Справа № К-9909/07
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008
року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Фадєєвої Н.М., Бим
М.Є., Харченка В.В., Чалого С.Я., Шкляр Л.Т.

розглянувши в попередньому розгляді
адміністративну справу за касаційною скаргою виконавчої дирекції Чернівецького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову господарського суду Чернівецької області від 01
грудня 2006 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 28
березня 2007 року у справі №10/187 за позовом Державного підприємства
дослідного господарства «Чернівецьке» Буковинського інституту агропромислового
виробництва Української академії аграрних наук до виконавчої дирекції
Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання частково недійсним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ДПДГ «Чернівецьке»
Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії
аграрних наук звернулося до суду з позовом до виконавчої дирекції Чернівецького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішення від 20 червня 2006 року №333 в частині не врахування до заліку суми у
розмірі 1190нрн., яка була виплачена по листках непрацездатності працівнику
господарства - ОСОБА_1

Постановою господарського суду Чернівецької
області від 01 грудня 2006 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від 28 березня 2007 року, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Перевіривши матеріали
справи, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 13.06.2006 р.
відповідачем було проведено планову перевірку позивача з питань правильності
нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків, інших платежів до
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та цільового і
правильного витрачання коштів за період з
01.01.2005 р. по 01.04.2006 р., оформленої відповідним актом (а.с.7-10). В акті перевірки відповідачем зафіксовані порушення під час нарахування і
виплати позивачем допомоги з
тимчасової втрати працездатності працівникуОСОБА_1, у результаті чого необґрунтована переплата по допомозі
склала 1190 грн., порушення при виплаті допомоги за дитиною до 3-х років, де переплата склала 231,63 грн., та
відхилення між даними звіту і перевірки на суму 20,00 грн., всього
порушень на суму 1441,34 грн. Перевіряючими
встановлено, що розмір допомоги з тимчасової непрацездатності працівникуОСОБА_1 позивачем нараховано на
кількість днів (годин), які підлягають оплаті, згідно з листками
непрацездатності за період з 12.04.2005 р. по 14.01.2006р., однак таке нарахування, на думку відповідача, слід було проводити,
виходячи з кількості фактично відпрацьованих
днів (годин) за цей період бригадою, до складу якої входив ОСОБА_1., оскільки окремого графіка роботи останнього та
табелю обліку його робочого часу позивачем не велося, і в робочі дні, коли бригада ОСОБА_1 не працювала, в
останнього, відповідно, не було втрати заробітку.

На підставі зазначеного акту перевірки
20.06.2006 р. відповідачем прийнято рішення № 333 про застосування та
зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті сум фінансових
(штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, згідно з яким не прийнято до зарахування витрати по тимчасовій
непрацездатності, по догляду за дитиною до трьох років та розбіжність між
даними звіту ф. 4 ФСС ТВП та фактично
виявленими перевіркою в сумі 1441,34 грн., за порушення порядку витрачання
страхових коштів накладено штраф у розмірі 50%, а саме 720,67 грн. До суми, не прийнятої Фондом до зарахування,
входять кошти в розмірі 1190 грн. виплаченої гр.ОСОБА_1 допомоги по
тимчасовій непрацездатності.

Гарантії права громадян на соціальний захист,
у тому числі й у разі повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, закріплені ст. 46 Конституції України. Це право гарантується,
зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також
бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Правові, організаційні та фінансові основи
загальнообов'язкового державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та
пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі
смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (далі - Закон №
2240).

Статтею 35 Закону № 2240
передбачено надання допомоги по тимчасовій працездатності, зокрема, внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, у формі
матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу) у разі настання відповідного страхового випадку.

Пунктом 20 Порядку
обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплати за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 26.01.2001 р. № 1266 (далі - Порядок), визначено, що сума страхових виплат застрахованій особі
та оплати за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності
за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої
встановлюється у відсотках середньоденної (серед нього динної) заробітної плати (доходу) залежно від страхового
стажу, якщо наявність його
передбачено законодавством, на кількість днів (годин), які підлягають оплаті.

Щодо визначення середньої заробітної плати
для нарахування допомоги з тимчасової працездатності
працівникуОСОБА_1 спору між сторонами немає.

Спір стосується
визначення кількості робочих днів (годин), з розрахунку яких мав визначатися розмір допомоги з тимчасової
непрацездатностіОСОБА_1 за період його непрацездатності.

Аналізуючи зміст
зазначеного Порядку, суди дійшли правильного висновку, що кількість днів
(годин), які підлягають оплаті,
визначаються у відповідності до графіку роботи, за яким мав би працювати працівник у період його перебування на
лікарняному.

Крім того, положенням
абз. 2 п. 10 Порядку передбачено, що у разі, коли на підприємстві, в установі та
організації встановлено неповний робочий день (робочий тиждень), середня заробітна
плата обчислюється виходячи з частини місячної тарифної ставки (посадового окладу),
встановленої працівникові на момент настання страхового випадку, що відповідає
його графіку роботи.

Тобто, нарахування
допомоги по тимчасовій непрацездатності повинно проводитися за дні роботи згідно з
графіком роботи, встановленим для окремого працівника (або режиму роботи підприємства в цілому якщо він
поширюється на всіх членів трудового колективу, чи установленого режиму роботи
виробничої бригади, до складу якої входить конкретний працівник). При цьому графік (режим) робочого часу працівника не завжди
співпадає з фактично відпрацьованими ним днями і ці поняття ототожнювати не
можна.

Відповідно до п. 1.12
Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному
господарстві України від 07.07.1995 р., п. 1.6 Інструкції зі статистики
кількості працівників від 28.09.2005 р. однією з основних форм первинної
облікової документації для визначення кількісного складу працівників, є зокрема,
табель обліку використання робочого часу.
Згідно з п. 1.7 Інструкції від 28.09.2005 р. відмітки в табелі обліку
використання робочого часу про причини відсутності на роботі, тривалість
робочого дня, понаднормову роботу та інші відхилення
від нормальних умов праці здійснюються лише на основі документів, оформлених належним
чином (листки непрацездатності, листки простоїв, довідки про виконання
державних або громадських обов'язків тощо).

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, позивач не відмічав у табелях обліку робочого часу про причини
відсутності на роботі працівника ОСОБА_1 у період перебування його на
лікарняному з 12.04.2005р. по 14.01.2006 р.
та тривалість встановленого для нього робочого дня, протягом якого ОСОБА_1. не працював внаслідок тимчасової
втрати працездатності.

ОСОБА_1 було прийнято на
роботу робітником на сезон польових робіт згідно з наказом від 18.03.2004р. №
12-К, тобто укладено строковий трудовий
договір.

Після закінчення сезону
польових робіт ОСОБА_1. не було звільнено з роботи, відсутні будь-які докази про укладення з ним трудової
угоди на якихось інших умовах.

У відповідності до ст.ст.
23, 39-1 Кодексу законів про працю України, якщо після закінчення строку трудового договору
трудові відносини фактично тривають і жодна сторона не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається
продовженою на невизначений строк. Відповідно,
на такого працівника поширюються загальні правила трудового розпорядку, що діють
на підприємстві, оскільки будь-якими документами не встановлено інше.

У зв'язку з наведеним
щодо гр-на ОСОБА_1 не підлягає застосуванню норма абз. 2 ч. 2 ст. 35 Закону № 2240, якою визначено, що
застрахованим особам, які працюють на сезонних і тимчасових роботах, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, надається не більш як за 75 календарних днів протягом календарного року.

У 2004-2006 роках на підприємстві відповідача
не було належним чином укладеного
колективного трудового договору, в якому були б відображені умови режиму роботи, норми тривалості робочого часу і
відпочинку, не були затверджені правила внутрішнього трудового
розпорядку (ст.ст. 13, 142 КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 50 КЗпП
України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на
тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму
тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Статтею 52 КЗпП України визначено, що для
працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні
тривалість щоденної роботи (зміни)
визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений
ним орган за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням
установленої тривалості робочого тижня (статті
50 і 51).

На тих підприємствах, в
установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження
п'ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий
тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при
тижневій нормі 40 годин, 6 годин
при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.

П'ятиденний або
шестиденний робочий тиждень встановлюється власником або уповноваженим ним органом спільно з виборним органом
первинної профспілкової організації (профспілковим
представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу і за погодженням з місцевою Радою
народних депутатів.

Оскільки на підприємстві відповідача не було
в установленому порядку затверджено меншу норму робочого часу, ніж визначено
ст. 50 КЗпП України, яка б поширювалася на
працівника ОСОБА_1, суди дійшли правильного висновку, що допомога по тимчасовій працездатності останньому
повинна розраховуватися виходячи з норми тривалості робочого часу, установленої цією статтею Кодексу та
відповідними листами Міністерства
праці та соціальної політики України про норми тривалості робочого часу на 2005
та 2006 роки відповідно від 12.10.2004
р. та від 04.10.2005 р. Зазначені норми позивач, нараховуючи допомогуОСОБА_1, не перевищив.

Законом № 2240, Порядком не передбачено
нарахування допомоги з тимчасової втрати працездатності
працівнику в іншому порядку, ніж у відповідності до графіку (режиму) роботи на
підприємстві, в установі, організації.

За наведених вище
обставин суди дійшли правильного висновку про те, що відповідач під час перевірки
неправомірно застосував для
обчислення допомоги з тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 лише ті робочі дні, коли працювала бригада, до складу якої
він входив, оскільки графік роботи цієї бригади в установленому порядку
позивачем не затверджувався, відповідно на ОСОБА_1 не поширювався.

Доводи касаційної
скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку,
що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано
норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушені
норми процесуального права.

Оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220-1,
223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності відхилити, а постанову
господарського суду Чернівецької області від 01 грудня 2006 року та ухвалу
Львівського апеляційного господарського суду від 28 березня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: