Справа № 22-а-7684/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-7684/08 Головуючий у І інстанції: Бакуменко А.С.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

29
липня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко
Я.Б, при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Управління праці та
соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації на постанову
Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007 року та
представника позивача ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду
Київської області від 28 вересня 2007 року та ухвалу цього ж суду від 18 жовтня
2007 року у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Богуславського районного Управління праці та соціального
захисту населення про стягнення недоплаченої
одноразової допомоги як інваліду війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У
серпні 2007 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про
стягнення з Богуславського районного Управління праці та соціального захисту
населення (далі-відповідач) недоплачені кошти в сумі 10 288 грн., відповідно до
ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він з 1996 року
являється інвалідом війни другої групи, внаслідок захворювання, що пов'язане з
проходженням військової служби та має право на отримання щорічної допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте допомога, передбачена
вищезгаданим Законом, виплачувалася йому у значно меншому розмірі.

Постановою
Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007 року
позовні вимоги задоволені частково на суму 2888 грн. В задоволені позову за
2004 -2006 роки відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що за 2004-2006 роки
позивачем пропущено річний строк звернення до адміністративного суду.

18
жовтня 2007 року судом першої інстанції постановлено ухвалу, якою відмовлено в
задоволені заяви позивача про винесення додаткового рішення, яким він просив
задовольнити позов за 2004-2006 роки.

Не
погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, представник позивача та
відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять - представник позивача
змінити постанову та ухвалу суду першої інстанції як такі, що постановлені з
помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити
нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а відповідач -
скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду
першої інстанції має бути змінена з
наступних підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті
вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Судом
встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи і має право на пільги,
встановлені законодавством України для цієї категорії громадян.

Відповідно
до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивач щорічно до 5 травня повинен отримувати разову
грошову допомогу в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Як
встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що позивачу
за оскаржувані періоди було виплачено допомоги, як інваліду війни в розмірі 1
180 грн., з них: за 2004 рік - 160 грн.; за 2005 рік - 330 грн.; за 2006 рік -
330 грн.; за 2007 рік - 360 грн., що не
відповідає Законам № 3551-12 та «Про державний бюджет України» на відповідний
рік.

З таким
висновком суду не можливо не погодитись, оскільки він ґрунтується на Законі.

Окрім
цього відмовляючи в задоволені позову за 2006 рік, суд керувався тим, що
позивачем пропущений строк передбачений ст.99 КАС України, однак з таким висновком, колегія суддів не
погоджується, оскільки судом першої інстанції не вірно застосовані норми
матеріального права, а саме: не враховано, що дію зазначеної норми Закону в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам
бойових дій зупинено на цей рік згідно із Законом України № 3235-IV від 20.12.2005
року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (ст. 30 Закону).

А тому
до спірних правовідносин не можна застосувати норма ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, оскільки на момент ухвалення
рішення судом вона була нечинною.

Положення Закону України від
20.12.2005 року № 3235-ІV щодо
зупинення на 2006 рік норма ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дію на відповідність Конституції України не перевірялося у
встановленому порядку, а тому підлягає застосуванню при вирішенні даного спору
і відповідно у цій частині правомірним є висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог.

За
таких обставин та з урахуванням вимог статті норма ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», відповідач повинен виплатити позивачу
допомогу, як інваліду війни за 2005 та 2007 роки, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком, встановленої на момент здійснення виплати.

Одночасно
слід зазначити, що вимоги позивача про стягнення допомоги за 2004 не підлягають
задоволенню, оскільки на момент, коли позивач дізнався про порушення свого
права (травень 2004 р.) строк позовної
давності був встановлений Цивільним кодексом України і складав три роки, тобто
позивачем пропущений строк звернення до суду щодо стягнення сум щорічної
допомоги, як учаснику війни за 2004 роки, що дає підстави суду для відмови в
задоволенні позову в цій частині.

Що
стосується застосування судом першої інстанції річного строку до спірних
правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Кодекс
адміністративного судочинства України,
який передбачає річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів,
набув чинності 01.09.2005 року, тобто після того, коли у позивача виникло права
на звернення до суду. А тому застосування до вимог про стягнення допомоги як інваліду
війни за 2005 рік річного строку позовної давності фактично свідчитиме про
застосування правила зворотної дії у часі норми процесуального закону. Проте
надання новим правилам процесу зворотної дії порушує право позивача на доступ
до суду, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року.

Зазначена
позиція підтверджується Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі
«Мельник проти України» від 28 березня 2006 року.

Статтею
63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, який встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і становить 332 грн., а в 2007
році згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України» Про
прожитковий мінімум» від 15.03.2007 року №749-V, вказана сума з 01.04.2007 року становить - 406 грн.

Таким
чином, на користь позивача з Богуславського районного Управління праці та
соціального захисту населення з врахуванням виплаченої за 2005 та 2007 роки
суми 690 грн., встановленої законодавчо
на момент виплати мінімальних розмірів пенсій за віком ( з 01.01.2005 р. - 332
грн., з 01.04.2007 р. - 406 грн.) підлягає стягненню сума в розмірі 5 214 грн.,
а саме: за 2005 рік - 2 326 грн. і за 2007 рік - 2888 грн.

З врахуванням того, що відповідачем разова щорічна
грошова допомога до 5 травня за 2005 та 2007 роки виплачена позивачу у розмірі
меншому ніж це встановлено законодавчо на момент виникнення спірних
правовідносин і суд першої інстанції, задовольняючи позов стягнув з позивача
вказану допомогу лише за 2007 рік, то судова колегія, приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги представника позивача в частині стягнення з
відповідача на користь позивача допомогу, як інваліду війни за 2005 рік. А тому
постанову суду першої інстанції в даній частині слід скасувати. Апеляційну ж
скаргу УПСЗН Богуславської райдержадміністрації Київської області необхідно
залишити без задоволення.

Що стосується оскарження ухвали Богуславського районного
суду Київської області від 18 жовтня 2007 року, то судова колегія прийшла до
висновку, що оскільки вона ухвалена з застосуванням норм ч.2 ст.99 КАС України,
що є неприпустим в даних спірних правовідносинах, а тому вона також підлягає
частковій зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 201,
205, 207, 212 та
254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

В
задоволені апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Богуславської райдержадміністрації відмовити

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити
постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007
року та ухвалу від 18 жовтня 2007 року в частині відмови в задоволенні позову
про стягнення з Богуславського районного Управління праці та соціального
захисту населення недоплачених коштів за 2005 рік, передбачених ч.5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
зобов'язати відповідача виплатити на користь позивача 2 326 грн.

В іншій
частині постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007 року та
ухвалу цього ж суду від 18 жовтня 2007 року залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа № 22-а-7684/08 Головуючий у І інстанції: Бакуменко А.С.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

29
липня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко
Я.Б, при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Управління праці та
соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації на постанову
Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007 року та
представника позивача ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду
Київської області від 28 вересня 2007 року та ухвалу цього ж суду від 18 жовтня
2007 року у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Богуславського районного Управління праці та соціального
захисту населення про стягнення недоплаченої
одноразової допомоги як інваліду війни.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 201,
205, 207, 212 та
254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

В
задоволені апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Богуславської райдержадміністрації відмовити

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити
постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007
року та ухвалу від 18 жовтня 2007 року в частині відмови в задоволенні позову
про стягнення з Богуславського районного Управління праці та соціального
захисту населення недоплачених коштів за 2005 рік, передбачених ч.5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
зобов'язати відповідача виплатити на користь позивача 2 326 грн.

В іншій
частині постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 вересня 2007 року та
ухвалу цього ж суду від 18 жовтня 2007 року залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді: