Справа № 22-а-5471/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 червня 2008 року справа №
22-а-5471/08 приміщення суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченко, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів при секретарі з участю: представника
позивача представника відповідача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Білоусової
В.М. ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

від

23 листопада 2007 року

у адміністративній справі

№ 2-а-3522/07 /суддя Дяченко С.П./

за позовом

ОСОБА_3

до

Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області

про

визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум. Просив суд визнати неправомірною
відмову відповідача у виплаті разової грошової допомоги в розмірі,
встановленому Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту». Стягнути моральну шкоду в сумі 10 000
грн. Зобов»язати відповідача сплачувати щорічну разову грошову допомогу в
розмірах, встановлених ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2007 року позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про визнання
дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум було задоволено
частково. Визнано неправомірною відмову
Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької
області у виплаті ОСОБА_3 заборгованості з недоотриманої разової грошової
допомоги до 5 травня за 2000-2007 роки, виходячи з розмірів, встановлених ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації Донецької області на користь ОСОБА_3 недоотриману разову грошову допомогу до 5
травня за 2000-2007 роки в розмірі 7951.50 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є інвалідом війни, інвалідом 3 групи і має право на отримання
одноразової грошової допомоги в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Не погодившись з таким судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд
першої інстанції не врахував, що управління не нараховує щорічну грошову
допомогу до 5 травня, а лише виплачує цю допомогу в розмірах, які виділяються
на виплати відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» і Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний
рік в межах виділених лімітних асигнувань на кожний поточний рік.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги.

Представник позивача доводи
апеляційної скарги не підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи
представника апелянта, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали
справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу відповідача обґрунтованою частково, а судове рішення таким, що підлягає
скасуванню в частині стягнення щорічної допомоги за 2000-2006 роки з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом війни, інвалідом 3 групи і у
відповідності до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової
допомоги до 5 травня у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком /а.с.6/.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону,
чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

КАС України набув чинності з 01.09.2005 року.
Позивач звернувся з теперішнім позовом до суду 05.09.2007 року, тобто більш ніж
через два роки після набрання чинності КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач щорічно отримував
грошову допомогу до 9 травня, яка йому виплачувалася до 5 травня поточного
року, тобто з виплачених сум він повинен був дізнатися, що, на його думку, його
право на отримання цих сум в більшому розмірі, порушено.

Юридична необізнаність позивача не може бути
визнана поважною причиною для поновлення йому строку звернення до суду.

Закони та інші нормативно-правові акти є
доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини
про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої
людини.

Більш того, ч.4 ст. 17-1 Закону № 3551
передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня,
мають право звернутися за нею та
отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата
допомоги. Таких заяв позивача до відповідача за 2000-2006 роки не надано.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачем
пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення
грошової допомоги за 2000-2006 роки і поважних причин пропуску строку звернення
до адміністративного суду не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін, а відповідач в даному випадку на цьому наполягає. Тому пропуск такого
строку є підставою для відмови в позові за 2000-2006 роки.

Відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір прожиткового мінімуму
та відповідно розмір мінімальної
пенсії за віком з 01.04.2007 р. встановлено в розмірі 406 грн.

За 2007 рік позивач отримав від управління
300 грн., хоча має право на отримання за
2007 рік вказаної допомоги у розмірі 2640 грн. за вирахуванням отриманих
300 грн. з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", законодавство України про
статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та
інших актів законодавства України; права та пільги
для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади,
які обмежують права і пільги ветеранів, передбачені цим законом, є недійсними.

Відповідно до ст. 17, 19
Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії», основні соціальні державні
гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими ніж
прожитковий мінімум, розмір якого
встановлений законом; мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється лише
Законами України та є виключно обов'язковим для всіх
державних органів влади, органів місцевого самоврядування, та інших.

Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався
розмір щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірах менших, ніж
передбачено Законом визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Стаття 8 Конституції
України передбачає, що Конституція має найвищу юридичну силу, закони і інші нормативні акти повинні їй відповідати. Відповідно до
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; дотримання державою і її органами встановлених
законом особистих, майнових прав гарантується Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст. 8,
ч.2,3,4 ст. 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства
права, застосовує Конституцію, закони України, інші
нормативно-правові акти; у разі невідповідності акту суд застосовує правовий акт,
що має вищу юридичну силу.

Посилання відповідача на
необхідність застосування Закону „Про державний бюджет на 2007 рік" та на
вищу юридичну силу даного Закону над Законом, який надав позивачеві певне
майнове право, є безпідставним, таким, що суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на
ту обставину, що виплата вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом на 2007
рік, є також безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по собі
підставою для звуження змісту існуючого у позивача права на отримання грошової
допомоги і не є підставою для звільнення відповідача від виплати допомоги у
передбаченому законом розмірі.

Враховуючи рішення
Конституційного суду, наведене вище, а також приймаючи до уваги вимоги Конституції України щодо
верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту вже
встановлених законом прав, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що в даному випадку має виконуватись Закон, який
встановив конкретне право, і таке право не може бути обмежене іншим законом, в
тому числі і законом „Про державний бюджет".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в
частині задоволення позову за 2000-2006 роки, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню. В іншій частині, тобто стягнення недоотриманої частини
допомоги за 2007 рік судове рішення слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.
195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області по справі № 2-а-3522/07 за позовом ОСОБА_3до Управління праці
та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум - задовольнити частково.

Скасувати постанову Донецького окружного
адміністративного суду Донецької області від 23 листопада 2007 року у справі №
2-а-3522/07 за позовом ОСОБА_3до
Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної
державної адміністрації Донецької області
про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум в частині задоволення позову за 2000-2006
роки в сумі 5311 грн. 50 коп.

Відмовити ОСОБА_3 у
задоволені позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум
в частині задоволення позову за 2000-2006 роки в сумі 5311 грн. 50 коп.

В решті постанову Донецького окружного
адміністративного суду Донецької області
від 23 листопада 2007 року у справі № 2-а-3522/08, в тому числі про стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови
проголошена 4 червня 2008 року, в повному обсязі постанова складена 9 червня
2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук