Справа № 22-а-8316/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач 1-ї інстанції Дністрян О.М.
Суддя - доповідач Білак С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня
2008 року справа
№ 22-а-8316/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак
С.В.

суддів
при секретарі з участю: позивача представника відповідача

Сухарьок
М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1 Мукомел І.О.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу
відповідача:

судовому
засіданні Управління праці та
соціального захисту населення Шахтарської міської ради

на
постанову

Шахтарського міськрайонного суду Донецької області

від

22.04.2008 року

по
справі

№ 2-а-58/08

за
позовом

ОСОБА_1

До

Управління
праці та соціального захисту населення Шахтарської міської ради

Про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської
міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період з 2003 по 2007 роки.

Постановою Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 22.04.2008 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської міської
ради було задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо
перерахунку щорічної грошової допомоги на оздоровлення у відповідності зі ст.
48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком. Зобов'язано Управління праці та соціального
захисту населення Шахтарської міської ради провести ОСОБА_1, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 3
групи, захворювання якого пов'язане з виконанням обов'язків з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності з ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за
2003-2005 та 2007 роки і здійснити виплату недоотриманої суми допомоги у
розмірі 4 553 грн.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2003
р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за
2004 р. у розмірі 21
грн. 50 коп., за 2005 р.
у розмірі 90
грн., за 2006 р. у розмірі 90 грн., за 2007 р. у розмірі 90 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги.

Позивач доводи апеляційної скарги не підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги представника відповідача, заперечення позивача проти доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції
змінити з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а.с. 4) та інвалідом 3-ї
групи, що підтверджується медичною довідкою МСЕК від 20.04.2005 року №
063646 (а.с. 5).

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено компенсаційні
суми на оздоровлення за 2003 р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за 2004 р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за 2005 р. у розмірі 90 грн., за 2006 р. у розмірі 90
грн., за 2007 р. у розмірі 90
грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності -
чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно
до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Статтею 67 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року порядок "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги
на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами
України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та
постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004,
2005, 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент
виплати у загальній сумі - 4553 грн., а
саме: в 2003 році -205 грн. х 4 - 21, 50 грн. = 798 грн.50 коп.; в 2004 році
-(237 грн. х 4 - 21, 50 грн. = 926 грн. 50 коп.); в 2005 році - (332 грн. х 4 -
90 грн. = 1 238 грн.), в 2007 році - (420 грн. х 4 - 90 грн. = 1 590 грн.).

Однак суд першої інстанції допустив помилку в частині не
визначення джерела здійснення відповідних виплат грошової допомоги
відповідачем. За правилами ст. 63 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних
трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Враховуючи ту обставину, що Управління праці та
соціального захисту населення Шахтарської міської ради є органом місцевого
самоврядування та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету, колегія
суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину постанови суду першої
інстанції, доповнивши її словами «за рахунок коштів Державного бюджету
України».

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, 201,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Шахтарської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22.04.2008р. за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення змінити.

Доповнити
пункт третій резолютивної частини постанови Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 22.04.2008 року після слів «у розмірі 4553 грн.» словами
«за рахунок коштів Державного бюджету України».

В іншій
частині постанову Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від
22.04.2008 року - залити без змін.

Вступна
та резолютивна частина ухвали проголошена 13 серпня 2008 року, в повному обсязі
складена 18 серпня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук