Справа № 2а-184/2007
Суддя: Лила В.М.
Дата ухвалення: 2007-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лили В.М.

секретаря Зурак А.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1
до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання відмови в
перерахування грошового забезпечення протиправною та зобов'язання здійснити
перерахунок грошового забезпечення, та зобов'язання виплати нарахованого
грошового забезпечення, -

встановив:

позивач ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного
військового комісаріату про визнання відмови в перерахування грошового
забезпечення протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок грошового
забезпечення, та зобов'язання виплати нарахованого грошового забезпечення,
мотивуючи тим, що він проходить військову службу і перебуває на грошовому
забезпеченні у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті з травня 2003
року по теперішній час. Грошове забезпечення позивача, на підставі ч.3 ст.9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей" від 20.12.1991 року, визначалось виходячи з посадового
окладу, окладу за військовим званням, тривалості та умов військової служби.
Згідно п.п 1.1 п.1 "Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України", грошове забезпечення
військовослужбовців складається з окладів грошового утримання і додаткових видів
грошового забезпечення. До окладів грошового утримання відносяться оклад за
військове звання і посадовий оклад. Додаткові види грошового забезпечення
включають в себе: надбавки, доплати, одноразові і щомісячні винагороди, грошову
допомогу і премію. На підставі Указу Президента України від 05.05.2003 року
№389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону України і Управління державної охорони України за безперервну
службу", який був виданий з єдиною метою - підвищення рівня соціального
захисту військовослужбовців, Міністру оборони України надано право
встановлювати військовослужбовцям, які мають високі результати в службовій
діяльності і, залежно від стажу служби, щомісячні надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України в розмірах: понад 10 років - до 30%,
понад 15 років до 50%. Положення п.1 Указу Президента України від 05 травня
2003 року № 389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони
України за безперервну службу", повністю відображені і в п.п. 1.2 п.1
"Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра
оборони України від 26.05.2003 року № 149, де зокрема також вказується на те,
що військовослужбовцям, що мають високі результати в службовій діяльності,
виплачується щомісячна надбавка за безперервну військову службу залежно від
стажу служби, а саме: понад 10 років - в розмірі до 30 відсотків і понад 15
років -в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення. При встановленні
конкретних розмірів надбавки за безперервну військову службу відповідач керувався
телеграмами Міністра оборони України.. Виходячи з цього, позивач вважає, що в
продовж тривалого часу, а саме в період проходження служби з травня 2003 року
по грудень 2005 року, істотно ущемлялися його права на одержання грошового
забезпечення в розмірах передбачених законодавством. До теперішнього часу
відповідач не бажає добровільно робити остаточний розрахунок по грошовому
забезпеченню. Таким чином, позивач вважає, що йому нараховувалося і
виплачувалося грошове забезпечення виходячи з наявного в нього фонду грошового
забезпечення, а не виходячи з вимог п. 1-3 Указу і п.п. 4.3-4.6 Інструкції,
тому необхідно вважати Указ актом прямої дії, що встановлює розмір

2

надбавки
виходячи з його безперервної вислуги більш 10 і 15 років за вказані вище
періоди і показників службової діяльності, а розпорядження Міністра оборони
України від 26.05.2003 року № 145/2095 і т. ін., якими керувався відповідач при
виплаті грошового забезпечення, такими, що видані з перевищенням наданих
повноважень, у зв'язку з чим тривалий час порушуються встановлені
законодавством його права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач -
представник Дніпропетровського обласного військового комісаріату позовні вимоги
не визнав та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд вислухавши
сторони, дослідивши докази в підтвердження та заперечення позову, вважає, що
позов доведений та підлягає задоволенню за наступних підстав. Суд встановив, що
позивач проходить військову службу і перебуває на грошовому забезпеченні у
Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті з травня 2003р. Грошове
забезпечення позивача, на підставі ч.3 ст.9 Закону України "Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991
року, визначалось виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням,
тривалості та умов військової служби.

Згідно п.п 1.1
п.1 "Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України", яке було затверджене наказом
Міністра оборони України від 05.03.2001 року №75, грошове забезпечення
військовослужбовців складається з окладів грошового утримання і додаткових
видів грошового забезпечення. До окладів грошового утримання відносяться оклад
за військове звання і посадовий оклад. Додаткові види грошового забезпечення
включають в себе: надбавки, доплати, одноразові і щомісячні винагороди, грошову
допомогу і премію. На підставі Указу Президента України від 05.05.2003 року
№389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону України і Управління державної охорони України за безперервну
службу", який був виданий з єдиною метою - підвищення рівня соціального
захисту військовослужбовців, Міністру оборони України надано право
встановлювати військовослужбовцям, які мають високі результати в службовій
діяльності і, залежно від стажу служби, щомісячні надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України в розмірах: понад 10 років - до 30
відсотків, понад 15 років до 50 відсотків. Таким чином, щомісячна надбавка за
безперервну військову службу в Збройних Силах України входить в загальну
структуру його грошового забезпечення з 01 травня 2003 року, а її розмір
залежить від безперервної вислуги років і показників службової діяльності. З
витягу послужного списку видно, що безперервна військова служба позивача
станом на 01 травня 2003 року складала понад 10 років безперервної служби,
а станом на серпень 2004 року понад 15 років безперервної служби.

Суд приходить до
висновку, що виплата позивачу щомісячних надбавок за безперервну військову
службу у Збройних Силах України не відповідає п.1 Указу Президента України від
05 травня 2003 року № 389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах
охорони України за безперервну службу", відповідно до якого відповідача
покладався обов'язок виплачувати позивачу з травня 2003 року надбавку за
безперервну військову службу у Збройних Силах України в розмірі до 30
відсотків, а з серпня 2004 року - в розмірі до 50 % грошового забезпечення,
порядок і умови виплати даної надбавки згідно п.2 вказаного "Указу"
визначає Міністр оборони України, як вказується в їхньому змісті, видані на виконання
п.2 Указу і виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на 2003 - 2005
роки. А згідно п.2 Указу виплата даної надбавки у 2003 році повинна
здійснюватися не з фонду грошового забезпечення, а з коштів, передбачених у
Державному бюджеті на утримання Збройних Сил України. З 01.01.2004 року, на
підставі п.3 Указу, Кабінет Міністрів України зобов'язаний передбачати
асигнування на грошове забезпечення військовослужбовців з урахуванням даної
надбавки. Згідно паспорта бюджетної програми на 2004 рік, затвердженого
спільним наказом Міністерств фінансів і оборони України від 31.01.2004 року №
15/37, у 2004 році середньомісячна сума
грошового забезпечення старшого офіцерського складу повинна складати 2 056
грн. 30 коп.

Розпорядженням
Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 145/2095 не припинялася дія п.п.
1.2 п. 1 Інструкції, що, на відміну від вищезгаданого розпорядження, пройшла
встановленим порядком реєстрацію в Міністерстві юстиції України і затверджена
Міністром оборони України в той же день, що і розпорядження, тобто 25.05.2003
року.

3

Таким чином, як вбачається з
довідки Дніпропетровського ОВК, не маючи яких-небудь порушень, викладених у ст.
4 Інструкції, результати військової служби позивача оцінювалися в різні періоди
служби по різному. Виходячи з цього, позивач вважає, що в продовж тривалого
часу, а саме в період проходження служби з травня 2003 року по грудень 2005
року, істотно ущемлялися його права на одержання грошового забезпечення в
розмірах передбачених законодавством.

Крім того,
позивачу не виплачена грошова допомога на оздоровлення. Грошова допомога на
оздоровлення підлягає до виплати військовослужбовцям щорічно у розмірі одного
окладу місячного грошового забезпечення на підставі п. 33 Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, що
було затверджено наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75.

Таким чином суд приходить до висновку, що Указ є актом прямої дії, що
встановлює розмір надбавки виходячи з його безперервної вислуги більш 10 і
15 років за вказані вище періоди і показників службової діяльності, а
розпорядження Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 145/2095 і т. ін.,
якими керувався відповідач при виплаті грошового забезпечення, такими, що
видані з перевищенням наданих повноважень, у зв'язку з чим тривалий час
порушуються встановлені законодавством його права.

На підставі
вищевикладеного та керуючись ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", Указу Президента
України від 05.05.2003 року №389 "Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України
і Управління державної охорони України за безперервну службу",
"Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра
оборони України від 26.05.2003 року № 149, "Положення про порядок виплати
грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України", яке було
затверджене наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року №75, ст.ст. 7,
10,11,158-164 КАС України, суд, -

постановив:

позов ОСОБА_1 до
Дніпропетровського обласного військового комісаріату про зобов'язання здійснити
перерахунок грошового забезпечення задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати
Дніпропетровський обласний військовий комісаріат перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з травня 2003 року по липень 2004 року
виходячи із розміру надбавки за безперервну військову службу - 30%, за період з
серпня 2004 року по грудень 2005 року виходячи із розміру надбавки за
безперервну військову службу - 50 відсотків, з урахуванням вже виплаченої суми.

Зобов'язати
Дніпропетровський обласний військовий комісаріат перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2003 рік виходячи із розміру
надбавки за безперервну військову службу - 30 відсотків, за 2004, 2005 роки
виходячи із розміру надбавки за безперервну військову службу - 50 відсотків, з
урахуванням вже виплаченої суми.

Стягнути з
Дніпропетровського обласного військового комісаріату на користь держави судовий
збір 8 грн. 50 коп.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови, та на постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.