Справа № К-2299/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого, судді -
Смоковича М.
І.,

Суддів - Весельської Т. Ф.,

Горбатюка С. А.,

Мироненка О. В.,

Чумаченко Т. А.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі
Харківської області про поновлення порушеного права та стягнення недоотриманої
пенсії,

провадження у якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області на
рішення Апеляційного суду Харківської області від 9 червня 2005 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України
в Ізюмському районі Харківської області з позовом про поновлення порушеного
права та стягнення недоотриманої пенсії, мотивуючи тим, що відповідач
безпідставно, з посиланням на відсутність у нього стажу роботи, необхідного для
призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, припинив з травня 2004
року виплачувати йому пенсію.

Просив поновити його право на отримання пенсії, а також стягнути не отриману,
внаслідок неправомірних дій відповідача, пенсію за травень та червень 2004
року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2005 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 9 червня 2005 року
рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2005 року скасовано та
задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області звернулося з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який передав її у порядку,
визначеному пунктом 10 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу
адміністративного судочинства України для вирішення до Вищого адміністративного
суду України.

У касаційній скарзі, з посиланням на порушення норм матеріального права,
ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Справа розглянута судами попередніх інстанцій до набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції
перевіряє додержання норм матеріального і процесуального права, що діяли на час
розгляду справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працював з 15 липня 1983 року по 11 травня 1985 року штампувальником
виробів з пластмаси, а з 22 серпня
1985 року по 13 вересня 2000 року - пресувальником пластмасових виробів
з застосуванням УВЧ на Ізюмському оптико-механічному заводі та був звільнений з
роботи, оскільки підприємство було визнано банкрутом.

З 12 травня 2003 року, у віці 55 років, йому було призначено пенсію на пільгових умовах за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників, а рішенням комісії з
призначення та виплати пенсії Управління Пенсійного Фонду України в Ізюмському
районі Харківської області припинено її виплату, з посиланням на відсутність
підстав для її призначення.

Відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, право
на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням
пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2
роки 6 місяців такої роботи.

Відмовляючи ОСОБА_1у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що за наявного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, позивач матиме право на пільгове пенсійне забезпечення при досягненні 57
років. Зарахувати ж до зазначеного стажу період його роботи пресувальником
пластмасових виробів з застосуванням УВЧ з 22 серпня 1985 року по 1 серпня 1992 року
неможливо, оскільки виплата пенсії позивачу до досягнення ним пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (для
чоловіків - 60 років) повинна здійснюватися за рахунок власних коштів
підприємства, за результатами атестації робочих місць, а Ізюмський оптико-механічний завод був
ліквідований у зв'язку з банкрутством.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги,
апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що робоче місце позивача, як
пресувальника виробів з пластмаси атестовано та входить до Списку № 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами
праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, а ліквідація Ізюмського оптико-механічного заводу у зв'язку з
банкрутством та несплата ним внесків до Пенсійного фонду не є підставою для
відмови у призначенні пенсії, оскільки право соціального захисту, у тому числі
пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину Конституцією (стаття
46).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції ще
й з тих підстав, що, як вбачається з матеріалів справи, підігрівання заготовок
на установках з використанням джерел УВЧ входить до складу робіт пресувальника
виробів з пластмас (висновок Державної експертизи умов праці Головного
управління праці та соціального захисту населення при Харківській
облдержадміністрації, а. с.7, зворот), тобто є складовою технологічного
процесу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване
судове рішення є законним і не підлягає скасуванню, оскільки апеляційний суд,
всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та на
підставі закону, що їх регулює. У судовому рішенні повно відображені обставини,
що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо
визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального
права при прийнятті судового рішення.

Виходячи з викладеного та, керуючись статтями 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі
Харківської області залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду
Харківської області від 9 червня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді Т.
Ф. Весельська

С. А. Горбатюк

О. В. Мироненко

Т. А. Чумаченко