Справа № К-21692/07
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів

Гуріна М.І., Ліпського Д.В., Федорова М.О., Юрченка
В.В.,

при секретарі судового засідання Полинько Д.М.,

за участю: позивача -ОСОБА_1; представника відповідача - Хропатого Б.П.,
представника третьої особи - Чабан К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Чернігівській області (далі УМВС України в Чернігівській області), третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія
«Оранта», про визнання недійсною довідки та про зобов'язання вчинення дій, яка переглядається за
касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (далі НАСК «Оранта») на постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2007 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року

у с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УМВС України в Чернігівській
області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта», про визнання недійсною довідки та про зобов'язання
до вчинення дій.

Зазначав, що у довідці адресованій НАСК «Оранта» для виплати страхової
суми не були вказані надбавки за безперервну службу, за особливі умови
праці, інші премії та виплати, що надавались щомісячно.

Посилаючись на те, що видачею такої довідки та відмовою у виправленні
помилок порушено право на отримання повного страхового відшкодування - просив
зазначену довідку визнати недійсною, зобов»язати відповідача видати довідку з
врахуванням всіх складових грошового забезпечення та направити її Чернігівській
обласній дирекції НАСК «Оранта».

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2007
року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2007 року, позов задоволено частково.

Довідку УМВС України в
Чернігівській області, без номера та без дати, про розмір грошового
забезпечення за останньою штатною посадою майора міліції ОСОБА_1 в сумі 663
грн. 00 коп. виданою для пред'явлення в НАСК «Оранта» визнано нечинною.

Зобов'язано УМВС України в Чернігівській області видати довідку про розмір
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою майора міліції ОСОБА_1 із зазначенням суми посадового окладу,
суми надбавки за вислугу років, суми надбавки в розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років),
суми окладу за спеціальне звання, суми щомісячної доплати відсотку суми пенсії,
суми надбавки за особливі умови служби, суми щомісячної премії, суми надбавки
за безперервну службу та суми надбавки за роботу дільничним інспектором.

В задоволенні решти вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі НАСК «Оранта», з
посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувані
судові рішення в частині задоволених вимог та постановити нове, про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

В решті - судові рішення не оскаржено.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників третьої особи та
відповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судами встановлено, що позивач з 21 березня 1990 року по 31 березня 2005
року проходив службу в органах внутрішніх справ, а після звільнення за вислугою
років йому встановлено ІІ групу інвалідності з визначенням 60 % втрати
професійної працездатності.

У вересні 2006 року НАСК «Оранта» ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування
розмір якого визначено на підставі
довідки відповідача про розмір грошового забезпечення.

Також встановлено, що довідка містила інформацію про посадовий оклад
позивача, оклад за спеціальне звання, надбавку за вислугу років та 100%
надбавку запроваджену Указом Президента України від 31.08.2001 №771, без
зазначення отримуваної надбавки за безперервну службу, за особливі умови праці,
премії, інші виплати, що надавались щомісячно.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з таким висновком, виходив з
того, що довідка для обчислення страхового відшкодування має містити всі
складові грошового забезпечення, а не лише основні.

З такими висновками погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного
суду України.

Однією з форм соціального захисту працівника міліції у разі його каліцтва є
державне страхування та відшкодування шкоди.

За змістом частини першої та другої статті 23 Закону України «Про міліцію»
(тут і далі в редакції чинній на час припинення позивачем служби) працівник міліції, в порядку та на умовах визначених
Кабінетом Міністрів України, підлягає обов»язковому державному страхуванню на
суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, а
частиною шостою цієї статті встановлено, що у разі каліцтва, заподіяного
працівникові міліції при виконанні службових обов»язків, а також інвалідності,
що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після
звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби,
йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п»ятирічного
грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається
пенсія по інвалідності.

На реалізацію Закону, Уряд України постановою «Про порядок і умови державного обов»язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки» від 29 червня 1991 року №59 затвердив Положення про
порядок і умови державного обов»язкового особистого страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ
України.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 Положення (в редакції на
час виникнення спірних правовідносин) страховик виплачує інвалідові II групи, у разі встановлення застрахованому інвалідності,
що настала у період служби, але не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи
нещасного випадку, що мали місце при виконанні службових обов»язків страхові
суми в розмірі чотирирічного грошового утримання з розрахунку грошового
утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день
виплати страхової суми.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію»
передбачено, що форми і розміри
грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Оскільки базою для розрахунку страхової суми в Законі та
Положенні зазначено розмір грошового утримання, а в постановах Кабінету
Міністрів України оплата праці визначалась у формі грошового забезпечення, то
за відсутності в Положенні відповідних обмежень суди дійшли правильного
висновку щодо обов»язку відповідача зазначати у довідці для страховика як
основних так і додаткових видів грошового забезпечення отримуваних позивачем на
день звільнення.

Такий висновок узгоджується з метою, на досягнення якої
були прийняті правові акти щодо соціального захисту працівників міліції, та
підтверджується наступними змінами в законодавстві.

Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з
питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов»язаних та
резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 року у статті 19 слово «утримання»
замінено словом «забезпечення», а пунктом 3 Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707
встановлено обмеження із зазначенням, що до грошового забезпечення, з якого
здійснюється розрахунок грошової допомоги, включається посадовий оклад, оклад
за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна
надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

За таких обставин доводи касаційної скарги щодо помилкового ототожнення
судами понять «грошове утримання» та «грошове забезпечення» є непереконливими, а твердження про порушення
норм процесуального права, зокрема залишення поза увагою преюдиційного рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2006 року - помилковим,
оскільки цим рішенням не встановлювались обставини щодо правомірності включення
до оскарженої довідки складових оплати праці, а сама довідка не була предметом
позову.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових
рішень то суд касаційної інстанції, згідно з правилами частини першої статті
224 Кодексу адміністративного судочинства України, відхиляє касаційну
скаргу, а судові рішення залишає без
змін.

Керуючись наведеним, статтями 223,
230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення, а постанову
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11
квітня 2007 року та ухвалу

Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року, -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами у строк та у порядку
визначеними статтями 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
М.І.Цуркан

Судді:
М.І. Гурін

Д.В. Ліпський

М.О.
Федоров

В.В.
Юрченко