Справа № 22-а-1625/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П о с т а н о в а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Маслія В.І.,,

Саприкіної І.В.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області на постанову Замостянського районного суду міста Вінниці від
5 квітня 2007 року в адміністративній справі №2-а-351/07 за позовом ОСОБА_1 до
Вінницького обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області про перерахунок розміру пенсії, як учаснику
бойових дій,

в с т а н о в и в :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у
якому, посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України, Законів України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб», інших нормативно-правових актів, просив зобов'язати
Вінницький обласний військовий комісаріат провести перерахунок підвищення до
пенсії.

Постановою Замостянського районного суду міста Вінниці від 5 квітня 2007
року вказаний позов задоволено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин
ст.ст.13, 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та зазначив, що внесення змін в законодавство України щодо
визначення розміру підвищення пенсії звужує обсяг прав ветеранів війни, які
існували до їх внесення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи просить скасувати постанову Замостянського районного суду
міста Вінниці від 5 квітня 2007 року та прийняти нову постанову, якою відмовити
у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення,
суть вимог апеляційної скарги та, перевіривши доводи апеляції наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений наказом Генштабу ВС
СРСР №191 від 1 грудня 1973 року за вислугу років, і має право на пільги встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни.

Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.13
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб». В послідуючому, з врахуванням того, що позивач є інвалідом війни, було
проведено підвищення розміру пенсії відповідно до ст.15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак розмір
підвищення пенсії (в сумі 19 грн.91 коп. з 01.10.2003 року до 31.12.2005 року)
здійснено згідно п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002
року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України
від 27.08.2003р. №1350 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Також ст.22 Конституції України гарантує, що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України, в Україні визнається принцип верховенства
права, тобто Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантіях їх соціального захисту», інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії підвищуються в розмірі: інвалідам
війни ІІ групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

Також ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб» (в редакції Закону від 25.03.1996р.) встановлено, що підвищення пенсій за
вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є
ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу
років підвищуються в таких розмірах, зокрема, на 350 процентів мінімальної
пенсії за віком - інвалідам війни II групи.

Однак, після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів
України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців», який набрав чинності 15.09.2006р., стаття 15 викладена у
новій редакції, в якій зазначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону,
які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам,
на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в
порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

В свою чергу, у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.13 викладена в
новій редакції, яка набрала чинності з 01.07.2006р. Відповідно до зазначеної норми
цієї статті Закону інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі інвалідам ІІ групи - 40 процентів прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях
їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» від
15.07.1999р. з 1 вересня 1999 року було встановлено мінімальний розмір пенсії
за віком - 24 гривні 90 копійок. Встановлено, що цей розмір не застосовується
для визначення розмірів соціальних пенсій (за віком), надбавок та інших доплат
до пенсій.

Відповідно до п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від
03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», встановлено, що виходячи з розміру 19,91 грн. провадиться
розрахунок підвищення, передбачених Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення перерахунку пенсій
відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення, Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та зазначених п.п.«а»
п.1.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 1 січня 2005 року мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків - 25, у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно з п.2 Положення про управління пенсійного фонду України у районах,
містах та районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 року №8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 21 травня 2002 року за №442/6730 передбачено, що призначають і
виплачують пенсії управління Фонду в районах, містах, районах у містах, які є
юридичними особами.

Статтею 99 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» передбачено,
що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають
право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,
пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», чітко визначає пільгу позивача щодо підвищення його пенсії в розмірі
350% мінімальної пенсії за віком до 1 липня 2006 року, а з цього періоду в
розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема,
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ч.3 ст.2 КАС України).

У зв'язку з тим, що будь-яких обмежень в застосуванні зазначеного розміру
мінімальної пенсії за віком, цей Закон не встановлює, колегія суддів вважає, що
дії відповідачів по встановленню позивачу підвищення розміру пенсії виходячи з
суми 19,91 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002р., суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яким встановлено розмір мінімальної пенсії за
віком на рівні прожиткового мінімуму.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
про те, що на момент розгляду справи щомісячне підвищення пенсії позивачу не
відповідає тим змінам мінімальної пенсії за віком та іншим Законам , які були
предметом дослідження в судовому засіданні.

Проте, позовні вимоги щодо перерахунку підвищення пенсії, як інваліду війни
і виплатити за період з 01.08.2001 року
по 18.02.2006 року не можуть бути задоволені виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.99, 100 КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Аналізуючи зміст положень Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» слід дійти висновку про те, що
підвищення та інші доплати до пенсії не є пенсійним забезпеченням, а тому норму
ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо відсутності обмежень
строку на звернення до суду застосовувати до спірних правовідносин не можна.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставою для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Беручи до уваги те, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив
зазначені вище норми процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині задоволення позовних вимог, постанову
Замостянського районного суду міста Вінниці
від 5 квітня 2007 року належить скасувати з прийняттям нового рішення,
яким зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області провести перерахунок і виплатити різницю підвищення пенсії ОСОБА_1, як
інваліду війни ІІ групи, в межах строку звернення до суду з адміністративним
позовом, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме: з 18 лютого 2006
по 1 липня 2006 року - в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, а з 1 липня
2006 року - в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

В решті апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

На підставі
викладеного та, керуючись ст.ст.160, 171, 198, 202, 205, 207 КАС України,
Київський апеляційний адміністративний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну
скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
задовольнити частково.

Постанову
Замостянського районного суду міста Вінниці від 5 квітня 2007 року у справі
№2-а-351/07 скасувати в частині зобов'язання Головне управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення
пенсії в розмірі 150% від мінімальної пенсії за віком з моменту введення
підвищення пенсії ветеранам війни, а починаючи з липня 2004 року - в розмірі
350% мінімальної пенсії за віком та недораховану разову щорічну допомогу
інваліду війни до 5 травня за період з 2002 по 2006 роки та постановити нову,
якою частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

В цій же частині
прийняти нову постанову, якою:

Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести
перерахунок і виплатити різницю підвищення пенсії ОСОБА_1, як інваліду війни ІІ
групи, з 18 лютого 2006 по 1 липня 2006 року - в розмірі 350% мінімальної
пенсії за віком, а з 1 липня 2006 року - в розмірі 40% прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

В решті
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Замостянського
районного суду міста Вінниці від 5 квітня 2007 року - без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана
касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення цієї постанови у повному обсязі.

Головуючий підпис І.Бараненко

Судді:
підпис В.Маслій

підпис І.Саприкіна

ДАНУ ПОСТАНОВУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 21 ЛИПНЯ 2008 РОКУ