Справа № 22-а-18175/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
у І інстанції Шостак О.О.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
липня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Дурицької О.М.,
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Приватного підприємства
«Фірма «Соло» та Київської міської ради на постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 лютого 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Київської міської ради, за участю третіх осіб - Комунального підприємства
«Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», Санітарно-епідеміологічної станції Шевченківського
району м. Києва, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмастер»,
Приватного підприємства «Фірма «Соло» про визнання рішення частково незаконним та його
У грудні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 15 лютого 2008 року заявлений позов задоволено:
визнано незаконним та скасовано п. 29 рішення Київської міської ради від
24.06.2004 року № 322/1532 «Про затвердження переліку нежилих будинків
комунальної власності територіальної громади м. Києва, які підлягають
реконструкції або реставрації за залучені кошти» (зі змінами та доповненнями,
внесеними рішеннями Київської міської ради від 15.07.2004 року № 4011811, від
21.10.2004 року № 571/1981).
зазначеним судовим рішенням, Приватне підприємство «Фірма «Соло» та Київська міська рада
подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися
у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 198 ч. 1
п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції
всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини,
яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, безпідставно виходив з того,
що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, повністю
знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва, що
призвело до порушення майнових прав та законних інтересів позивача.

З таким висновком суду не
можна не погодитися.

Колегією суддів встановлено,
що у комунальній власності територіальної громади м. Києва станом на 1997 рік
перебувало домоволодіння АДРЕСА_1. Це домоволодіння складалось з двох
відокремлених один від одного будинків. Перший будинок в матеріалах
інвентаризаційної справи БТІ м. Києва був позначений літерою «А» та представляв
собою двоповерхову споруду загальною площею 377,2 кв.м. Другий будинок був
позначений літерою «Б» та
представляв собою триповерхову споруду загальною площею 833,5 кв.м. з виходом фасаду на вул. Червоноармійську.

До 1989 року будинок «Б»
домоволодіння АДРЕСА_1 відносився до житлового фонду.

З 1989 рік по 1993 рік з
метою розміщення в ньому Санітарно-епідеміологічної станції Шевченківського (на
той час Ленінського) району м. Києва була проведена реконструкція та
капітальний ремонт цього будинку із заміною перекриттів, частковою надбудовою
четвертого поверху та зміцненням фундаментів.

Після проведеної
реконструкції та капітального ремонту, в цьому будинку була розміщена
районна санітарно-епідеміологічна станція. Сам будинок за вказаною адресою
загальною площею 840 кв.м. був переданий на баланс санітарно-епідеміологічної
станції, тобто став об'єктом комунальної власності територіальної громади м.
Києва.

11.12.1997 року рішенням
Київської міської ради «Про приватизацію окремих об'єктів комунальної власності
міста в 1997 році» нежиле приміщення загальною площею 67 кв.м, розташоване на
першому поверсі будинку «Б» домоволодіння АДРЕСА_1, яке перебувало на той час у
користуванні ТОВ «Поліс
ЛТД», було включене в перелік об'єктів міської комунальної власності, які
підлягали приватизації шляхом викупу.

03.04.1998
року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та
ТОВ «Поліс ЛТД» був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення
комунальної власності № 9-1028. Таким чином, з цього періоду частка комунальної власності громади м.
Києва у зазначеному будинку складала 94/100, а 6/100 домоволодіння належало ТОВ «Поліс ЛТД».

30.01.2004 року між позивачем та ТОВ «Поліс ЛТД» укладено договір дарування нежилого приміщення, відповідно
до якого ОСОБА_1
стала власником нежитлового приміщення загальною площею 55,3 кв.м. у вищезгаданому будинку.

24.06.2004
року Київською міською радою було прийняте рішення №322/1532 (до якого
вносилися зміни рішеннями Київської міської ради від 15.07.2004 року.

№ 401/1811 та від
21.10.2004 року
№571/1981), відповідно до п. 29 якого домоволодіння № 4 по вул. Червоноармійській
в м. Києві у складі
двох будинків було визнано
таким, що підлягає реконструкції та реставрації за залучені кошти.

30.11.2005
року було затверджено результати
конкурсів із залучення інвесторів для будівництва, реконструкції або
реставрації нежилих будинків комунальної власності територіальної громади м.
Києва. У
відповідності з п. 1.5 цього розпорядження переможцем конкурсу на реконструкцію всього
домоволодіння № 4,
без будь-яких обмежень щодо майна позивача, було оголошено Приватне підприємство
«Фірма «Соло».

У свою
чергу, 09.09.2005
року балансоутримувач вищезгаданого будинку -Санітарно-епідеміологічна станція Шевченківського району
м. Києва -
зверталася до Київської міської державної адміністрації з вимогою виключити вказаний
будинок з переліку об'єктів нерухомості комунальної власності територіальної
громади м. Києва,
які підлягали реконструкції або реставрації за залучені кошти у зв'язку з тим,
що цей будинок
знаходиться у задовільному технічному стані і відсутня необхідність у його
реконструкції.

З
врахуванням викладених обставин справи, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, що при прийнятті п. 29 оскаржуваного
рішення Київською міською радою не враховано майнових прав позивача на
частину будинку, що підлягав реконструкції та реставрації.

Так,
відповідно до п. 30 ст. 26 та ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» до повноважень Київської міської ради віднесено вирішення і
організацію питань реконструкції об'єктів комунальної власності м. Києва.

Судом
достовірно встановлено, що частина будинку, щодо якого прийнято рішення про
реконструкцію, має статус приватної власності, а не комунальної. І при
прийнятті п. 29 оскаржуваного рішення відповідачем не були враховані зазначені
обставини, що свідчить про вихід ним за межі власної компетенції та наданих
Законом повноважень.

Прийняте
рішення в частині, що стосується інтересів позивача, порушує його право
власності щодо вільного володіння, розпорядження та користування належним йому
майном.

Як
правильно встановлено судом першої інстанції,
06.12.2006 року позивач з метою здійснення підприємницької діяльності
зареєструвався як суб'єкт підприємницької

діяльності.
01.01.2007 року ОСОБА_1 уклала договір оренди з ТОВ «Фудмастер» для створення останнім закладу
громадського харчування, для чого передала
ТОВ «Фудмастер»
в строкове платне користування спірний об'єкт нерухомості.

ТОВ «Фудмастер» власними
силами та за власні кошти проведено ремонтні роботи, здійснено дизайнерське оздоблення
приміщення
та розміщено
в ньому кафе під назвою
«Кофе Тайм».

Проведення
реконструкції будинку призведе до розірвання договірних відносин між позивачем
та ТОВ «Фудмастер», оскільки 09.10.2007 року ТОВ «Фудмастер» повідомило
позивача про вимушене припинення договірних відносин щодо оренди об'єкту нерухомості у зв'язку із прийняттям
відповідачем рішення про реконструкцію будинку. Крім того, ТОВ «Фудмастер» попередило позивача про можливість з огляду на зазначені обставини звернення до суду з позовом
про відшкодування матеріальних збитків.

Окрім
того, судова колегія вважає за необхідне
відзначити, що приймаючи рішення про затвердження переліку нежилих будинків,
які підлягають реконструкції або реставрації, відповідачем не було з'ясовано
позиції ОСОБА_1 щодо проведення реконструкції будинку, частина якого належить
їй на праві власності, шляхом запрошення останньої на відповідне засідання
сесії Київської міської ради. Позивач взагалі не був повідомлений про прийняття
оскаржуваного рішення, чим порушено його право на участь у процесі прийняття
рішення, яке стосується його інтересів.

До того
ж, рішення Київської міської ради від 24.06.2004 року №322/1532 було опубліковане
в газеті «Хрещатик» (№ 03 за 20.07.2004 року). Проте Додаток до цього рішення,
який і є Переліком нежилих будинків комунальної власності територіальної
громади м. Києва, які підлягають реконструкції або реставрації за залучені
кошти, надрукований не був, що призвело
до необізнаності позивача про прийняте рішення
та створило умови для порушення належних йому майнових прав.

Відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З
огляду на викладені обставини оскаржуване позивачем рішення не можна вважати
таким, що прийняте відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Не
знайшли свого підтвердження і доводи Київської міської ради, що п. 29
оскаржуваного рішення стосується лише приміщення, яке займає Санітарно-епідеміологічна станція
Шевченківського району м. Києва з посиланням на розмір такої площі.

Як
зазначалося вище, після
проведеної реконструкції та капітального ремонту
спірного будинку останній загальною площею 840 кв.м. був переданий на
баланс Санітарно-епідеміологічної станції. А рішення ради прийнято стосовно 920
кв.м. і беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що до зазначеної площі не увійшли площі, які
належать позивачу на праві приватної власності, відповідачем всупереч вимогам
ч. 2 ст. 71 КАС України не надано.

Не
заслуговують на увагу і доводи апелянтів про необхідність залишення без
розгляду позовної заяви з огляду на існування
у провадженні іншого адміністративного суду адміністративної справи про
спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З цього
приводу колегією суддів встановлено наступне.

Дійсно,
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва 20.08.2007 року відкрито провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації,
Головного управління комунальної власності Київської міської державної
адміністрації, за участю третіх осіб - Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмастер»,
Санітарно-епідеміологічної станції Шевченківського району м. Києва, Приватного
підприємства «Фірма «Соло» про визнання
незаконним та скасування п. 29 рішення Київської міської ради від
24.06.2004 року № 322/1532 «Про затвердження переліку нежилих будинків
комунальної власності територіальної громади м. Києва, які підлягають
реконструкції або реставрації за залучені кошти» (зі змінами та доповненнями,
внесеними рішеннями Київської міської ради від 15.07.2004 року № 4011811, від
21.10.2004 року № 571/1981).

Однак,
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.10.2007 року зазначена позовна заява направлена для
розгляду до Печерського районного суду м. Києва, оскільки Київська міська рада
є органом місцевого самоврядування і позовні вимоги до неї відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 18 КАС України мають вирішуватися місцевим загальним судом як
адміністративним.

У свою
чергу, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2007 року
вищезгадану позовну заяву ОСОБА_1 повернуто їй і роз'яснено, що для вирішення
даного спору слід звернутися до Шевченківського районного суду м. Києва,
оскільки дана справа з врахуванням предмету оскарження має розглядатися за
місцезнаходженням відповідачів.

Відповідно до цієї ухвали ОСОБА_1 і звернулася
до Шевченківського районного суду м. Києва, який ухвалою від 14.12.2007 року
відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув її по суті.

З
огляду на викладене, судовою колегією не встановлено правових підстав для
залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Отже, доводи апеляційних
скарг спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Решта
зазначених в апеляційних скаргах доводів про порушення судом першої інстанції
норм процесуального права не є такими, з якими процесуальний закон пов'язує
можливість скасування судового рішення, оскільки це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційні
скарги Приватного підприємства «Фірми «Соло» та Київської міської ради залишити без задоволення.

Постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2008 року залишити без
змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 01 серпня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 02 серпня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: