Справа № 22-а-2199/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-2199/08 Головуючий у 1-й інстанції Верещак А.М.
Суддя-доповідач Бистрик Г.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2008 року

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Бистрик
Г.М.,

суддів Усенка В.Г.,

Попович О.В.,

при секретарі Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 10 липня 2007 року
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Біла Церква, про зобов'язання перерахунку пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок захворювання пов'язаного з Чорнобильською катастрофою та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Біла Церква про зобов'язання перерахунку пенсії
по інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, свої вимоги
мотивуючи тим, що управління ПФУ у м. Біла Церква відмовляє йому у перерахунку
пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до
якого розмір призначеної йому пенсії як інваліду 2-ї групи захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською катастрофи, не може бути нижчим 8-ми мінімальних
пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10
липня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального права та процесуального права, судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона
підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні
вимоги позивачу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, та письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом
другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного аварією на ЧАЕС, що
підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 і копією довідки МСЕК № 121156 від
16.07.1998 року.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ у м. Білій Церкві та з
16.07.1998 року одержує пенсію по інвалідності, яка призначена відповідно до
ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків
із середньомісячної заробітної плати за роботу в зоні відчуження, станом на 01.04.2007
року розмір пенсії становить 1254,84 грн.

Крім основної пенсії, позивачу згідно ст. 50
вищезазначеного Закону призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю
в розмірі 75% від розрахункової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

До пенсії позивача проводиться також доплата відповідно
до ч. 2 ст. 39 вказаного Закону в розмірі, передбаченому Постановою КМ України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Основна та додаткова пенсія позивачу ОСОБА_1 призначена з
врахуванням даних вимог закону та з розрахунку розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленою за вказаною постановою Кабінету Міністрів України, а тому
враховуючи, що інших законодавчих актів щодо розміру мінімальної пенсії для
призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не має, а тому права
позивача при призначенні та виплаті пенсії порушенні не були.

Статтею 62 Закону України "Про внесення змін до
Закону України „ Про Державний бюджет України на 2007" рік"
затверджений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини першої статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Але в п.З статті
28 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
зазначено, що цей мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно
для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, тобто Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому не
застосовують на увагу посилання позивача в апеляційній скарзі на дану норму
Закону. Для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підстав немає.

Суд першої
інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи позивача, що пенсія йому була
призначена до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», внаслідок чого даний Закон не розповсюджується
на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності даного Закону,
так як в нормі Закону, якою визначено розмір мінімальної пенсії за віком, прямо
передбачені межі її застосування, а тому вона не може бути застосована до
пенсій призначених на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не
заслуговують на увагу доводи апелянта, щодо змін до Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ( в редакції від 05.10.2006 року №231), за якими ч. 3 ст. 67
вказаного Закону передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, так як відповідно до Прикінцевих положень до
вказаного Закону «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
05.10.2006 року, Кабінет Міністрів України зобов'язаний забезпечити прийняття
нормативних атів необхідних для реалізації цього Закону, але на даний час
відсутні будь - які відповідні акти з даного питання, а тому відповідач з
законних підстав не може провести перерахунок пенсії на підставі зазначених
змін.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення обґрунтовано
керувався положеннями ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої
підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом
провадиться Кабінетом Міністрів України, а тому за відсутністю на даний час
будь - яких нормативних актів з даного приводу підстав для задоволення вимог
позивача не має.

Доводи апеляційної
скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200
КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення (в частині, що оскаржується)
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Біла
Церква про зобов'язання перерахунку пенсії та стягнення заборгованості по
виплаті пенсії.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2007
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: