Справа № 22а-7549/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-7549/08 Головуючий у І інстанції - Маріщенко Л.О.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
липня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Дурицької О.М.,
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Коростишівської міжрайонної
державної податкової інспекції Житомирської області на постанову Господарського
суду Житомирської області від 24 вересня 2007 року у справі за адміністративним
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області
про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -
У квітні 2006 року Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним
Господарського суду Житомирської області від 24 вересня 2007 року заявлений
позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції
бюджету України на користь позивача 3,40 грн. судового збору.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Коростишівська МДПІ подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджені документально матеріалами справи та
підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому судом першої інстанції в
мотивувальній частині рішення не зазначено жодних мотивів, з яких суд виходив
при прийнятті постанови, і положень закону, якими він керувався.
колегія суддів, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши
правові норми, якими регулюються спірні відносини, дійшла висновку про
наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
суддів встановлено, що з 27.03.2007 року по 01.04.2007 року працівниками
Коростишівської МДПІ на підставі направлення № 81/01-12 від 27.03.2007 року
проведено документальну позапланову перевірку з питань дотримання вимог
податкового законодавства позивачем за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006
було встановлено, що позивачем порушено
п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: завищено
бюджетне відшкодування на 153906,23 грн., а також донараховано позивачу податку
на додану вартість у сумі 578542,77 грн. Зазначені донарахування здійснені у
зв'язку з тим, що податковою інспекцією було виявлено різницю між базою
оподаткування, визначеною на підставі експертної оцінки, та даними платника по
операціям з реалізації автомобілів, що ввозилися приватним підприємцем на митну
територію України як вантажні. Наступними власниками придбані у позивача автомобілі
ставилися на облік у органах ДАІ як легкові автомобілі, у зв'язку з чим змінювалося їх ринкова вартість, що,
відповідно, впливає на базу оподаткування податком на додану вартість.
підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові
позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «податок на додану
вартість» у розмірі 1157084,00 грн., з яких 578542,00 грн. - основний платіж та
578542,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.
суддів окрім того встановлено, що у січні 2007 року відповідачем також була
проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та
валютного законодавства позивачем за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006
питання про правомірність проведення податковою інспекцією позапланової
перевірки позивача за один і той же період, колегією суддів враховується
частини 6 ст. 11-1 Закону України від 12.04.1990 року № 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» позапланова виїзна перевірка проводиться у разі, коли
виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.
Так, у ході попередньої планової документальної перевірки
фактичних обсягів бази оподаткування податком
на додану вартість по операціях з продажу підприємцем ОСОБА_1 автотранспортних
засобів за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006 року було надано запити до
органів ДАІ 19 областей України щодо отримання інформації про реальну ринкову
вартість реалізованих позивачем легкових
автомобілів. В акті вказаної планової документальної перевірки було зазначено,
що при отриманні матеріалів за надісланими запитами, які не будуть
підтверджувати дані обліку суб'єкта
господарювання, що перевіряється, керівником податкового органу будуть вжиті заходи
щодо проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до ст. 11-1 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні».
Коростишівською МДПІ у відповідності з вимогами п. 3
частини 6 ст. 11-1 названого Закону 28.02.2007 було надіслано позивачу письмовий запит щодо надання пояснень
стосовно встановлених недостовірностей даних,
що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків та
документального підтвердження таких пояснень. Зазначений лист позивачем
було отримано особисто 09.03.2007 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на
поштовому повідомлені про вручення. Впродовж десяти
робочих днів з дня отримання запиту позивачем пояснення з даного питання та
його документальні підтвердження до Коростишіської МДПІ не
За таких обставин судова колегія погоджується з
твердженнями апелянта, що позапланову виїзну
перевірку позивача проведено за наявності достатніх правових підстав для
її проведення та відповідно до ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову
Що ж стосується здійснених контролюючим органом
донарахувань податкових зобов'язань, то колегія суддів при прийнятті рішення
Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг)
визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору,
ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових
платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком
податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни
товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються
будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що
передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю
особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).
Обґрунтовуючи правомірність
прийнятих Коростишівською МДПІ податкових повідомлень-рішень, остання зазначає
про передбачене законом право податкового органу застосовувати звичайні ціни
для визначення бази оподаткування.
Так, ч. 2 пп. 1.20.10 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» визначено, що податковий орган має право
застосувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках,
передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, що
здійснюється платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони
Процедура визначення звичайних цін передбачена приписами
п. 1.20. ст. 1 вказаного Закону.
Окрім того, підпунктом 1.20.5-1 пункту 1.20 цього Закону
передбачено, що для доказів обґрунтування рівня звичайної ціни застосовуються правила,
визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а
також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав.
З метою оподаткування терміни «справедлива вартість», «ринкова вартість» та «чиста вартість реалізації», які використовуються в
національних положеннях (стандартах)
бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна
і майнових прав, прирівнюються до терміну «звичайна ціна».
Ринкову (дійсну) вартість проданих позивачем транспортних
засобів визначено на підставі звітів про
їх експертну оцінку.
Судова колегія погоджується з доводами податкової
інспекції, що їй дійсно надано право застосовувати звичайні ціни
для визначення бази оподаткування, однак воно ніким і не оспорюється.
же час, відповідно до пп. 4.3.1 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (з відповідними змінами та
доповненнями) сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена
за непрямим методом у випадках, коли декларацію було подано, але під час
документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків
не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку у
порядку, передбаченому законодавством.
чином, донарахування податкових зобов'язань платника податків податковим
органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою,
встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямим
У свою чергу, згідно з пп. 4.3.5 п. 4.3 ст. 4
Закону України № 2181 рішення про застосування непрямих методів приймається
податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав,
визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з
використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами.
Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за
поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Отже,
донараховуючи податкові зобов'язання шляхом застосування звичайних цін
відповідач у будь-якому разі мав дотримуватися процедури, визначеної пп. 4.3.5 п. 4.3 ст. 4 Закону України № 2181.

Недотримання
такої процедури свідчить про неправомірність здійснених донарахувань податкових
зобов'язань і, як наслідок, є підставою для скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Судом першої інстанції спір по суті вирішено правильно, а тому постанова
Господарського суду Житомирської області від 24 вересня 2007 року підлягає
залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну
скаргу Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської
області залишити без задоволення.

Постанову Господарського
суду Житомирської області від 24 вересня 2007 року залишити без змін.

Повний текст ухвали
виготовлений 08 липня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня
складання в повному обсязі, тобто з 09 липня 2008 року, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
суддя

Судді: