Справа № 22-а-3065/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 2-а-1308
Головуючий 1 інстанції: Гончар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2008 р.
Справа № 22-а-3065/2008

Колегія суддів у
складі:

головуючий суддя
Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Мінаєва О.М.

при секретарі
Житєньовій Н.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача - Штих Н.Я.

перекладача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду апеляційну скаргу позивача, ОСОБА_1 на постанову
Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2008р. по справі № 2-а-13/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління міграційної служби в Харківській області

про

скасування наказу

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до Управління міграційної служби в Харківській
області, в якому просить скасувати наказ відповідача від 17.07.06 року № 345-о,
про відмову в оформленні документів про надання позивачеві статусу біженця.

Постановою
Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2008р. по справі № 2-а-13/08 в
задоволені позову відмовлено.

Позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції
та зобов'язати Управління міграційної служби в Харківській області прийняти
заяву про оформлення документів для вирішення питання про надання статусу
біженця.

Відповідач проти
апеляційної скарги заперечує, посилаючись на те, що заяву позивача про надання
статусу біженця розглянуто відповідно до Закону України "Про
біженців" та тимчасової інструкції про оформлення документів, необхідних
для вирішення питань про надання, втрату, позбавлення статусу біженця,
затвердженої наказом Державного комітету України у справах національностей та
міграції від 29.04.2002 за № 20. Отже відповідач діяв в межах повноважень та
прийняв законне рішення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без змін.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників
сторін, колегія суддів встановила, що позивач прибув до України з Узбекистану
12.06.06 року і 26.06.06 року звернувся до Управління міграційної служби в
Харківській області про надання йому статусу біженця, посилаючись на те що він,
по досягненню 18 річного віку з 1985
року по 1991 рік працював в службі безпеки Афганістану, після чого, в
зв'язку зі зміною влади, остерігаючись переслідувань з їх сторони, він у 1991
році вимушений був втікти до Пакистану, де одружився, після чого переїхав до
Ірану і працював там до кінця 2004 року а після того як до влади прийшов
ОСОБА_4, він з дружиною і дітьми в примусовому порядку був повернутий до
Афганістану, де колишні родичі моджахедів, яких він арештовував під час роботи
в службі безпеки, почали йому погрожувати вбивством, тому він вимушений був
разом з дружиною і дітьми втікти з крани (а.с. 39-45).

Після подання
заяви до Управління міграційної служби в Харківській області, наказом від
26.06.06 року, вона була прийнята до розгляду (а.с. 47). З заявником на протязі
із 07.07.06 року по 17.07.06 року тричі проводились співбесіди, в процесі яких
були встановлені всі подробиці по суті заяви (а.с. 74-84) і в зв'язку з
відсутністю підстав для надання статусу біженця, на підставі висновків
спеціаліста відділу у справах біженців (а.с. 85-87), ОСОБА_1, наказом від
17.07.06 року було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про
надання статусу біженця (а.с. 88), про що заявнику було вручено
повідомлення 18.07.06 року (а.с. 89).

Статтею 1 Закону
України "Про біженців" визначено, що біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих
побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками
раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до
певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває
за межами країни
своєї громадянської
належності та не
може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим
захистом внаслідок таких побоювань, або, не
маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого
попереднього постійного проживання,
не може чи
не бажає повернутися до неї
внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до
абзацу 7 Закону України "Про біженців" до заяви про надання статусу
біженця додаються документи, які посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть
бути доказом наявності
умов для набуття
ним статусу біженця.

Отже особа, яка
звертається із заявою про надання статусу біженця повинна надати конкретні
документи, які б давали підстави вважати реальною наявність цілком обґрунтованих
побоювань стати жертвою
переслідувань.

У даному випадку,
відповідно до висновку спеціаліста відділу у справах біженців, позивачем таких
документів та матеріалів надано не було, а були надані матеріали, які
характеризують загальне положення у країні та не містять конкретних відомостей
про утиски позивача.

Згідно абзацу 6
ст. 12 Закону України "Про біженців" рішення про відмову в оформленні
документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця
приймаються за заявами, які є очевидно
необґрунтованими, тобто якщо у заявника
відсутні умови, передбачені абзацом
другим статті 1 цього Закону.

З матеріалів
справи колегією суддів встановлено, що відповідачем було додержано процедуру
розгляду заяви позивача, визначену Тимчасовою інструкцією про оформлення
документів, необхідних для вирішення питань про надання, втрату, позбавлення
статусу біженця, затвердженою наказом Державного комітету України у справах
національностей та міграції № 20 від 29.04.2002р.

Відповідно до п. 5
абз. 2 ст. 7 Закону України "Про біженців" до компетенції органів міграційної служби
областей належить розгляд заяв про надання статусу біженця та підготовка письмового висновку
щодо надання або відмови у наданні
статусу біженця.

Отже, виходячи з
викладеного, колегія суддів вважає, що Управління міграційної служби в
Харківській області діяло в межах повноважень, наданих Законом України
"Про біженців" та з дотриманням процедури, визначеної Тимчасовою
інструкцією про оформлення документів, необхідних для вирішення питань про
надання, втрату, позбавлення статусу біженця, затвердженою наказом Державного
комітету України у справах національностей та міграції № 20 від 29.04.2002р.

Також колегія
суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було
доведено необґрунтованість та незаконність прийнятого відповідачем рішення. Не
було доведено, шляхом надання документів та матеріалів, а не тільки шляхом
пояснень, наявності реальної загрози стати
жертвою переслідувань за
ознаками, визначеними у ст. 1 Закону України "Про біженців"

На підставі викладеного
судова колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права, керуючись ст.ст. 160, 167, 195,
196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України

ухвалила:

Постанову
Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2008р. по справі № 2-а-13/08
залишити без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Роз'яснити
сторонам, що ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскарження безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня виготовлення її повного тексту.

Справу
направити до суду першої інстанції.

Повний
текст ухвали виготовлений 11.08.2008р.

Головуючий суддя підпис Філатов Ю.М.

Судді
підпис Водолажська Н.С.

підпис
Мінаєва О.М.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Ю.М. Філатов