Справа № 22-а-2966/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
22-а-2966/08 Головуючий у І інстанції: Боднарук М.Ф.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого:
Бистрик
Г.М.,

Суддів: Малиніна В.В., Ситникова О.Ф.,

при
секретарі: Шевчук О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами
Міністерства фінансів України та Державного казначейства України на постанову
Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 травня 2007 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 Держави Україна - державного казначейства
України, Міністерства фінансів України, управління праці та соціального захисту
населення Ямпільської районної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги інваліду війни другої групи, -

В
С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про
стягнення з державного казначейства України, Міністерства фінансів України,
управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до
5 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни другої
групи, відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2004, 2005, 2006 року. В обґрунтування
своїх позовних вимог зазначав, що він з 1995 року являється інвалідом війни
другої групи, внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням військової
служби та має право на отримання щорічної допомоги у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком. Проте допомога, передбачена вищезгаданим Законом,
виплачувалася йому у значно меншому розмірі.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 травня
2007 року позовні вимоги задоволені частково, стягнути з Міністерства фінансів
України, шляхом списання Головним Управлінням Державного Казначейства України,
грошові кошти в сумі 2542 грн. В задоволені позову за 2004-2005 роки
відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що за 2004-2005 роки позивачем
пропущено річний строк звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, Міністерство Фінансів
України та Державне Казначейство України подали апеляційні скарги, в яких
просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені
позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Міністерства
Фінансів України та Державного Казначейства України підлягають частковому
задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи і має право на
пільги, встановлені законодавством України для цієї категорії громадян.

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» позивач щорічно до 5 травня повинен отримувати
разову грошову допомогу в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що
позивачу за оскаржувані періоди було виплачено допомоги, як інваліду війни в
розмірі 820 грн., з них: за 2004 рік - 160 грн.; за 2005 рік - 330 грн.; за
2006 рік - 330 грн.; що не відповідає
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки позивачем не ставилось
питання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду
про стягнення невиплаченої щорічної грошової допомоги за 2004-2005 року, тому в даній частині
позовних вимог відмовлено.

З таким висновком суду можливо погодитись, оскільки він ґрунтується на
Законі.

Задовольняючи позовні вимоги за 2006 рік, суд керувався нормами Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак з
таким висновком, колегія суддів не погоджується, оскільки судом першої
інстанції не вірно застосовані норми матеріального права, а саме: не враховано,
що дію зазначеної норми Закону в частині визначення розміру виплат щорічної
разової грошової допомоги інвалідам війни зупинено на цей рік згідно із Законом
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» № 3235-IV від 20.12.2005
року.

А тому до спірних правовідносин не можна застосувати норма ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, оскільки на
момент ухвалення рішення судом вона була зупинена.

Положення Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року № 3235-ІV щодо
зупинення на 2006 рік дії норми ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» на відповідність Конституції України не
перевірялося у встановленому порядку, а тому підлягає застосуванню при
вирішенні даного спору і відповідно у цій частині є неправомірним висновок суду
першої інстанції про задоволення позовних вимог за 2006 рік.

З врахуванням того, що відповідачем разова щорічна
грошова допомога до 5 травня за 2004-2006 роки виплачена позивачу у розмірі
меншому ніж це встановлено законодавчо на момент виникнення спірних
правовідносин і суд першої інстанції, задовольняючи позов стягнув з відповідачів
вказану допомогу лише за 2006 рік, то судова колегія, приходить до висновку про
задоволення апеляційних скарг Державного Казначейства України та Міністерства
Фінансів України в частині стягнення з відповідачів на користь позивача
допомогу, як інваліду війни за 2006 рік. А тому постанову суду першої інстанції
в даній частині слід скасувати.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Міністерства Фінансів України та Державного
казначейства України задовольнити частково.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області
від 29 травня 2007 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Держави Україна
- Державного Казначейства України, Міністерства Фінансів України, управління
праці та соціального захисту населення Ямпільської районної державної
адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до
5 травня за 2006 рік - скасувати, та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у позові Москалюка П.Т. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий :

Судді: