Справа № 22-а-6633/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.07.2008 р. справа № 22-а-6633/08

Приміщення суду за адресою:
м.Донецьк, проспект Шевченко, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого:

Білак С.В.

Суддів

Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.

при секретарі

Безрукавій В.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області

на постанову

Луганського окружного адміністративного
суду

від

07 травня 2008 року

по справі за позовом

№ 2-а-813/08 /суддя Ушаков Т.С./ ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області

про

визнання дій неправомірними, зобов»язання
зробити перерахунок пенсії, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов»язання зробити
перерахунок пенсії.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2008 року позов ОСОБА_1 було задоволено
повністю. Визнано дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області щодо
відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 незаконними. Зобов»язано
Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку зробити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком
з 08.02.2007 року.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує пенсію як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має третю групу
інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не
погодившись з вказаною постановою суду, відповідач Управління
Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подав
апеляційну скаргу на це судове рішення, посилаючись на порушення норм
матеріального права і процесуального права і просить постанову суду першої
інстанції від 07.05.2008 року скасувати і відмовити ОСОБА_1
в задоволенні позовних вимог.

В
обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Управління правильно та
правомірно здійснювало розрахунок основної та додаткової пенсії позивача на
підставі мінімальної пенсії за віком, встановленого Кабінетом Міністрів
України. Зазначає, що суд першої інстанції не встановив, що позивач звертався
із заявою до управління 30.10.2007р.

Представник відповідача і позивач до
судового засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія
суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої
інстанції - зміні з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 віднесений до
першої категорії осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.06.2006 року і є інвалідом третьої групи (а.с.5).

Позивач
знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (а.с.4).

На
звернення позивача про перерахування пенсії від 08.02.2007р., відповідач листом
від 16.02.2007р. відмовив позивачу у перерахуванні і призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (а.с.4).

З 1
січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його
преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом
другим преамбули Закону України № 1058-4 передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною
3 статті 4 Закону України № 1058-4 передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право
громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене
статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ
8 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами
зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року максимальний розмір
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством),
призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до цього Закону не
може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий
граничний розмір визначений даною статтею для пенсій призначених у 2006 році
відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» №
3235-15 від 20 грудня 2005 року.

Нормою
зазначеної статті Закону визначений
загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених
(перерахованих) за нормами спеціального закону у 2006-2007 роках, а також
граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом у 2006 році.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам III групи - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на
момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України
і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до першої категорії.

Згідно
частини третьої ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія
у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р., згідно
статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому
числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону
України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Частиною
3 статті 4 даного Закону України (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня
2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум
на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею
62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006
року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року був затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена
стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в
новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка
втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406
гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена
абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно
410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким
чином, для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, розмір додаткової пенсії повинен
розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Позиція
Управління ґрунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів України, огляд
яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що будь-якою із них
визначений мінімальний розмір додаткової пенсії для встановлення нижчого рівня
пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС.

Колегія
суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність приписів
зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення принципу
законності, визначений пунктами 2-4 ст.9 КАС України.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), пов'язану з реалізацією права
на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян
на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У
рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею
22 Конституції України не допускається.

Конституційні
принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною
2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте
у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як
статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи
зазначене, суд першої інстанції правильно визнав дії відповідача неправомірними
та зобов»язав перерахувати пенсію.

Проте, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку щодо проведення
такого перерахунку пенсії з 08.02.2007р., оскільки відповідно до ст.45 Закону
України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», у разі
виникнення права на підвищення пенсії - її розмір перераховується з першого
числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано після 15 числа.

Таким
чином, перерахування пенсії позивачу необхідно провести з 1 лютого 2007 року,
так як позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії 08.02.2007р.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст. 195-196, п.2
ч.1 ст. 198, ст. 201,
ст.207,
ст. 211, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
-

ПО С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 07.05.2008 року у справі № 2-а-813/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про
визнання дій неправомірними, зобов»язання зробити перерахунок
пенсії - задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду
від 07.05.2008 року у справі № 2-а-813/08 за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області
про визнання дій неправомірними, зобов»язання зробити перерахунок пенсії - змінити.

Перерахунок
пенсії ОСОБА_1 здійснити з 01.02. 2007 року.

В іншій
частині постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 07.05.2008 року - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 9 липня 2008 року, у повному
обсязі складена 14 липня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук