Справа № 22-а-8157/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-8157/08 Головуючий у 1-й інстанції Саніна В.М.
Суддя-доповідач Бистрик Г.М.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2008 року

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Бистрик
Г.М.,

суддів Усенка В.Г.,

Попович О.В.,

при секретарі Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального
захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради
про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення
недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, вказуючи, що він
являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, і згідно
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання
щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат і розмір цієї допомоги визначається на момент виплати, однак
відповідач виплатив їй вказану допомогу за 2005 рік у значно меншому розмірі.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02
жовтня 2007 року позов задоволено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської
ради на користь ОСОБА_1 1650 грн. недоплаченої допомоги щорічної допомоги на
оздоровлення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Управління праці та
соціального захисту Білоцерківської міської ради подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена
з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін.

Відповідно д ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідачем оскаржується рішення суду в частині стягнення з нього
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік в розмірі
іншому, ніж передбачено постановою КМ України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 12.07.2005 року за №562.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення (в частині, що оскаржується) з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005 рік.

Колегією суддів встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС другої категорії категорії, і має право на пільги, встановлені
законодавством України для цієї категорії громадян.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена
виплата щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам першої та другої групи, а
також учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі -
п'яти мінімальних заробітних плат. У вказаній статті також зазначено, що розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплат. Щорічна разова
допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про державний бюджет України на 2005
рік» з 1 вересня 2005 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати -
332 грн. на місяць.

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Закону України «Про
Державний бюджету країни на 2005 рік», виплата разової грошової допомоги на
оздоровлення, має становити:

- за
2005 рік - 332 х 5 = 1660 грн.;

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем щорічна грошова допомога в 2005 році була
виплачена в розмірі 100 грн., тому недоплата склала : 1660,00 грн. - 100,00
грн. = 1560,00 грн.

З наведених вище законів не вбачається жодних обмежень, щодо застосування
ст. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає право позивача на
щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат.

Доводи Управління праці та соціального захисту населення, про те, що
виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачці має здійснювати на підставі
КМ України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року за №562 у розмірі за
2005 рік є помилковим з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної
влади та місцевого самоврядування, та їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності Законів
України над урядовими нормативно - правовими актами, при вирішенні даного спору
суд першої інстанції обґрунтовано визначив необхідність застосування саме ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», але застосував іншу норму матеріального
права при розрахунку суми недоплат щорічної допомоги на оздоровлення позивачу.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 КАС України, підставою для зміни
постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи
чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205,
207 КАС України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Білоцерківської міської ради - задовольнити
частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 02 жовтня 2007 року - змінити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму
одноразової грошової допомоги в розмірі 1560,00 грн., в іншій частині рішення
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і
строки, визначені ст.212 КАСУ.

Головуючий:

Судді: