Справа № 2а-4923/2008
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4923/08
окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
серпня 2008 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Перцової Т.С.

при секретарі - Ульященко Л.М.

за участю представників сторін :

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Федоренко О.А. (дов. № 18203/10/10-017 від 27.12.2007р.)

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова про скасування рішень ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова про нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_1, визначеного
у податкових повідомленнях № /0 від 08.05.2007 року, № /1 від 15.08.2007 року, №
/2 від 30.11.2007 року та № /3 від 13.03.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому просить скасувати рішення державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про нарахування податкового
зобов'язання ОСОБА_1, визначеного у податкових повідомленнях № /0 від
08.05.2007 року, № /1 від
15.08.2007 року, № /2 від 30.11.2007 року та № /3 від
13.03.2008 року.

В судовому засіданні позивач, підтримав позов в повному обсязі та просив
суд його задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на ст. 1, 2, 8, 9,
20 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” та зазначає, що
податкові зобов'язання нараховані відповідачем ОСОБА_1 у податкових
повідомленнях № /0 від 08.05.2007 року, № /1 від 15.08.2007 року, №
/2 від 30.11.2007 року та № /3 від 13.03.2008 року
підлягають скасуванню по причині відсутності правових підстав визначити фізичну
особу ОСОБА_1 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету. Позивач стверджує, що джерелом виплати
певної грошової суми, яку він отримав за договором купівлі-продажу
корпоративних прав від 25.12.06р є юридична особа резидент України, яка ніяким
чином не підпадає під коло осіб, що не є податковим агентом згідно п.п. 8.2.2
п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, тобто - є
податковим агентом. Звідси, на думку позивача, вимоги п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8,
а також особливості оподаткування інвестиційного прибутку, встановлені в п. 9.6
ст. 9 зазначеного Закону не розповсюджуються на фізичну особу платника податку
ОСОБА_1, і, відповідно, він не має зобов'язання подавати річну декларацію з
податку з доходів фізичних осіб на підставі п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував
проти задоволення позовних вимог та просив суд відхилити їх в повному обсязі. В
обґрунтування своїх заперечень стверджував, що на суму сукупного доходу, яка
підлягає оподаткуванню у розмірі 5139450,00 грн., громадянина ОСОБА_1 від
продажу ним корпоративних прав у 2006 році згідно із договором купівлі-продажу
від 25.12.2006 року, на підставі даних, визначених у декларації про доходи,
здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 668128,50 грн.,
про що сформоване податкове повідомлення № /0
від 08.05.2007 року. Також, представник відповідача зазначав, що згідно із ст.
2 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” платником податку є
резидент, який отримує, як доходи з джерелом їх походження з території України,
так і іноземні доходи, а відповідно до ст. 18 цього ж Закону обов'язок платника
податку з подання декларації вважається виконаним, якщо він отримував доходи
виключно від податкових агентів, зобов'язаних подавати звітність з цього
податку у встановленому порядку. На думку ж представника відповідача, фізична
особа ОСОБА_1 продав цінні папери не через уповноваженого ним в якості
податкового агента торговця цінними паперами, а самостійно, адже покупець
інвестиційних активів суб'єкт господарювання ТОВ „Мегаком” для фізичної особи
ОСОБА_1 не є податковим агентом і тому податок утримувати не повинен, і,
враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 зобов'язаний надати до податкового органу
річну податкову декларацію та сплатити податок з доходів фізичних осіб.
Підсумовуючи викладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали
справи, встановив наступне.

25 грудня 2006 року фізична особа ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу
корпоративних прав із ТОВ „Мегаком”, за яким ОСОБА_1 продав та передав ТОВ
„Мегаком” корпоративні права у вигляді частки в товаристві з обмеженою
відповідальністю, а ТОВ „Мегаком” прийняла корпоративні права та сплатила їх
договірну вартість відповідно до умов договору.

29 березня до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ОСОБА_1 надана
декларація про доходи, одержані у 2006 році від продажу корпоративних прав, із
наданням копій договору купівлі-продажу корпоративних прав від 25 грудня 2006
року, чотирьох квитанцій, які підтверджують витрати понесені у зв'язку з придбанням корпоративних прав на загальну суму 299700,00 грн., книги
обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого
доходу. Сукупний дохід ОСОБА_1 від продажу ним корпоративних прав у 2006 році
згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року склав 5439150,00 грн. На
підставі наведених декларації та документів відповідачем здійснено нарахування
податку з доходів фізичних осіб у сумі 668128,50 грн.

На підставі поданої декларації ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
прийняла податкове повідомлення № /0 від 08.05.2007 року, яким
позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 668128,50 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим-повідомленням рішенням позивач почав
процедуру адміністративного оскарження шляхом подання первинної скарги до ДПІ у
Дзержинському районі та повторних скарг до ДПА у Харківській області та ДПА
України.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова розглянута первинна скарга
громадянина ОСОБА_1 щодо скасування податкового повідомлення № /0 від
08.05.2007 року, за результатами розгляду якої, рішенням від 15.08.2007 року за
№ 2303/г/25-007 оскаржуване податкове повідомлення № /0 від
08.05.2007 року залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення. З метою
доведення до платника податків граничних строків сплати податкових зобов'язань
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова було винесено податкове
повідомлення-рішення № /1 від 15.08.2007 року, яким ОСОБА_1 визначено
сплатити суму податкового зобов'язання у розмірі 668128,50 грн.

Позивач не погодився з вказаними рішеннями та оскаржив їх до ДПА у
Харківській області.

ДПА у Харківській області розглянута повторна скарга громадянина ОСОБА_1
щодо скасування податкового повідомлення № /0 від 08.05.2007 року (№
/1 від 15.08.2007 року), за результатами розгляду якої, рішенням від
28.11.2007 року № 1218/к/25-203 оскаржуване податкове повідомлення-рішення №
/0 від 08.05.2007 року залишено без змін, а скарга позивача - без
задоволення. З метою доведення до платника податків граничних строків сплати
податкових зобов'язань ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова було винесено
податкове повідомлення-рішення № /2 від 30.11.2007 року, яким ОСОБА_1 визначено сплатити суму податкового
зобов'язання у розмірі 668128,50 грн.

Позивач не погодився з вказаними рішеннями та оскаржив їх до ДПА України.

ДПА України розглянута повторна скарга громадянина ОСОБА_1 щодо скасування
податкових повідомлень-рішень № /0 від 08.05.2007 року (№
/1 від 15.08.2007 року, № /2 від 30.11.2007 року), за
результатами розгляду якої, рішенням від 29.02.2008 року № 2822/к/25-0315
оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0 від 08.05.2007 року
(№ /1 від 15.08.2007 року, № /2 від 30.11.2007 року)
залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення. З метою доведення до
платника податків граничних строків сплати податкових зобов'язань ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення №
/3 від 13.03.2008 року, яким
ОСОБА_1 визначено сплатити суму податкового зобов'язання у розмірі
668128,50 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спір по справі, що розглядається,
виник із-за різного тлумачення сторонами положень Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб” від 19.12.1995 року N 481/95-BP ( надалі Закону
N 481/95-BP ) щодо визначення суб'єкта, який повинен нараховувати та сплачувати
податок з продажу корпоративних прав.

Статтею 2 Закону 481/95-BP в
редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що платником податку є резидент, який
отримує, як доходи з джерелом їх
походження з території України, так і іноземні доходи. Резидент - фізична особа,
яка має місце проживання в Україні (п.п.1.20.1.п.1.20 Закону N
481/95-BP).

Пунктом 1.3 ст.1 Закону 481/95-BP визначено, що дохід з джерелом його
походження з України є будь-який дохід, одержаний платником податку або
нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на
території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів у вигляді
інвестиційного прибутку від здійснення операцій з цінними паперами та
корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах.

Виходячи зі змісту положень п.4.2
ст.4. Закону N 481/95-BP загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року. Серед
доходів, які включаються до складу загального місячного
оподатковуваного доходу, законодавцем
визначено також інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з
цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні
папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та
4.3.17 цієї статті
(п.п.4.2.13 п.4.2 ст.4 Закону N 481/95-BP).

Суд зазначає, що особливості нарахування та сплати
окремих видів доходів
встановлено ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Порядок оподаткування інвестиційного
прибутку визначено положеннями п.9.6. ст.9 Закону N
481/95-BP.

Згідно з п. 9.6.1. ст. 9.6. Закону N
481/95-BP облік фінансових
результатів операцій з інвестиційними активами
ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

Відповідно до п.п. 9.6.9. п.9.6. ст.9 цього Закону N
481/95-BP платник податку, який здійснює операції
з інвестиційними активами з
використанням послуг професійного торговця цінними паперами, має право укласти договір з таким торговцем щодо
виконання ним функцій податкового
агента. Порядок застосування цього підпункту визначається центральним
податковим органом.

Порядок застосування п.п. 9.6.9.
п.9.6. ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"
визначено наказом ДПА України від 29 жовтня 2003р. №518, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 листопада 2003р. за №1024/8345 ( надалі - Порядок).

Зі змісту положень наведеного наказу судом встановлено, що Порядок
розповсюджується на: фізичних осіб та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності (далі - платник податку), які здійснюють операції з інвестиційними
активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами (далі -
торговець цінними паперами); торговців цінними паперами, які надають послуги
платнику податку щодо операцій з інвестиційними активами та уклали договір щодо
виконання функцій податкового агента.

Позивач, ОСОБА_1, що не заперечується ним особисто є фізичною особою,
платником податків.

Положеннями розділу другого Порядку платнику податку при здійсненні
операцій з інвестиційними активами надається право укласти договір з
професійним торговцем цінними паперами щодо виконання останнім функцій податкового агента платника
податку, що здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг
такого торговця. Такий договір має бути укладено у письмовій
формі у двох примірниках.

У відповідності до п.3.1 розділу 3 Порядку порядок
оподаткування інвестиційного прибутку платника податку, який проводить операції
з інвестиційними активами з використанням послуг торговця цінними паперами,
застосовується за умов, коли платником податку укладено з торговцем цінними
паперами договір про виконання таким торговцем функцій його податкового агента.

В такому випадку такий торговець цінними паперами є
податковим агентом таких фізичних осіб і у відповідності до законодавства несе
відповідальність за оподаткування таких доходів.

Беручи до уваги наведене, суд робить висновок, що у разі відсутності у
платника податку договору щодо виконання торговцем цінними паперами функцій
податкового агента, укладеного відповідно до Порядку застосування п.п. 9.6.9. п.9.6. ст.9 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" затвердженого наказом ДПА України від 29 жовтня 2003р. №518, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10 листопада 2003р. за №1024/8345, особою
відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету
податку з інших доходів, чиє джерело виплати знаходиться в осіб, звільнених від
обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету,
є платник податку, отримувач таких доходів (підпункт „б” пункту 17.2 ст.17
Закону N 481/95-BP).

Тобто, в цьому випадку облік фінансових результатів
операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. При цьому, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму
таких доходів до складу загального річного
оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку (підпункт 8.1.3 пункту 8.1 ст.8 Закону N
481/95-BP).

Судом встановлено і не
заперечується позивачем та представником відповідача, що ТОВ „Мегаком”, який за
договором купівлі-продажу корпоративних прав від 25 грудня 2006 року купив у
ОСОБА_1 корпоративні права у вигляді частки в товаристві з обмеженою
відповідальністю, за своїм статусом не є торговцем
цінними паперами.

Крім того, як свідчив позивач в судовому засіданні між
ним та ТОВ „Мегаком” договір щодо виконання
торговцем цінними паперами функцій податкового агента між ОСОБА_1 та ТОВ
„Мегаком” не укладався.

В зв'язку з наведеним, ТОВ „Мегаком”, як
юридична особа, яка не є професійним торговцем цінними паперами, який надає
послуги платнику податку щодо операцій з
інвестиційними активами і не укладала з ОСОБА_1 договору щодо виконання функцій податкового агента, не повинна виконувати за
спірними правовідносинами функції податкового агента
для фізичних осіб.

Таким чином, якщо фізична особа
ОСОБА_1 продав цінні папери не через уповноваженого ним в якості податкового агента торговця
цінними паперами, а самостійно,
покупець таких інвестиційних активів - суб'єкт господарювання ТОВ "Мегаком" для даної
фізичної особи ОСОБА_1 не є податковим агентом і тому податок утримувати повинен ОСОБА_1

За таких обставин, суд не погоджується з доводами
позивача з посиланням на пункти 8.1 та 8.2 ст.8 Закону N 481/95-BP щодо твердження
останнього про те, що ОСОБА_1 при здійсненні продажу корпоративних прав за
договором купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року не є податковим агентом і
вважає його помилковим та таким, що ґрунтується на довільному тлумаченні норм
діючого законодавства України.

Відповідно до пункту 18.2 статті 18
Закону N 481/95-BP обов'язок платника податку з подання декларації вважається виконаним, якщо він отримував доходи виключно
від податкових агентів,
зобов'язаних подавати звітність з цього податку у встановленому порядку. У разі отримання доходів,
виплачених на його користь особами, які не є податковими агентами, платник
податку зобов'язаний надати до податкового органу річну податкову декларацію.

Положеннями пункту 22.3 ст.22 Закону
N 481/95-BP передбачено, що починаючи з 1 січня 2004 року та
до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7
цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова на підставі зазначених цифрових
показників в декларації про доходи одержані громадянином ОСОБА_1 від продажу
ним корпоративних прав у 2006 році та документів, доданих до неї правомірно
було здійснено висновок про донарахування ОСОБА_1 податку
з доходів фізичних осіб у сумі 668128,50 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що
Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова при винесенні рішення за № /0 від 08.05.2007 року про визначення
податкового зобов'язання ОСОБА_1 по податку з доходів фізичних осіб у сумі
668128,50 грн. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений
Законом з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Суд зауважує, що податкові повідомлення-рішення № /1 від
15.08.2007 року, № /2 від 30.11.2007 року та № /3 від
13.03.2008 року прийняті ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова за результатами
апеляційного оскарження на таку ж суму податкового зобов'язання, що і податкове
повідомлення-рішення № /0 від 08.05.2007 року і встановлюють граничні
терміни сплати визначеного ДПІ платнику податків податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб.

За таких обставин, з урахуванням приписів п.1 ст.71 КАС України, правомірність
вимог позивача про скасування рішень ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова про
нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_1, визначеного у податкових
повідомленнях № /0 від 08.05.2007 року, № /1 від 15.08.2007 року, № /2
від 30.11.2007 року та № /3 від 13.03.2008 року не доведена, позивач
не обґрунтував і не підтвердив наявність правомірних підстав для задоволення
позову, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст.4, 8, 17, 50, 86, 94, 161-163,
167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про скасування рішень ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова про нарахування податкового зобов'язання
ОСОБА_1, визначеного у податкових повідомленнях № /0 від 08.05.2007
року, № /1 від 15.08.2007
року, № /2 від 30.11.2007 року та № /3 від 13.03.2008 року
- відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний
суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення
та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 18.08.2008 року.

Суддя (підпис) Т.С. Перцова