСОБА_3 13 654 грн. 13 коп.,
ОСОБА_4 14 908 грн. 47 коп.,
ОСОБА_5 13 957 грн. 89 коп..

В результаті справляння податку з доходів фізичних осіб сума нарахованої
заробітної плати за місяць після сплати вказаного податку у позивачів стала
нижчою , ніж розмір зарплати , нарахованої суддям в 4 кварталі 2003 року.

Відповідно до п.п.22.2 і 22.7 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» , ст. 48, п. 44 ст. 80 Закону України «Про державний бюджет
України на 2004 рік», які застосовуються по аналогії щодо механізму виплати
компенсацій , та розпорядження Кабінету міністрів України «Про деякі питання
оплати праці суддів» від 20.01.2004 року № 22-р , головам суддів загальної
юрисдикції дозволено здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям ,
пов»язані із справлянням податку по Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб». Виплата грошової компенсації повинна здійснюватися за рахунок
бюджетних призначень на оплату праці , передбачених у державному бюджеті
України на утримання органів судової влади. Податок з фізичних осіб , утриманий
з заробітної плати суддів , не повинен перераховуватися на єдиний казначейський
рахунок державного бюджету .Джерелом виплати грошової компенсації суддям є
нарахована сума податку з доходів фізичних осіб , утриманого з заробітної плати
суддів , яка повинна залишитися в розпорядженні відповідної судової установи
для здійснення рівноцінної та повної компенсації сум податку з доходів фізичних
осіб . Але вказана грошова компенсація сум стягнутого податку з доходів
фізичних осіб позивачам виплачена не була,
у зв»язку з чим просили стягнути вказані суми на їх користь.

Також вказали, що відповідно до Постанови Президії
Верховної Ради України від 15.11.1993 року № 3592-12 було затверджено описи і
зразки мантії та службового обмундирування суддів України. Постановою Кабінету
Міністрів України від 19.03.1994 року № 177 «Про норми забезпечення службовим
обмундируванням суддів України» Міністерство фінансів України зобов»язане
передбачати, починаючи з 1994 року виділення бюджетних асигнувань для
забезпечення суддів службовим обмундируванням, мантіями та знаками судді
України. На підставі цієї Постанови Наказом Міністерства юстиції України від
22.04.1994 року № 1615 було затверджено Положення про порядок одержання ,
обліку, видачі та носіння службового обмундирування суддів України. Відповідно
до п. 2.10 цього положення, одяг ,який не виданий згідно з нормами забезпечення
з причин, незалежних від Верховного Суду України, Вищого Арбітражного Суду
України, Міністерства Юстиції України, суддям виплачується грошова компенсація
вартості даного одягу. Однак з метою економії бюджетних коштів 23.03.2000 року
з Закону України «Про статус суддів» було виключено перше речення з ч.12 ст. 44
вказаного Закону, чим позбавлено суддів права на одержання службового
обмундирування , починаючи з 1.04.2000 року.27.03.2002 року Конституційний Суду
України оприлюднив рішення від 20.03.2002 року про те, що не відповідає
Конституції України п.1 ст.1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів , яким виключено перше речення ч.12 ст.44 Закону України «Про
статус суддів» , поновивши дію зазначеного Закону в частині забезпечення суддів
службовим обмундируванням, починаючи з 1.04.2000 року. Враховуючи вимоги
вказаних нормативних актів, позивачі вважають, що службове обмундирування
повинно було видаватися суддям Кременчуцького районного суду ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, але оскільки таке обмундирування не видавалося, то
позивачам належить право на отримання грошової компенсації . Враховуючи, що
ціни на службове обмундирування відсутні , позивачі подали до суду доповнення
до адміністративного позову з розрахунками вартості належного обмундирування в
ринкових цінах на час звернення з позовом до суду і просили стягнути на користь
ОСОБА_1 47 810 грн., ОСОБА_5 38 900 грн., ОСОБА_2 34 270 грн., ОСОБА_3 15 450
грн., ОСОБА_4 32 600 грн..

В судовому
засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 позов підтримали в
повному обсязі.

Від позивачки ОСОБА_4
надійшла заява про розгляд справи без її участі. Просила суд позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник Міністерства Юстиції України позов не визнав
, просив відмовити в його задоволенні.

Представники Територіального управління Державної судової
адміністрації у Полтавській

області , Державної Судової адміністрації України , Головного управління Державного

казначейства
України при Міністерстві фінансів України, Головного управління Державного
казначейства України в Полтавській області, Міністерства фінансів України в
судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи належним чином
повідомлялися, про що в справі є докази.

Заслухавши думку позивачів , представника відповідача
Міністерства Юстиції України, дослідивши матеріали адміністративної справи ,
заперечення і оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачів
обґрунтовані і позов підлягає задоволенню частково. "

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі
працюють суддями в Кременчуцькому районному суді: ОСОБА_1 з лютого 1993 року ,
ОСОБА_4 з березня 1995 року, ОСОБА_5 з лютого 1996 року, ОСОБА_2 з квітня 1997
року, ОСОБА_3 з лютого 2002 року.

Статтею 3 п.2.3 та ст.. 11 Закону України «Про статус суддів» , статтями
126,130 Конституції України визначено гарантії незалежності суддів, згідно яких
держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів та
діяльності суддів як складову конституційних гарантій їх незалежності і
недоторканості. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на
утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України. Особливий
порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних
гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для
здійснення правосуддя.. Конституційний Суд України у своїх рішеннях зазначав,
що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на достатній життєвий рівень , тому звуження
змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до
чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Статтею 11 Закону України «Про статус судців» визначено, що передбачені цим
Законом гарантії незалежності суддів , включаючи заходи його правового захисту,
матеріального і соціального забезпечення не можуть бути скасовані або знижені
іншими нормативними актами України.

Згідно п.7 рішення Конституційного Суду України від 1.12.2004 р. № 22-р
дозволено Голові Конституційного Суду України та головам судів загальної
юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі до
100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати
за місяць після сплати податку на доходи фізичних осіб буде нижчою ніж розмір
середньомісячної заробітної плати , нарахованої судді за 4 квартал 2003 року.
Як вбачається з наданих позивачами довідок про розмір їх середньомісячної
заробітної плати , нарахованої кожному судді за 4 квартал 2003 року, суми
нарахованих заробітних плат за місяць після сплати податку на доходи фізичних
осіб нижчі ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої кожному
судді за 4 квартал 2003 року .Компенсаційна виплати, яку просили стягнути
позивачі , не перевищує втрати частини їх заробітку , пов»язаної із справлянням
податку відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Таким чином встановлено, що позивачі на підставі вказаного Розпорядження мають
право на компенсаційні виплати , оскільки Розпорядження КМУ є правовою
підставою для їх виплати за період січень 2004 року - лютий 2007 року в
наступних розмірах - ОСОБА_1 18 968 грн. 06 коп., ОСОБА_2 14 588 грн. 81 коп.,
ОСОБА_3 13 654 грн. 13 коп., ОСОБА_4 14 908 грн. 47 коп., ОСОБА_5 13 957 грн.
89 коп..

Крім того, відповідно до ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути
меншими від 50% його окладу. 30.06.2005 року за № 514 Кабінет Міністрів України
прийнято Постанову «Про оплату праці Голови, першого заступника

Голови та
заступника Голови Верховного Суду України», згідно якої посадовий оклад Голови
Верховного Суду України становить п»ятнадцять розмірів мінімальної заробітної
плати . Дана Постанова КМУ вступила в силу 1 червня 2005 року. Статтею 83
Закону України «Про Державний Бюджет України на 2005 рік» встановлено наступні
розміри мінімальної
заробітної плати з

1.01.2005 року - 262 грн. на
місяць, з 1.04.2005 року - 290 грн. на місяць, з 1.07.2005 року - 310

грн. на місяць, з 1.09.2005 року по 1.01.2006 року-332 грн. на місяць.

Встановивши нові посадові оклади Голові Верховного Суду
України з 1.06.2005 року по

1.01.2006 року , КМУ не виконав
вимог ч.2 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», так як не

визначив посадових окладів для суддів Верховного Суду України, Вищих Спеціалізованих
Судів,

апеляційних і місцевих судів України .Враховуючи наявність Постанови КМУ
від 30.06.2005 року

№ 514 , вступила в дію частина 2 статті 44 Закону України «Про статус
суддів» , відповідно якої

посадовий оклад суддів усіх рівнів , починаючи з 1.06.2005 року не може
бути меншим ніж

50% від посадового окладу Голови Верховного Суду України а саме- з
1.06.2005 року - 2175

грн., з 1.07.2005 року по 1.09.2005
року - 2325 грн., з 1.09.2005 року по 1.01.2006 року - 2490 грн..

В результаті невиконання вимог вказаних нормативних актів
за період червень - грудень 2005 року ( з 1.06.2005 року по 1.01.2006 року)
суддям Кременчуцького районного суду не донарахована заробітна плата та
матеріальна допомога на оздоровлення в наступних розмірах : ОСОБА_1 - 51 430
грн. 70 коп.., ОСОБА_2 -29 124 грн. 77 коп., ОСОБА_5- 30 112 грн. 25 коп.,
ОСОБА_4-29 800 грн. 25 коп., ОСОБА_3 - 30 923 грн. 66 коп..

Відповідно до Постанови Президії Верховної Ради України від 15.11.1993 року
№ 3592-12 було затверджено описи і зразки мантії та службового обмундирування
суддів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 177
«Про норми забезпечення службовим обмундируванням суддів України» Міністерство
фінансів України зобов»язане передбачати, починаючи з 1994 року виділення
бюджетних асигнувань для забезпечення суддів службовим обмундируванням,
мантіями та знаками судді України. На підставі цієї Постанови Наказом
Міністерства юстиції України від 22.04.1994 року №1615 було затверджено
Положення про порядок одержання , обліку, видачі та носіння службового
обмундирування суддів України. Відповідно до п. 2.10 цього положення, одяг
,який невиданий згідно з нормами забезпечення з причин, незалежних від
Верховного Суду України, Вищого Арбітражного Суду України, Міністерства Юстиції
України, суддям виплачується грошова компенсація вартості даного одягу. Норми
забезпечення суддів України службовим обмундируванням позивачі привели в
додатках до адміністративного позову, та через відсутність цін на службове
обмундирування визначили вартість належного їм службового обмундирування в
ринкових цінах на час звернення до суду з позовом. Найменування предметів, ціна
за одиницю в гривнях, їх кількість , термін носіння в роках , кількість
найменувань службового обмундирування за три роки та загальна вартість у
гривнях грошової компенсації за неотримане службове обмундирування суддів
приведені в окремих таблицях, що додано до позовної заяви. Оскільки таке
обмундирування не видавалося, то позивачам належить право на отримання грошової
компенсації в наступних розмірах: на користь ОСОБА_1 47 810 грн., ОСОБА_5 38
900 грн., ОСОБА_2 34 270
грн., ОСОБА_3 15 450 грн., ОСОБА_4 32 600
грн..

Виходячи з вищенаведеного, заборгованість по заробітній платі, матеріальній
допомозі на оздоровлення , довічному грошовому утриманню та компенсацію за
неотримане службове обмундирування слід стягнути з міністерства Фінансів
України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку Головного управління
Державного казначейства України , а грошову компенсацію сум податку з доходів
фізичних осіб , справленого з заробітної плати суддів Кременчуцького районного
суду Полтавської області - з Державної судової адміністрації України . Тому в
задоволенні позову до Міністерства юстиції України, територіального управління
Державної судової адміністрації України в Полтавській області , головного
управління Державного казначейства України в Полтавській області слід
відмовити.

Оскільки позивачі і відповідачі звільнені від сплати судового збору , то
судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.126, 130 Конституції України, ст. 40, 44
Закону України «Про статус суддів», ст. 232 КЗпПУ України, Указами Президента
України № 856/96 від 19.09.1996 року, № 584/95 від 10.07.1995 року , № 220 від
5.03.2002 року , № 1150 від 11.12.2002 року , Постановами Кабінету Міністрів
України №514 від 30.06.2005 року ,№ 2288 від 13.12.1999 року , ст.48, 80 п.44
Закону

України «Про державний бюджет України на 2004 рік» , п.22.2, 22.7 ст. 22
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» , п. 1 Розпорядження
Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати праці суддів» від
20.01.2004 року , Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №
177 «Про норми забезпечення службовим обмундируванням суддів України» ст. 51,
159, 163 КАС України,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Територіального управління Державної судової адміністрації
у Полтавській

області , Державної Судової адміністрації України , Головного управління Державного

казначейства
України при Міністерство фінансів України, Головного управління Державного
казначейства України в Полтавській області , Міністерства фінансів України ,
Міністерства Юстиції України про стягнення заборгованості по заробітній платі ,
матеріальній допомозі на оздоровлення , грошової компенсації за не отримане
службове обмундирування, безпідставно утриманої суми податку з доходів фізичних
осіб - суддів задовольнити частково.

Стягнути з
Міністерства Фінансів України в
особі Головного управління державного казначейства України заборгованість по заробітній платі
, довічного грошового
утримання і матеріальній
допомозі на оздоровлення, на користь позивачів : ОСОБА_1 - 51 430 грн. 70 коп..
Кузнецова Андрія
Володимировиача - 29 124 грн. 77 коп. ОСОБА_5 - 30 112 грн. 25 коп. ОСОБА_4 в сумі 29 800
грн. 25 коп. ОСОБА_3 в сумі 30 923 грн.
66 коп.

Стягнути з Міністерства Фінансів України в особі Головного управління
.державного казначейства України грошову компенсацію за невикористане службове
обмундирування на користь позивачів:

ОСОБА_1 - 47 810
грн. ОСОБА_2 - 34
270 грн. ОСОБА_4 - 32
600 грн.. ОСОБА_5 - 38 900 грн. ОСОБА_3 -15 450 грн.

Стягнути грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб ,
справленого з заробітної плати суддів Кременчуцького районного суду Полтавської
області з Державної судової адміністрації України і зобов»язати Державне
казначейство України при Міністерстві Фінансів України провести видатки з
державного бюджету на користь :

·ОСОБА_1- 18 968
грн. 06 коп.

·ОСОБА_2 -14 588 грн. 81
коп.

·ОСОБА_4 - 14 908 грн.
47 коп.

·ОСОБА_5 -13 957
грн. 89 коп.

·ОСОБА_3- 13 654
грн. 13 коп.

В задоволенні позову до Міністерства юстиції України,
територіального # управління Державної судової адміністрації України в
Полтавській області, головного управління Державного казначейства України в
Полтавській області - відмовити.

Постанову суду в частині стягнення заробітної плати за
один місяць на користь ОСОБА_1 в сумі 3 402 грн. 30 коп., ОСОБА_4 в сумі 4 257 грн..,
ОСОБА_2 в сумі
4 160 грн. 67 коп., ОСОБА_5 в сумі 4 301 грн. 75 коп., ОСОБА_3 в сумі 4 417
грн., допустити до негайного виконання.

Судові
витрати віднести за рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути
подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Автозаводський районний суд М.Кременчука.

В разі неподання заяви про апеляційне оскарження постанова
набирає чинності після закінчення десятиденного терміну з дня проголошення
постанови , а в разі неподання апеляційної скарги - після закінчення
двадцятиденного терміну .

Адміністративний позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській

області , Державної Судової адміністрації України , Головного управління Державного

казначейства України при Міністерство фінансів України, Головного
управління Державного казначейства України в Полтавській області , Міністерства
фінансів України , Міністерства Юстиції України про стягнення заборгованості по
заробітній платі , матеріальній допомозі на оздоровлення , грошової компенсації
за не отримане службове обмундирування, безпідставно утриманої суми податку з
доходів фізичних осіб - суддів
задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства Фінансів України в особі Головного управління
державного казначейства України
заборгованість по заробітній платі
, довічного грошового
утримання і матеріальній
допомозі на оздоровлення , на користь позивачів : ОСОБА_1 - 51 430 грн. 70
коп.. Кузнецова Андрія
Володимировиача -29 124 грн. 77 коп. ОСОБА_5 - 30 112 грн. 25 коп. ОСОБА_4 в сумі 29 800
грн. 25 коп. ОСОБА_3 в сумі 30 923 грн.
66 коп.

Стягнути з Міністерства Фінансів України в особі
Головного управління державного казначейства України грошову компенсацію за
невикористане службове обмундирування на користь позивачів:

ОСОБА_1 - 47 810
грн. ОСОБА_2 - 34
270 грн. ОСОБА_4 - 32
600 грн.. ОСОБА_5 - 38 900 грн. ОСОБА_3 - 15 450 грн.

Стягнути грошову компенсацію сум податку з доходів
фізичних осіб , справленого з заробітної плати судців Кременчуцького районного
суду Полтавської області з Державної судової адміністрації України і
зобов»язати Державне казначейство України при Міністерстві Фінансів України
провести видатки з державного бюджету
на користь :

·ОСОБА_1- 18 968
грн. 06 коп.

·ОСОБА_2 -14 588 грн. 81
коп.

·ОСОБА_4 - 14 908 грн.
47 коп.

·ОСОБА_5 -13 957
грн. 89 коп.

·ОСОБА_3- 13 654
грн. 13 коп.

В задоволенні позову до Міністерства юстиції України, територіального
управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області,
головного управління Державного казначейства України в Полтавській області -
відмовити.

Постанову суду в частині стягнення заробітної плати за
один місяць на користь ОСОБА_1 в сумі 3 402 грн. 30 коп., ОСОБА_4 в сумі 4 257
грн.., ОСОБА_2 в сумі
4 160 грн. 67 коп., ОСОБА_5 в сумі 4 301 грн. 75 коп., ОСОБА_3 в сумі 4 417
грн., допустити до негайного виконання.

Судові витрати
віднести за рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом
десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Автозаводський районний суд
М.Кременчука.

В разі
неподання заяви про апеляційне оскарження постанова набирає чинності
після закінчення
десятиденного терміну з дня
проголошення постанови , а
в разі неподання апеляційної
скарги - після закінчення двадцятиденного терміну .