Справа № 2-а-53/2007
Суддя: Чапланова О.М.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-53/07
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007
року. Торезький міський суд
Донецької області в складі:

Головуючого-судді Чапланової
О.М.

При секретарі Кононенко
Л. І.

За участю:
позивача ОСОБА_1

представників
відповідачів МеркуловоїІ.В.

Бондаренко
О.А. Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Торезі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради,
Головного управління державного казначейства України в Донецькій області - про
визнання протиправними дії при визначенні сум щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2007 р.
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради - про стягнення
заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення, в якому просив стягнути з
УПСЗН Торезької міської ради недоотриману компенсацію на оздоровлення за
2003,2004,2005 роки в розмірі 3063 грн.

30.05.2007 р. на зміну позовних вимог ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради, Головного управління державного казначейства
України в Донецькій області про визнання не чинним, протиправним, рішення, дії
при визначенні сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС 1 категорії, інвалідом 3-ої групи. Відповідно до ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" він мас право на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Управління праці
та соціального захисту населення Торезької міської ради виплатило йому щорічну
допомогу на оздоровлення за 2003 р. - 06.05.2004 p., за2004 р.
-08.04.2005 р. в розмірі 21 грн.50 коп. (за кожний рік), за2005 р. - 14.12.2005
р. в розмірі
90 гри. Але відповідно до ст.48 вказаного Закону йому повинна бути нарахована і
виплачена щорічна допомога на оздоровлення з розрахунку мінімальної заробітної
плати на момент виплати. З урахуванням допомоги на оздоровлення, яка була йому
виплачена, до виплати належить : у 2003 р. - (205 грн. х 4) - 21,50 = 798
грн.50 коп., у 2004 р. - (262 грн. х 4) - 21,50 = 1026 грн.50 коп., у 2005 р.
(332 грн. х 4) - 90 = 1238 грн., а всього - 3063 грн. Проте УПСЗН Торезької
міської ради відмовило йому виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у
вказаних розмірах.

Згідно із ст. 63 ЗУ
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
вказаного Закону здійснюється за рахунок державного бюджету, а згідно із
Положенням «Про державне казначейство» основними завданнями казначейства є
забезпечення казначейського обслуговування і розрахунково-касове обслуговування
одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень і проведенні платежів, тому позивач вважає, що Головне
управління державного казначейства після надання УПСЗН відповідних розрахунків
зобов'язане здійснити відповідне забезпечення і обслуговування виплат щорічної
допомоги на оздоровлення.

Позивач просить визнати не чинними, протиправними
рішення, дії Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради при визначенні сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2003,2004,2005 роки, такими, що не відповідають нормам ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради здійснити йому виплату щорічної допомоги на
оздоровлення: за 2003 р.
в розмірі 798 грн.50 коп., за 2004 р. - 1026 грн.50 коп., за 2005 р. - 1238
грн., а всього 3063 грн. Зобов'язати Головне управління державного казначейства
України в Донецькій області забезпечити казначейське обслуговування УПСЗН, а саме:
розрахунков-касове обслуговування УПСЗН та контроль за здійсненням

бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень і проведення йому платежів
на виплату допомоги па оздоровлення за 2003,2004,2005 роки в сумі 3063 грн.

В судовому засіданні
07.06.2007 р. позивач
підтримав позовні вимоги,
дав пояснення, аналогічнії викладеним у позові.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Меркулова
І.В., в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що фінансування витрат, пов'язаних
з реалізацією ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється за рахунок державного
бюджету. Згідно із ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про
державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно із
п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу України до нормативно-правових актів, які
регулюють бюджетні відносини в Україні належать в тому числі і нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу України та інших законів України. ПКМУ № 987 від 20.06.2000
р. «Про затвердження Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
населення» передбачено, що фінансування видатків Фонду здійснюється Державним
казначейством в межах наявних фінансових ресурсів. Перелік видатків на
здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення, що фінансуються з Фонду, затверджуються ЗУ Про
державний бюджет на відповідний рік. Виходячи з існуючих фінансових можливостей
держава гарантує виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р., та
постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562.

Фінансування витрат, пов'язаних з виплатою допомоги ОСОБА_1, за 2003-2004 pp.
здійснювалось у розмірі 21 грн. 50 коп., визначеному ПКМУ № 836 від 26.07.1996 p., за
2005 р. - у розмірі 90 грн., визначеному ПКМУ від 12.07.2005 р. № 562.
Компенсації на оздоровлення за 2003-2005 pp.
позивачу виплачені. Вважає дії УПСЗН при призначенні та виплаті позивачу
компенсації на оздоровлення правомірними і просить у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник
відповідача - Головного управління державного казначейства України в Донецькій
області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що
органи державного казначейства України, відповідно до покладених завдань,
проводять розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів
бюджетних коштів на підставі наданих платіжних документів та зареєстрованих
зобов'язань, в межах своїх повноважень здійснює контрольні функції.
Призначення, нарахування та перерахування виплат, передбачених ст.. 48 ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", до компетенції органів Державного казначейства не відноситься.
Головне управління державного казначейства України в Донецькій області не
знаходиться з позивачем у правовідносинах, своїми діями або бездіяльністю не
порушувало законних прав та інтересів позивача. Просить у задоволенні позовних
вимог до Головного управління державного казначейства України в Донецькій
області відмовити.

В судовому
засіданні 21.06.2007 р. позивач збільшив розмір позовних вимог і просить
зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської
ради здійснити йому виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення: за
2003 р. в розмірі 798 грн.50 коп., за 2004 р. - 1138 грн.50 коп., за 2005 р. -
1238 грн., а всього 3175 грн., пояснивши, що ним помилково була розрахована
недоотримана сума компенсації на оздоровлення за 2004 p., виходячи з
мінімальної заробітної плати 262 грн., в той час, коли на момент виплати -
08.04.2005 p.,
мінімальна заробітна плата складала 290 грн.

Вислухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали
справи, судом фактично встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії, інвалідом 3-ої групи, яка встановлена
12.07.2000 р. безстроково, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.4).

Відповідно до ст. 22 Загальної декларації прав людини, кожна людина, як
член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для
підтримки його гідності, вільного розвитку його особистості, прав в
економічної, соціальної и
культурної сферах за допомогою національних зусиль і міжнародного
співробітництва і відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам третьої групи - чотири мінімальних заробітних плати.

Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесенні змін в діючі закони
не; допускається звуження змісту і об"ему існуючих прав и свобод.

Відповідно до ч.2 ст.
19 Конституції України органи державної влади і місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р.
№ 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи» всупереч Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено конкретні
розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі й, зокрема
для інвалідів 3 групи - 21 грн.50 коп. (за грошовою реформою 1996 року), а,
починаючи з 2005 р. в розмірі
90 грн.

Згідно із довідкою від 12.04.2007 р. (а.с.5) Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради виплатило позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення: за 2003 рік - 06.05.2004 р. у розмірі 21
грн.50 коп., за 2004 рік - 08.04.2005 р.
у розмірі 21 грн.50 коп., встановленому постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 р. № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", за 2005 р. - 14.12.2005 р. у розмірі
90 грн., встановленому ПКМУ від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд
вважає вказані дії відповідача не основаними на законі.

Статтею
48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок;. Чорнобильської катастрофи", норму якої треба застосовувати при
вирішенні даного спору, виходячи
з принципу адміністративного судочинства - верховенства права та
пріоритетності законів над підзаконними актами, яким є Постанова Кабінету
Міністрів України, передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема
інвалідам третьої групи у розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати. При
цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Статтею 89 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004
рік" у редакції Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
державний бюджет України на 2004 рік" від 17.06.2004 р. передбачено розмір
мінімальної заробітної плати з 1 січня 2004 року - 205 грн., з 01.09.2004 р. - 237 грн.

Враховуючи, що щорічну допомогу на оздоровлення: за 2003 рік позивачу було
виплачено 06.05.2004 р.
у розмірі 21 грн.50 коп., суд вважає, що позивачу недоплачена щорічна
допомога на оздоровлення за 2003 рік в розмірі 798 грн.50 коп. (205 грн.х4=820
грн. -21 грн.50 коп.=798 грн.50 коп.).

Статтею 83 Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких
інших законодавчих актів України" передбачено наступний розмір мінімальної
заробітної плати: з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1 вересня 2005 року - 332
грн.

Враховуючи, що щорічну допомогу на оздоровлення: за 2004
рік позивачу було виплачено 08.04.2005 р. у розмірі 21 грн.50 коп., суд вважає,
що позивачу недоплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2004 рік в розмірі
1138 грн.50 коп. (290 грн.х4=1160 грн.-21 грн.50 коп.=1138 грн.50 коп.).

Враховуючи,
що щорічну допомогу на оздоровлення: за 2005 рік позивачу було виплачено
14.12.2005 р. у розмірі 90 грн., суд вважає, що позивачу недоплачена щорічна
допомога на оздоровлення за 2005 рік в розмірі 1238 грн. (332 грн.х4=1328 грн.
-90 грн.=1238 грн.).

Всього за 2003,2004, 2005 роки позивачу недоплачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 3175 грн. (798,50+1138,50+1238=3175 грн.)

Суд оцінює як безпідставне посилання представника відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради, на те, що Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні
роки виключають можливість застосування встановлених в цих Законах розмірів
мінімальної заробітної плати для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення ,
встановленої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Законом України „Про
державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії""
передбачено, що мінімальний розмір заробітної плати визначається виключно
Законами України. Зі змісту вказаних Законів не вбачається обмежень щодо
можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати, встановленої цими
Законами з метою реалізації норми ст.48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки в них передбачається обов'язок Кабінету Міністрів України здійснювати
застосування цих норм виходячи з реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету на відповідні роки. Між тим, з моменту прийняття постанови
Кабінету Міністрів № 836,;: встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення до прийняття 12.07.2005 року постанови Кабінету Міністрів України
„Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за №562, залишалися незмінними, у той час, як
Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної
плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Дії Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської
ради при визначенні позивачу сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005
роки, треба визнати протиправними, такими, що неї відповідають нормам ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням отриманих позивачем сум - 21грн.50 коп. за 2003 р. і 2004 p., 90 грн. за 2005 р., та розмірів
мінімальної заробітної плати на час виплати йому допомоги (травень 2004 р. -
205 грн., квітень 2005 р. - 290 грн., грудень 2005 р. - 332 грн.) - зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
здійснити позивачу виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення: за
2003 р. в розмірі
798 грн.50 коп., за 2004 p.-
1138 грн.50 коп., за 2005 p.-
1238 грн., а всього 3175 грн.

Згідно із ст. 63 ЗУ
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Згідно із Положенням
«Про Державне Казначейство України», затвердженим ПКМУ від 21.12.2005 р. за №
1232, основними завданнями казначейства є забезпечення казначейського
обслуговування Державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного
казначейського розрахунку, що серед іншого передбачає розрахунково-касове
обслуговування і одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням
бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та
проведенні платежів за цими зобов'язанням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідно зобов'язати
Головне управління державного казначейства України в Донецькій області
забезпечити казначейське обслуговування Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради, а саме: розрахунково-касове обслуговування'
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради та
контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень і
проведенні платежів ОСОБА_1 на
виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки в
сумі 3175 грн.

Керуючись:
Конституцією України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України «Про Державний бюджет на
2004 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2005 рік», Законом України
„Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"",
Положенням «Про Державне Казначейство України», затвердженим ПКМУ від
21.12.2005 р. за№ 1232, ст.ст. ст. ст. 60,158 , 159, 160, 161, 162, 163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради при визначенні ОСОБА_1сум
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради здійснити ОСОБА_1виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення:
за 2003 р. в розмірі
798 грн.50 коп., за 2004 р. - 1138 грн.50 коп., за 2005 р. -1238 грн., а всього
3175 грн.

Зобов'язати
Головне управління державного казначейства України в Донецькій області
забезпечити розрахунково-касове обслуговування Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради та контроль за здійсненням бюджетних
повноважень при зарахуванні надходжень і проведенні платежів ОСОБА_1на виплату
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки в сумі
3175 грн.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради судовий збір на користь держави у розмірі 31
грн. 75 коп.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі складання постанови у повному обсязі - з
дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються Донецькому
апеляційному адміністративному суду через Торезький міський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.