Справа № 7/54
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
№ 7/54
Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді
Арсірія Р.О., при секретарі Ісіковій О.Г, розглянув позовну заяву та додані до
Національної академії оборони України
стягнення заборгованості ,
ОСОБА_2 -представник за
Строчак М.А. -представник за
Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення невиплаченої суми грошової
компенсації за продовольче забезпечення в розмірі 46 272,42 грн. за період з
11.03.2000 по 16.10.2007.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем було порушено право позивача, яке гарантоване державою, на
отримання за рахунок держави продовольчого забезпечення, що призвело до
утворення заборгованості перед позивачами.
Ухвалою від 27.12.2007 було
відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання на
28.02.2008 об 11:30.
Позивач надав суду уточнення
позовних вимог, в яких просив суд визнати дії Національної академії оборони
України щодо незабезпечення позивача продовольчим пайком протиправними та
стягнути з відповідача грошову компенсацію за належне продовольче забезпечення
за період з 11.03.2000 по 04.09.2007 в розмірі 45 423,18 грн.
Відповідач надав суду заперечення
на заявлені позивачем позовні вимоги, в яких зазначив, що підстави для
задоволення позову відсутні оскільки чинним законодавством на сьогодні не
передбачено видачі продовольчих пайків або виплати грошової компенсації за
продовольче забезпечення, а також зазначили, що позивачі звернулися до суду з
порушенням встановленого ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України
строку на звернення до суду з позовом.
За результатами розгляду документів
і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний
адміністративний суд м. Києва, встановив:
Позивач з 16.04.1981 проходить
дійсну військову службу в Збройних Силах України, а з березня 2004 року -на
посаді начальника відділу технічного забезпечення та імітаційного моделювання
міжнародних миротворчих операцій центру підготовки офіцерів для
багатонаціональних штабів Національної академії оборони.
Законом України від 17.02.2000 “Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” призупинено дію частини другої
статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а також дію абзацу
першого частини першої статті 14 зазначеного Закону в частині забезпечення
військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх
сімей безоплатного проїзду у відпустку. На день звернення позивачів до суду
зазначена норма не втратила свою юридичну силу та є чинною.
Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України
щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових
актів) від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий
акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ст. 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав
людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як
З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні у справі “ОСОБА_3 проти
України”, та положення ч.1 ст. 58 Конституції України про незворотність дії в
часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи, суд приходить до висновку,
що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань.
Разом з тим, у випадках, коли з
набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон,
що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.
Посилання позивачів на пряму дію
ст. 17 Конституції України в частині забезпечення державою соціального захисту
громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших
військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, приймається судом до уваги.
Проте питання щодо відповідності нормативно-правових актів, якими зупинено дію
норми Закону України про право військовослужбовців на грошову компенсацію
замість продовольчих пайків, Конституції України не підпадає під компетенцію
адміністративних судів.
Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Зважаючи на вищевикладене та
керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
У позові ОСОБА_1 до Національної
академії оборони України про визнання дій протиправними, стягнення
заборгованості відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата виготовлення повного тексту
постанови 22.04.08

Суддя
Арсірій Р.О.