Справа № 22-а-3686/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа №22а-3686/08 Головуючий
1 інстанції: Євтушенко Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2008 р.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С.,
Гуцал М.І.

при секретарі Житєтьовій Н.М.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Привалов О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного
фонду України у Сумській області на постанову Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 12.03.2008р. по справі № 2-а-2/08

за
позовом ОСОБА_1

до Державного Департаменту України з питань
виконання покарань, Управління Державного Департаменту України з питань
виконання покарань у Сумській області, Головного Управління Пенсійного фонду
України у Сумській області

про визнання
дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії ,-

встановила:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом та після уточнення позовних вимог просив визнати дії
першого відповідача в частині незарахування при виході на пенсію періоду
навчання в інституті до стажу служби для обчислення відсоткової надбавки за
вислугу років, встановлення відсоткових надбавок за вислугу років та
безперервну службу неправомірними, зобов'язати другого відповідача зарахувати
йому навчання в інституті до стажу служби для обчислення відсоткової надбавки
за вислугу років, встановити відсоткову надбавку за вислугу років та
безперервну службу із урахуванням цього навчання, зобов'язати третього
відповідача перерахувати йому пенсію з 1-го січня 2007 року.

Постановою
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2008р. по
справі № 2-а-2/08 позов ОСОБА_1
задоволено частково. Дії Державного Департаменту України з питань
виконання покарань по незарахуванню ОСОБА_1 при виході на пенсію періоду
навчання у інституті до стажу служби для обчислення відсоткової надбавки за
вислугу років, встановлення внаслідок цього 30 % надбавки за вислугу років як
особі прослужившій менше 20 років, встановлення 50% надбавки за безперервну
службу при виході на пенсію та при перерахунку пенсії із 01.01. 2005 року визнані
неправомірними. Зобов'язано Управління Державного Департаменту України з питань
виконання покарань у Сумській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання у
інституті- 02 роки 06 місяць 00 днів до стажу служби для виплати відсоткової
надбавки за вислугу років та безперервну службу, перерахувати відсоткові
надбавки за вислугу років та за безперервну службу із врахуванням періоду
навчання, надавши у Головне Управління Пенсійного Фонду України у Сумській
області необхідне подання. Зобов'язано Головне Управління Пенсійного Фонду
України у Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на вказаних
підставах з 01 січня 2007 року. У іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідач, Головне Управління
Пенсійного фонду України у Сумській області з даною постановою не погодилось,
звернулось до Харківського апеляційного адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, постанова
винесена з порушенням норм матеріального, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати постанову Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 12.03.2008р. по справі № 2-а-2/08 та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Позивач в запереченні зазначив, що
апеляційна скарга необґрунтована, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням
норм чинного законодавства України.
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Державний Департамент України з
питань виконання покарань та Управління Державного Департаменту України з
питань виконання покарань у Сумській області
представників в судове засідання
не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ч.4 статті 196 КАС
України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь
у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства,
колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 22, 24 та 46 Конституції
України закріплено, що права громадян гарантовані, які не можуть бути
звуженими, скасованими чи зміненими, усі громадяни рівні перед законом, вони
мають право на соціальний захист, у тому числі і на пенсію за рівних умов її
призначення, яке гарантується державою.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач до виходу на пенсію в період із 01.09.1974 року по 13.05.1978 року та у
період із 20.05.1980 року по 14.02.1984 навчався у Казанському
хіміко-технологічному інституті /період зарахування до вислуги років складає 02
роки 6 місяців/, в період із 13.05.1978 по 20.05.1980 року служив у Радянській
Армії / період зарахування складає 02 роки 00 місяців 07 днів/, в період із
05.11.1987 року по 25.06.2003 року проходив службу в ОВС та
кримінально-виконавчій системі / період зарахування складає 15 років 07 місяців
20 днів/. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки, дипломом,
довідкою-розрахунком про вислугу років, які не оспорюються та визнаються
сторонами (а.с. 6-9,15-17,112,119-121).

Указом
Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх
справ", № 926, 1996 року була встановлена відсоткова надбавка за вислугу
років особам прослужившим від 15 до 20 років у розмірі 30%, від 20 до 25 років
у розмірі 35% посадового окладу.

Порядок
обчислення періодів служби для встановлення відсоткової надбавки за вислугу
років при призначенні пенсії був визначений Постановою Кабінету Міністрів
України № 393, 1992 року " Про порядок обчислення вислуги років при
призначенні пенсій військовослужбовцям"( далі постанова КМУ №393).

Пунктом
1 постанови КМУ №393 передбачено зарахування періодів служби до вислуги років /
так зване календарне обчислення /, куди входять - безпосередня служба, служба у
збройних силах, час роботи у органах прокуратуру та суду, на виборних посадах
та інше.

У пункті
3 постанови КМУ №393 визначені пільгові умови зарахування періодів роботи до
вислуги років, тобто місяць за два, місяць за три та інше, виходячи із умов
виконуваної роботи, перелік цих умов є вичерпним.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" право виходу на пенсію у
цих осіб настає за наявності вислуги у 20 років /календарне або пільгове
обчислення/, при цьому якщо особа прослужила більше 20 років, то пільгове
обчислення впливає на розмір пенсії, оскільки за кожний прослужений рік більше
ніж 20 років пенсія збільшується на 3 %. Календарна вислуга впливає на
відсоткові надбавки за вислугу років та за безперервну службу, які входять у
розмір пенсії, збільшуючи її таким чином.

Згідно з
пунктом 2 постанови КМУ № 393 до вислуги років особам офіцерського складу, у
тому числі і кримінально виконавчої системи, при призначенні пенсії додатково
зараховується час їхнього навчання у вищих цивільних навчальних закладах, після
закінчення яких вони прийшли на службу та їм присвоєно офіцерське звання у
межах до п'яти років із розрахунку - один рік за 6 місяців.

Ця
додаткова умова є заохочуючою та стосується тільки осіб, які закінчили цивільні
навчальні заклади та прийшли на службу на офіцерські посади, до інших
співробітників вона не застосовується, тобто умова вказана у п. 2 постанови є
прямим та безпосереднім продовженням умов передбачених у п. 1 постанови, тому
період навчання у інституті не можливо врахувати як пільговий період служби та
він повинен зараховуватися до календарної служби.

При призначенні пенсії ОСОБА_1, Департамент
виходив з трактування, яке значилось у наказі Державного Департаменту України з
питань виконання покарань «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення
стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового
і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» за № 97 від 24.05.2000
р., виданому на виконання постанови КМУ №393
та до служби у кримінально-виконавчій системі - 15 років 07 місяців 20
днів, приплюсував службу у Радянській Армії - 02 роки 00 місяців 07 днів,
встановивши таким чином вислугу років у календарному обчисленні- 17 років 07
місяці 27 днів, перевівши цю службу у пільгове обчислення із розрахунку 3 роки
служби за 4 роки, отримав 22 роки 8 місяців та 14 днів пільгового обчислення
вислуги років, до нього приплюсував 2 роки 6 місяців навчання у інституті
встановивши загальну вислугу років у пільговому обчисленні 25 років 04 місяці
14 днів. Тобто, позивачу було зараховано навчання в інституті до пільгового
обчислення, що підтверджується довідками-розрахунками обчислення періодів
служби, відповідях позивачу на його звернення
(а.с. 15, 17, 112, 119).

Згідно відповіді Міністерства
юстиції України, наказ Державного
Департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження Інструкції
про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу
років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи»
за № 97 від 24.05.2000 р. у Міністерстві юстиції зареєстрованим не був, а тому
не є чинним та підлягає скасуванню (а.с.
16).

Однак, у 20.12.2004 року в
Міністерстві юстиції України зареєстрований новий наказ Державного Департаменту
України з питань виконання покарань № 224 від 04.12.2004 року "Про
затвердження Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати
відсоткової надбавки за вислугу років особам кримінально-виконавчої системи», в
якому у п. 2 вказано на те, що обчислення періодів служби для виплати
відсоткової надбавки за вислугу років проводиться у календарному обчисленні.

Відповідно
до наказу Державного Департаменту
України з питань виконання покарань № 72 "Про надбавки за безперервну
службу" від 06.05.2003 року (із змінами внесеними наказом № 128 від 02.07.
2004 року) періоди служби для встановлення відсоткової надбавки за вислугу
років та за безперервну службу вираховуються однаково, виходячи із п. 1 та п. 2
Постанови № 393, тобто враховується безпосередня служба, військова
/альтернативна/ служба та для офіцерів період навчання у інституті.

Таким чином, Департаментом з грудня 2004 року
визнано, що час навчання у інституті повинен зараховуватися до календарної
служби, враховуватись для встановлення відсоткових надбавок за вислугу років та
за безперервну службу.

24.06.2004
року Верховною Радою України, було внесено зміни до ст. 43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", відповідно
якої, пенсії цим особам стали призначатися виходячи із грошового забезпечення
за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи оклад за посадою,
військовим /спеціальним/ званням, процентну надбавку за вислугу років та
безперервну службу, щомісячні додаткові види грошового забезпечення / надбавки,
доплати, підвищення та інше/, премії у розмірах встановлених законодавством.

Слід зауважити, що
пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного
закону закріплено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень цього
Закону та виплату 50 відсотків перерахованої пенсії з 1 січня 2005 року, а з 1
січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої пенсії.

Указом
Президента України № 595, від 24 квітня 2003 року, "Про надбавки
військовослужбовцям за безперервну службу", надано право керівникам
силових структур у межах виділених коштів встановлювати та виплачувати
щомісячні надбавки за безперервну службу, у тому числі особам які перебувають
на службі понад 20 років до 70 % від щомісячного грошового утримання.

На
виконання Указу, Департаментом видано наказ № 72 від 06.05.2003 року (із
змінами від 02.07.2004 року), відповідно до якого стаж служби для встановлення
відсоткової надбавки за безперервну службу розраховується виходячи із
Інструкції про обчислення періодів служби для встановлення відсоткової надбавки
за вислугу років, затвердженої наказом Департаменту № 224 від 04.12.2004 року,
періоди зарахування однакові, які встановлені у п. 1 та п. 2 Постанови КМУ №
393, до них входить- безпосередня служба, військова /альтернативна/ служба, а
для офіцерів і час навчання у інституті / а.с. 10-12, 117-118/.

При
виході на пенсію ОСОБА_1 йому була встановлена відсоткова надбавка за
безперервну службу у розмірі 50 % грошового забезпечення, як особі яка
прослужила менше 20 років у максимальному розмірі, таку-ж надбавку йому знову
підтвердив та встановив Департамент і при перерахунку пенсії із 01.01.2005
року(а.с. 9, 12).

Однак, з
урахуванням викладеного, вбачається, що такі дії Департаменту, ні під час
встановлення цієї надбавки ОСОБА_1, ні при перерахунку пенсії, не відповідали
положенням ст. 43 та Прикінцевим положенням Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців",
наказам № № 72, 128 та 224.

При
перерахунку пенсії позивачу, Департамент також підтвердив раніше встановлену
надбавку за вислугу років у розмірі 30 % виходячи із матеріалів справи та
наказу № 97 від 2000 року, не зарахувавши до стажу служби для встановлення цієї
надбавки час навчання в інституті.

Відповідно
положень ст. 71 КАС України обов'язок доказування правомірності своїх дій у
справах, де відповідачем є суб'єкт владних повноважень, лежить саме на ньому. В
порушення цього принципу, відповідачі не довели правомірність своїх дій, не
спростували посилань позивача на порушення його прав.

Враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про неправомірність
дій Департаменту в частині встановлення позивачу надбавок за вислугу років та
за безперервну службу та необхідність застосування до вказаних правовідносин
положень Постанови КМУ № 393 та п.2 Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до ст. 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Щодо
механізму усунення допущених порушень, при призначенні та перерахунку пенсії
ОСОБА_1, то необхідно зазначити, що із 01.01.2007 року Державний Департамент
України з питань виконання покарань позбавлений функцій по призначенню чи
перерахунку пенсій, вони передані Пенсійному Фонду України, у даному
випадку Головному управлінню ПФУ у
Сумській області. Підготовка подання для призначення чи перерахунку пенсій із
визначенням розміру надбавок за вислугу років та за безперервну службу
покладено на Управління Державного Департаменту України з питань виконання
покарань у Сумській області, тому правомірно зобов'язано саме це управління
зарахувати позивачу період навчання в інституті до стажу служби для
встановлення відсоткової надбавки за вислугу років та за безперервну службу
(а.с. 64).

Щодо
зобов'язання його встановити ці надбавки у максимальних розмірах визначених
позивачем, то відповідно підзаконних актів, які їх встановлюють, питання
визначення їх розміру віднесено безпосередньо до компетенції посадових осіб
відповідача, а тому вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині про
зобов'язання другого відповідача встановити ці надбавки із визначенням
конкретного їх розміру.

Стосовно
вимоги про зобов'язання Головного управління ПФУ у Сумській області
перерахувати позивачу пенсію із 01.01.2007 року, слід зазначити , що оскільки
саме з 01.01.2007 року призначення та перерахунок пенсії військовослужбовцям
віднесено до компетенції ПФУ, у зв'язку з чим ця вимога обґрунтована, а тому
також підлягає задоволенню.

Посилання
Головного управління ПФУ у Сумській області на те, що оскільки управління не
припускало помилок при призначенні пенсії, не може нести майнову
відповідальність за дії Департаменту є необґрунтованими, оскільки позивачем не
ставиться питання про стягнення сум недоплаченої пенсії, а ставиться питання
про її перерахування, яке напряму відноситься до компетенції цього відповідача.

Враховуючи
вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови були повно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, прийнята з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195,
196, п. 1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1
ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України
у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської
області від 12.03.2008р. по справі № 2-а-2/08 залишити без змін.

Дана
ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення
її повного тесту.

Повний
текст ухвали складено 11 серпня 2008
року.

Головуючий
суддя (підпис)
Ю.М.Філатов

Суддя (підпис) Н.С.Водолажська

Суддя (підпис)
М.І.Гуцал

Згідно з
оригіналом

Суддя
Ю.М.Філатов