Справа № 22а-2003/2008
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2008-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД______
1-й інстанції Куцоконь Ю.П.
Справа № 22а-2003/08
міський суд
Ряд. стат.звіту №60
Справа
№2а-754/2007
Доповідач: В.З. Улицький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого:
Улицького В.З.

суддів:
Обрізка І.М.,

секретаря: Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу військової частини А1671 на постанову Рівненського міського
суду від 21.09.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до військової частини А1671
про стягнення заборгованості по грошовій компенсації за неотримане речове
майно ,-

встановила:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до військової частини А1671 про стягнення заборгованості по грошовій
компенсації за неотримане речове майно.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що
18.11.2004 року за наказом командира військової частини А1766 №298 його звільнили
з військової служби в запас. На даний час військова частина А1766 розформована,
правонаступником визначена в/ч А1671

На день звільнення заборгованість по
неотриманому речовому майну становить 4505,86 грн.,

При звільненні з військової частини розрахунку
відповідач не провів. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач
звернувся до суду.

Постановою Рівненського міського суду від
21.09.2007 року позов задоволено. Стягнуто з військової частини А1671 в користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 4505,86 грн. та
на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

Постанову суду оскаржила військова частина
А1671. Вважає, що постанова суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обстави, що
мають значення для справи та підлягає скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Зокрема посилається на те, що ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них, проте
вказана норма призупинена та відповідно відсутнє фінансування на вказані цілі.

Колегія суддів
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи вважає, апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей», яка діяла станом до внесення змін від 04 квітня 2006 року Законом
України №3591-ІУ, держава гарантує забезпечення військовослужбовцям матеріальне
та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян
України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри
грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації
замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів
України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Згідно пункту 27 Положення «Про порядок речового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у
мирний час», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня
2004 року за №1444, військовослужбовці звільнені у запас або відставку з правом
носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке
вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами
на день підписання наказу про звільнення.

Покликання сторони
відповідача на те, що Законом України «Про деякі міри по економії бюджетних
коштів» від 17.02.2000 року, який набрав чинності 11.03. цього ж року, була
призупинена дія ст. 9 ч. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей», а тому в задоволенні позову слід відмовити,
спростовується аналізом вище наведеного та ст.4 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яка діяла на час
прийняття рішення судом першої інстанції, ст.9 Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу», згідно якого вказане обмеження стосується
військовослужбовців, а не військовозобов'язаних тобто осіб, які перебувають в
запасі.

З вищенаведеного випливає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими і не спростовують
висновків суду

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу військової
частини А1671 залишити без задоволення,
а постанову Рівненського міського суду від 21.09.2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

На ухвалу протягом одного місяця
може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
І. Обрізко