Справа № К-29034/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.,

Суддів:

Амєліна С.Є.,

Гаманка О.І., Кобилянського М.Г.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в
порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
військової частини А 0549 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, яка переглядається за
касаційною скаргою ОСОБА_1. на постанову апеляційного суду Вінницької
області від 19 липня 2006 року

установила:

У квітні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до військової частини
А 0549 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення.

Зазначав, що він
є полковником та обіймає посаду начальника захищеного командного пункту
командного центру Повітряних Сил Збройних Сил
України, що знаходиться на забезпеченні у військовій частині А 0549 та
відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» має право на одержання за рахунок
держави грошового забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
його бажанням грошову компенсацію замість них.

Посилаючись на те, що всупереч вимогам зазначеного Закону відповідачем припинена виплата грошової
компенсації вартості продовольчого пайка, просив визнати такі дії
неправомірними та зобов'язати нарахувати грошову компенсацію вартості
продовольчого пайка за нормою №7, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України
№ 316 від 12.03.1996 року з 11.03.2000 року по 29.03.2002 року, з врахування
щомісячного індексу інфляції та грошову
компенсацію в вартості загальновійськової норми № 1, затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 29.03.2002 року за період з
30.03.2002 року.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 травня 2006 року
позов задоволено.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 19 липня 2006 року
рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким в задоволені
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., з посиланням на порушення апеляційним судом
норм матеріального права, просить рішення останнього скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1. є полковником та обіймає посаду начальника захищеного командного пункту
командного центру Повітряних Сил Збройних Сил України, що знаходиться на
забезпеченні у військовій частині
А 0549.

Задовольняючи позов та визнавши за позивачем право на стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення, суд першої інстанції виходив з
положень статті 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантується одержання
за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого,
медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у
розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та
умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у
військовій службі.

Проте з такими висновками
погодитись не можна.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що порядок і
розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації
грошових доходів.

Норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших
військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів
і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та
захисту інформації були визначені Постановами Кабінету Міністрів України № 316
від 12.03.1996 року, № 426 від 29.03.2002 року.

Проте Законом України «Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів»
від 17.02.2000 року № 1459-ІП, дію частини другої статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
в частині одержання
військовослужбовцями речового майна
і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців
грошової компенсації замість них призупинено.

Тому апеляційний суд прийшов до правильного висновку щодо безпідставності
заявлених позовних вимог.

За правилами частини 3 статті 220-1, частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства України, якщо апеляційний
суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні оскаржуваного судового рішення, то
суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, а судове рішення
залишає без змін.

Керуючись наведеним, статтями 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а постанову апеляційного суду Вінницької області від 19 липня
2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами у строк та у порядку
визначеними статтями 237-239 КАС України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді: С.Є. Амєлін

О.І. Гаманко

М.Г. Кобилянський

М.І. Мойсюк