Справа № 22-а-7305/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Снегірьов В.А.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2008 року
справа № 22-а-7305/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Нікуліна О.А., Дяченко С.П. Запорожцевій Г.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області

на постанову

Брянківського міського суду Луганської
області

від

16 травня 2008 року

у справі

№ 2-а-51/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської
області, треті особи - Головне
управління Державного казначейства України в Луганській області, Міністерство
праці та соціальної політики України

про

стягнення недоплаченої щорічної разової
допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

11.02.2008 року позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила визнати неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Брянківської
міської ради Луганської області у виплаті одноразової грошової допомоги
за 2004-2007 роки та стягнути недоотримані кошти, передбачені ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантіях їх соціального захисту», як вдові ВОВ в сумі 6453,75 грн.

Постановою Брянківського
міського суду Луганської області від 16 травня 2008 року позов було задоволено повністю.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової
допомоги до 9 травня.

Розмір мінімальної заробітної визначається на момент
виплати.

Таким чином, з урахуванням отриманих позивачем сум та
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати, на
користь позивача підлягає стягненню недоотримані кошти щодо виплати грошової
допомоги за 2004-2007 роки у сумі 6453 грн. 75 копійок.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Особи, які беруть участь в справі,
до апеляційного суду не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необхідним
задовольнити частково, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню, з
наступних підстав.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є членом родини
ветерана війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на
отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися
до 5 травня) в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік», мінімальна пенсія за віком з 01.01.2004 року встановлена
в розмірі 92,47 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007 року
встановлена в розмірі 406 грн., а для визначення мінімального розміру пенсії
він повинен збільшуватися на один відсоток.

Фактично позивач отримав від управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету
Брянківської міської ради Луганської області: у 2004 році - 65 грн., у
2005 р. - 130 грн., у 2006 р. - 130 грн., у 2007 році - 150 грн. При цьому
відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік", ст. 34 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006 рік" ст. 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік".

З огляду на те, що ст. 34 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" до теперішнього часу не визнані
неконституційними Конституційним Судом України, апеляційний суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав дії відповідача
неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу сум
щорічної допомоги до 05 травня учаснику бойових дій за 2005, 2006 роки. За таких обставин твердження
суду першої інстанції про невідповідність
зазначених норм є передчасними, бо це є прерогативою саме
Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в
цій частини були протиправними.

За
відсутності визнання таких законів про бюджет неконституційними у суду першої
інстанції не було правових підстав визнавати дії відповідача протиправними, бо
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, Положення ст. 44 Закону України “Про Державний
бюджет на 2004 рік” визнане неконституційним на підставі рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2004 (v020p710-04) від 01.12.2004 року, а
ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до
05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Крім того, судом першої інстанції при нарахуванні
допомоги за 2004 рік помилково взято за основу розмір прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, у розмірі 284,69 грн. замість мінімальної
пенсії за віком у розмірі 94,47 грн.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2004 року у
розмірі 65 гривень, а не в розмірі 462,35 гривень (92,47 х 5) згідно Закону
України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від
09.07.2003 р. та 2007 року в розмірі 150 гривень, встановлених Законом України
“Про Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі 2050,30 грн. (410,06 х 5)
згідно ч.1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є
очевидною. Відповідача належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму
щорічної грошової допомоги як члену родини ветерана війни за 2004 та 2007 роки
у розмірі (462,35 - 65) + (2050,30 - 150) = 397,5 + 1900,30 = 2297,65 гривень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, п.4
ч.1 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Брянківського міського суду Луганської області від 16
травня 2008 року у справі № 2-а-51/08.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області, треті особи
- Головне управління Державного казначейства України в Луганській області,
Міністерство праці та соціальної політики України «про визнання незаконною
бездіяльності суб'єктів владних повноважень та стягнення недоплаченої щорічної
разової допомоги» - задовольнити частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області за
рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 та 2007 роки
у сумі 2297 гривні 65 копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: