Справа № 22а-524/2008
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
року Судова колегія
Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:
суддів Бітова
А.І. та Милосердного М.М.,
секретарі Конончук А.В.,
участю позивача ОСОБА_1. та представника відповідача Полюк Т.М.,
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та
начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Теплодарської міської ради Одеської області на постанову
Теплодарського міського суду Одеської області від 08 травня 2007 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області про
стягнення компенсацій та визнання дій неправомірними,
В С Т А Н О В И Л А:
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської
області про стягнення компенсацій та визнання дій неправомірними.
неодноразових доповнень та змін до позовних вимог ОСОБА_1. просив (а. с. 61, а.
с. 93, а. с. 101, а. с. 104, а. с. 125):
протиправними та незаконними дії Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Теплодарської міської ради щодо нарахування та виплати
компенсаційних виплат не в повному обсязі, як такі, що порушують права
позивача, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Теплодарської
міської ради на користь ОСОБА_1. заборгованість по компенсаційним виплатам:
а) по щомісячній виплаті мінімальної
заробітної плати на дитину шкільного віку, дочку ОСОБА_2, з листопада 2003 року
допомозі на оздоровлення на ОСОБА_1 за 2004, 2005, 2006, 2007 роки в сумі 6273
компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2003, 2005, 2006
роки на ОСОБА_1, в сумі 5103 грн. 62 коп.;
компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2005, 2006 роки
на сина ОСОБА_3, в сумі 3892 грн. 00 коп.;
компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2005, 2006 роки
на дочку ОСОБА_2, в сумі 2073 грн. 74 коп.
В обґрунтування позову зазначалося, що
ОСОБА_1. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і
відноситься до першої категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. З лютого 1993 року позивач є інвалідом 2 групи, захворювання
пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Неповнолітні діти позивача перебувають на диспансерному обліку по списку НРУ в
Теплодарській міській лікарні в групі ЧАЕС. Позивач неодноразово звертався до
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області з заявами про
сплату заборгованості по компенсаційним виплатам, але щоразу Управління
відмовляло в таких виплатах, посилаючись на відсутність коштів та на відповідні
постанови Кабінету Міністрів України. Такі дії відповідача вважає протиправними
та протизаконними, оскільки право на отримання компенсацій передбачене Законом,
а не підзаконними актами.
Теплодарського міського суду Одеської області від 08 травня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволено частково.
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Теплодарської міської ради Одеської області по нарахуванню компенсаційних
виплат протиправними.
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Теплодарської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1. допомогу на
оздоровлення в сумі 6063 грн. 30 коп. та щомісячні виплати на дочку ОСОБА_2 в
відповідача проводити нарахування та виплати компенсаційних виплат відповідно
до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
в задоволенні позовних вимог відмовлено.
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Теплодарської міської ради Одеської області на користь держави судовий збір в
розмірі 183 грн. 71 коп. та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.
з постановленим по справі судовим рішенням, позивач ОСОБА_1. в апеляційній
скарзі зазначає, що судом при винесенні постанови порушено норми матеріального
та процесуального права, і, крім того, висновки суду не відповідають обставинам
справи. А саме, судом порушено п. 4 ст. 20 та п. 5 ст. 30 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щодо виплати грошової
компенсації за середню вартість путівки на санаторно-курортне лікування. У
зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про часткове
скасування постановленого по справі судового рішення та винесення нової
постанови із задоволенням позовних вимог
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Теплодарської міської ради Одеської області в апеляційній скарзі зазначає, що
судом при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального
права. Апелянт вважає безпідставним
незастосування до спірних правовідносин судом першої інстанції ст. ст. 62, 63
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо фінансування виплат, пов'язаних з
виконанням зазначеного Закону, постанови Верховної ради України «Про порядок введення
в дію статей 10, 33, 34 Закону України «Про оплату праці» щодо мінімального
розміру пенсії, постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо розміру виплати допомоги на оздоровлення
інвалідам, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду
першої інстанції та винесення нової постанови із відмовою у задоволенні
суддю-доповідача, виступи позивача та представника відповідача, кожен з яких
вважав за необхідне задовольнити їхні апеляційні скарги та залишити без
задоволення апеляційну скаргу іншої сторони, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про
необхідність їх часткового задоволення.
Судом
встановлено, що ОСОБА_1. є
учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії,
інвалідом 2 групи, і відноситься до осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
потерпілими від Чорнобильської катастрофи і перебувають на диспансерному
проводилися компенсаційні виплати, передбачені Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від
26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України №
567 від 12 липня 2005 року.
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з пріоритетності законів над підзаконними актами, однак при цьому
порушив матеріальний закон.
до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я,
створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення
територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого
1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
другого частини четвертої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам другої
групи щорічно виплачується допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних
четвертим частини першої ст. 20 названого Закону встановлено право осіб,
віднесених до першої категорії, на позачергове щорічне безплатне надання
санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової компенсації в
розмірі середньої вартості путівки в Україні в порядку та розмірах, визначених
Кабінетом Міністрів України. Аналогічне право щодо потерпілих дітей встановлено
пунктом п'ятим частини першої ст. 30 Закону.
частини першої ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право на
отримання на потерпілих дітей шкільного віку щомісячної мінімальної заробітної
вказаних прав у позивача та його дітей є визначальною для вирішення даного
спору. При цьому ці права не оспорюються відповідачем і, крім того,
гарантуються ч. 2 ст. 46 Конституції України.
2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу
конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними
актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої
абзацом 2 частини 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та щомісячної
мінімальної заробітної плати на потерпілу дитину шкільного віку, передбаченої
пунктом 8 частини 1 ст. 30 цього Закону, підлягають застосуванню саме зазначені
норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанов Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 та від 12 липня 2005 року № 567, які істотно
звужують обсяг встановлених законом прав.
Колегія суддів
апеляційного суду відхиляє посилання відповідача на ст. 62 названого Закону,
відповідно до якої роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, надаючи такі
роз'яснення, може допускати звуження змісту та обсягу прав позивача,
встановлених цим же Законом.
і доводи відповідача про відсутність коштів щодо забезпечення вказаних виплат у
передбачених Законом розмірах, оскільки органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 20, 30, 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо визначення розміру компенсаційних виплат.
розміри мінімальних заробітних плат протягом 2003 - 2007 років були встановлені
Законом України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003
рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», Законом
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» та Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».
позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення з відповідача допомоги на оздоровлення в сумі 6063 грн. 30
інстанції обґрунтовано виходив саме з наведених норм діючих Законів України.
судом першої інстанції не було враховано, що пунктом 37 ст. 77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п. 30 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію пунктів 6 та 8 ст.
30 та ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням
Конституційного суду України від 09 липня 2007 року пункт 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційними) і втрачає чинність з
дня ухвалення цього Рішення, тобто з 09 липня 2007 року.

Із врахуванням
викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вимоги
позивача в частині стягнення з відповідача допомоги на оздоровлення за 2006 рік
та щомісячних виплат на дочку ОСОБА_2 за період з 01 січня 2006 року по травень
2007 року задоволенню не підлягають, у зв'язку з чим зменшує суми, що
підлягають стягненню на користь позивача по допомозі на оздоровлення до 4308
грн. 30 коп. та по щомісячним виплатам на дочку ОСОБА_2 до 6415 грн. 60 коп..

Як зазначено
вище, пунктом четвертим частини першої ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлено право позивача та його дітей на позачергове щорічне
безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової
компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні в порядку та
розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Оскільки
Кабінетом Міністрів України не визначено розміри середньої вартості путівки в
Україні на 2003, 2005 та 2006 роки, чим порушено передбачене Законом право
позивача та його дітей на отримання компенсаційних виплат, колегія суддів
апеляційного суду приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1. про
стягнення грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні
за 2003, 2005 і 2006 роки на позивача та в розмірі середньої вартості путівки в
Україні за 2006 рік на його дітей, виходячи з розмірів середньої вартості
путівок в Україні, зазначених в довідці закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (а. с.
63).

При цьому
колегія суддів відмовляє в задоволені вимог позивача по стягненню на його
користь середньої вартості путівки на сина за 2005 рік, оскільки матеріалами
справи встановлено, що позивач не звертався у 2005 році із заявою про
забезпечення сина санаторно-курортним лікуванням.

Враховуючи, що
судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи
допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове
задоволення вимог позивача.

Керуючись
ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Теплодарської міської ради Одеської області та апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Теплодарського міського суду Одеської області від 08 травня 2007 року
скасувати. Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Теплодарської міської ради Одеської області по відмові в
компенсаційних виплатах.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Теплодарської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1.:

- допомогу на
оздоровлення в сумі 4308 грн. 30 коп.;

- щомісячні
виплати на дочку ОСОБА_2 в сумі 6415 грн. 60 коп.;

- грошову
компенсацію в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2003, 2005, 2006
роки на ОСОБА_1 в сумі 5103 грн. 62 коп.;

- грошову
компенсацію в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2006 рік на
ОСОБА_3 в сумі 2073 грн. 75 коп.;

- грошову
компенсацію в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2006 рік на
ОСОБА_2 в сумі 2073 грн. 75 коп..

А всього -
компенсаційні виплати у розмірі 19974 грн. 55 коп..

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: