Справа № 22-а-899/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-899/08 р.
Головуючий у першій інстанції: : Задорожний В.П.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненка І.І.,
Маслія В.І.,

при
секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства „Війтівське”
на постанову Чечельницького районного
суду Вінницької області від 20.03.2007 року по справі за їх позовом до
Бершадського РВ УМВС України у
Вінницькій області, Прокуратури Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною,
-

В С Т А Н О В И Л А:

ПСП
«Війтівське» звернулися до Чечельницького районного суду Вінницької області з
адмінпозовом до Бершадського РВ УМВС
України у Вінницькій області, Прокуратури Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від
20.03.2007 року в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному
обсязі.
.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне
рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позов в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови,
порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів
не може погодитись з таким висновком, з огляду на наступне.

Зі змісту
позовної заяви чітко вбачається, що позивачем ставляться вимоги до
правоохоронного органу - Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області та суб'єкта владних
повноважень - Прокуратури
Вінницької області щодо визнання
бездіяльності відповідачів при здійсненні своїх
функціональних обов'язків щодо вчиненого злочину, його виявлення, розкриття та
здійснення нагляду за додержанням законності при проведенні
оперативно-розшукової діяльності. Проведення таких дій та їх порядок
регулюються лише нормами КПК України, а тому всі скарги з приводу
протиправності вищезгаданих дій повинні розглядатися в порядку КПК України.

Суд першої
інстанції, постановляючи рішення по даній справі, прийшов до висновку про
необґрунтованість та незаконність позовних вимог, а тому відмовив в їх
задоволенні. В обґрунтування своєї позиції посилається на правомірність дій
відповідачів, дотримання вимог чинного законодавства та порушення з їх боку
прав, свобод і законних інтересів позивача.

В даному випадку
суду першої інстанції було б доцільно звернути увагу на ч. 1 ст. 2 КАС України,
відповідно до положень якої завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при
вирішенні спору не враховано одну обставину - підвідомчість спору, а тому
є неправильними всі процесуальні дії,
вчинені судом по даній справі, починаючи з прийняття позову та відкриття
провадження і закінчуючи постановленням рішення.

Отже, дані правовідносини є
кримінально-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними
судами в порядку адміністративного судочинства, оскільки між сторонами не
склалися публічно-правові відносини, тому дана справа не повинна вирішуватися в
порядку адміністративного судочинства. Крім того, дані правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових, з тих підстав, що їх
виникнення не пов'язано з будь-якими рішеннями, діяльністю або бездіяльністю
органів владних повноважень в сфері управлінської діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 .ст. 198, ч. 1
ст. 203 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції скасовує її і закриває провадження по справі з підстав, визначених
ст. 157 КАС України.

Отже, дану справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, в зв'язку з чим апеляційна інстанція скасовує
ухвалу суду першої інстанції та закриває провадження по даній справі.

Таким
чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не
правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням
норм процесуального права, а тому наявні
всі підстави для його скасування.

Суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскаржується бездіяльність
суб'єкта владних повноважень - Прокуратури Вінницької області, проте ним не
враховано те, які саме дії оскаржуються, а отже неправильно визначено предмет
спору, дані правовідносини не є публічно-правовими, а кримінально-правовими,
оскільки вони регулюються нормами КПК України.

Виходячи з положень, Рішення Конституційного Суду України за
конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 3-5
ст. 248-3 ЦПК України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення абзацу 4 ст. 248-3 ЦПК України (справа щодо
конституційності ст. 248-3 ЦПК України) від 23.05.2001 року. Оскільки з даного
рішення слідує, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідування
кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Таке
оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки
діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не
н6алежить до сфери управлінської та не може бути предметом оскарження ,
визначеному главою 31-А ЦПК України (в редакції 1963 року).

Застосовуючи, в даному випадку, аналогію законодавства, судова колегія
приходить до висновку, що скарги на дії посадових осіб органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури чи їх бездіяльність при розслідування
кримінальної справи повинні розглядатися лише в порядку, встановленому КПК.

Крім
того, апеляційна інстанція вважає за необхідне відмітити, що позов подано
юридичною особою - ПСП «Війтівське», а зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що спір вирішено відносно позивача (ОСОБА_3) як фізичної особи,
тобто в даному випадку можна зробити висновок, що суд першої інстанції вийшов
за межі позовних вимог.

Також,
не зрозумілим є наступне твердження суду першої інстанції: «Вимоги позивача
ОСОБА_3 про його захист прав власності, виявлення та покарання злочинця,
відшкодування завданої шкоди є сферою публічно-правових відносин кримінального
і кримінально-процесуального законодавства, і не входить до компетенції
адміністративного судочинства України». В даному випадку абсолютно не
співвідносні, терміни «публічно-правові відносини» та «кримінальне і
кримінально-процесуальне законодавство», оскільки про публічно-правові
відносини можна говорити лише в сфері адміністративного судочинства і аж ніяким
чином не в сфері - кримінального.

За таких підстав
апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського
підприємства „Війтівське” на постанову
Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.03.2007 року по
справі за їх позовом до Бершадського РВ
УМВС України у Вінницькій області, Прокуратури Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, необхідно
задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати, а провадження
по даній справі - закрити.

Крім
того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 157
КАС України колегія суддів вважає за
необхідне роз'яснити позивачеві, що даний спір відноситься до юрисдикції
місцевих загальних судів, а тому повинен вирішуватися в порядку кримінального
судочинства за вимогами Кримінально-процесуального кодексу.

Керуючись,
ст.ст. 2, 4, 19, 157, 199, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства
„Війтівське”- задовольнити частково.

Постанову
Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.03.2007 року -
скасувати, провадження по справі за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства „Війтівське”
до Бершадського РВ УМВС України у
Вінницькій області, Прокуратури Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною
- закрити.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: