Справа № 22-а-927/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-927/08
Головуючий у першій інстанції: Якутюк В.С.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня
2008 року
м.
Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів: Бараненка
І.І., Коваля М.П.,

при
секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного
суду Київської області від 15.05.2007
року по справі за його позовом до
Богуславської міської ради про визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л
А :

ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адмінпозовом до
Богуславської міської ради про визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування
моральної шкоди.

Постановою Богуславського районного суду
Київської області від 15.05.2007 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позов
задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування та недоведеність
обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з
письмової згоди позивача рішенням виконкому Богуславської міської ради за № 10
від 22.01.1992 року ОСОБА_1 з сім'єю ( 4 особи) була надана двохкімнатна
квартира АДРЕСА_1 без зняття з квартирного обліку. Після отримання вказаної
квартири сім'я позивача вселилась у вказану квартиру, а ОСОБА_1 особисто не
вселявся та залишився проживати в гуртожитку в містечку газовиків, яке було визнано
непридатним для житла.

Після розірвання шлюбу з дружиною,
позивач залишився на квартирній черзі сам, і йому за його письмовою заявою
рішенням виконкому Богуславської міської ради № 37 від 16.02.2000 року була
надана квартира АДРЕСА_2 із зняттям його з квартирного обліку, але позивач
відмовився в неї вселятися, тому це рішення була скасовано, а ОСОБА_1
поновлений на квартирній черзі, де і перебуває на даний час під номером 63.

Апеляційна інстанція приходить до
аналогічного з судом першої інстанції висновку, що позивач звертався до
Богуславського районного суду в 2001 році зі скаргою на неправомірні дії
Богуславського міського голови. З моменту винесення даного судового рішення
позивач знав, що перебуває на загальній квартирній черзі, однак не оскаржував
дій Богуславської міської ради.

Суд правомірно дійшов висновку про
незаконність та необґрунтованість позовних вимог, а тому відмовив в їх
задоволенні. Судова колегія вважає таке рішення законним та не знаходить
підстав для його скасування, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено
інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення
клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строків позовної давності, в зв'язку з
тим, що він пропустив строк звернення до адміністративного суду з відповідним
позовом про захист його прав, свобод та законних інтересів.

Дана позовна заява подана позивачем до суду 15.03.2007
року. Про те, що він перебуває на загальній черзі для отримання житла в Богуславській
міській раді, йому було відомо ще в 2001 році, коли рішенням Богуславського
районного суду від 25 травня 2001 року Богуславського міського голову Чуприну
O.A. було зобов'язано повідомити скаржника ОСОБА_1 в письмовій формі з якого
часу і під яким номером та в якій черзі він перебуває на квартирному обліку при
виконкомі міської ради.

Апеляційна інстанція не приймає
доводи апелянта про поважність причин пропуску строку позовної давності через
неодноразові звернення до відповідача з проханням надати йому житло, при цьому
розраховуючи на позитивне вирішення його питання.

19 лютого 2007 року, отримавши
письмову відповідь від Богуславського міського голови Никоненка I.M., позивач
нарешті вирішив звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Строк звернення до суду
обчислюється з моменту. коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, а тому з 2001 року позивачу нічого не заважало звернутися
в судову інстанцію.

Виходячи
з положень ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. А оскільки таке
клопотання з боку відповідача було заявлено, судом правомірно відмовлено в
задоволенні позовних вимог за даних обставин.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що
виконком Богуславської міської ради діяв в межах житлового законодавства
відносно письмових заяв ОСОБА_1, оскільки при наданні йому квартири позивач був
залишений на квартирному обліку з метою в подальшому поліпшення його житлових
умов, а також намагався забезпечити його житлом. Богуславська міська рада не відмовляла
позивачу в отриманні житла, а лише повідомляла його, що житло він отримає в
порядку черговості при наявності такої можливості.

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні даного спору Богуславським районним судом Київської області було
правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та вірно
вирішено заявлений спір.

При цьому апеляція виходить з наступного:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

За таких підстав, судом першої інстанції правильно
встановлено відсутність порушень з боку відповідача.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про правомірність дій Богуславської
міської ради, оскільки остання не відмовляла позивачу в отриманні житла, а лише
повідомляла його про те, що житло він отримає в порядку черговості при
наявності такої можливості.

Отже, судова колегія не
вбачає в діях відповідача порушення прав
апелянта, не встановивши при цьому
правових обставин для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову
Богуславського районного суду Київської
області від 15.05.2007 року по справі за його
позовом до Богуславської міської
ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди - підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 15.05.2007 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
суддя:

Судді: