Справа № 22-а-6868/2008
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-ій інст. Саврій В.А.
рядок статзвіту № 35
Господарський суд Хмельницької
області № 18/570-НА справа № 22а-6868/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 року м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Носа С.П.,

суддів: Довгополова О.М.,

Яворського
І.О.

при секретарі :
Ступницькій
Г.Я.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі
Хмельницької області на постанову господарського суду Хмельницької області від
26 лютого 2008 року у справі № 18/570-НА за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Ярмолинецькому районі Хмельницької області про
скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а
н о в и л а :

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся в господарський суд Хмельницької області з
позовом до Державної податкової інспекції в Ярмолинецькому районі Хиельницької
області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0/0 від
16.07.2007 року щодо визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 312481,20 грн. та податкового повідомлення-рішення №
/0 від 16.07.2007 року щодо визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі 105994,30 грн.

Постановою
господарського суду Хмельницької області від 26 лютого 2008 року позов
приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в
Ярмолинецькому районі про скасування податкового податкового
повідомлення-рішення № 0/0 від 16.07.2007 року щодо визначення
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 312481,20 грн. та податкового
повідомлення-рішення № /0 від 16.07.2007 року щодо визначення
податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 105994,30 грн. задоволено.
Скасовано податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 16.07.2007 року
щодо визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі
312481,20 грн. та податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.07.2007
року щодо визначення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб
у сумі 105994,30 грн.

Не
погодившись із постановою суду, його оскаржив відповідач по справі. Державна
податкова інспекція в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні позову ПП ОСОБА_1 Покликається на те, що оскільки позивачем сумарно
зазначено обсяг виручки за 2004 рік у сумі 501947,64 грн., тобто в сумі більше,
ніж передбачено Указом Президента України, то в силу Указу, позивач не мав
права використовувати спрощену сисмтему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного періоду (кварталу) - 01.01.2005 року. Натомість
ним була подана заява про право застосування спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності. При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно
чинного законодавства обов'язок переходу на загальну систему оподаткування покладено саме на платника,
а не на податковий орган. Судом також не враховано, що позивачем всупереч
законодавчим нормам не надіслано податковому органу заяву про реєстрацію
платником і не сплачено ПДВ, тому податковою інспекцією обгрунтовано визначено
заниження суми податкового зобов'язання по ПДВ в розмірі 307842,30
грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Працівниками
ДПІ в Ярмолинецькому районі Хмельницької області було проведено позапланову
документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства позивачем за період з 27.05.2004р. по 31.12.2006р. за
результатами якої складено акт перевірки
від 04.07.2007р №535/17-1/. На підставі цього акту перевірки,
відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення №/0 від
16.07.2007р., яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на
додану вартість в загальній сумі 312481 грн. 20 коп., в тому числі - 205141
грн. основного платежу та 107340грн. 20 коп. штрафних (фінансових) санкцій, №/0 від 16.07.2007р., яким позивачу
визначено податкове зобов'язання по податку на доходи з фізичних осіб в загальній сумі 105994 грн. 30
коп., в тому числі за основним платежем - 105994 грн. 30 коп.

Приймаючи
оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач
здійснював свою господарську діяльність на підставі договору - доручення №543
від 22.04.2004р. на закупку худоби від сільськогосподарського товаровиробника,
ПП Маргаряном В.А. здійснювалася в інтересах, від імені та за рахунок замовника
(ТОВ «М'ясний двір «Поділля») закупка м'яса ВРХ для потреб замовника, не
набуваючи при цьому права власності на худобу та кошти, видані для розрахунку з
товаровиробником.

Оскільки,
згідно ч. 12 п. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» доходи, oтримані від здійснення підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що
перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є
остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як
самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій
діяльності.

Згідно
ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого підприємництва» платник єдиного податку не є
платником податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян)
саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід від якої
обкладається єдиним податком.

З
огляду на викладене, суд першої інстанції зробив висновок, що коли позивач
переводився на спрощену систему оподаткування, то він не міг бути платником
податку на додану вартість, однак платником податку на додану вартість позивач
міг бути лише в періоди, коли перебував на загальній системі оподаткування.

Крім
цього, суд першої інстанції зазначає, що відповідно до п.2.3.1 ст. 2 Закону
України «Про податок на додану вартість», особа підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку на додану вартість, коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок
зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість),
але зазначені норми цього Закону не поширюються на суб'єктів підприємницької
діяльності, які знаходились на спрощеній системі оподаткування, тобто на
позивача.

Колегія
суддів вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на
неправильному застосуванні норм матеріального права та всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
з огляду на наступне.

Працівниками ДПІ в Ярмолинецькому районі Хмельницької області проведена позапланова документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності приватного підприємця ОСОБА_1 в період з
01.06.2004 року по 31.12.2006 року. 03.04.2007 року щодо позивача було
складеноакт виїзної позапланової документальної перевірки № 535/17-1/.
За наслідками розгляду зазначеного акту щодо ПП ОСОБА_1 ДПІ у ярмолинецькому
районі винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.07.2007
року щодо визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість у
сумі 312481,20 грн. та податкове повідомлення-рішення № /0 від
16.07.2007 року щодо визначення податкового зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб у сумі 105994,30 грн.

Відповідно
до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998р. №727/98,
встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується крім юридичних осіб для таких суб'єктів малого підприємництва,
як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей,
протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000 грнивень.

Статтею
5 цього Указу передбачено, що у разі порушення вимог, встановлених статтею 1
цього ж Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду
(кварталу).

Протягом
охопленого перевіркою періоду встановлено, що ПП ОСОБА_1, перебуваючи у
договірних відносинах з ТОВ «М'ясний двір «Поділля» надавав товариству послуги в межах укладеного з
останнім цього договору.

Як
вбачається з матеріалів справи (звіт позивача за ІІІ квартал 2004 року та
декларації за IV квартал 2004 року) позивачем
сумарно зазначено обсяг виручки за 2004 рік в сумі 501947 грн. 64 коп., тобто у
сумі більше, ніж передбачено чинним законодавством.

Враховуючи
вимоги Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого підприємництва», позивач був зобов'язаний з
наступного звітного періоду (з 01.01.2005р) перейти на загальну систему
оподаткування, при цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про
те, що обов'язок переходу на загальну систему оподаткування покладено на
платника податку , а не на податковий орган.

Приймаючи
оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що із змісту
ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого підприємництва» випливає, що при визначенні
граничної суми, в межах якої застосовується спрощена система оподаткування,
обліку та звітності, до уваги приймається власна виручка самого суб'єкта малого
підприємництва - кошти, які отримані позивачем у власність. А тому, кошти, що
надходили позивачу на підставі договору - доручення №543 від 22.04.2004р. не
належать йому і не являються його виручкою від реалізації товарів (робіт,
послуг).

Проте, з таким висновком суду
першої інстанції, колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить
нормам ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва», згідно якої, виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та)
в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).
Таким чином, при визначенні обсягу виручки суб'єкта малого підприємництва,
повинні враховуватися всі надходження від реалізації товарів (робіт,послуг), в
тому числі отримані в межах договору - доручення.

Оскільки
постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, то оскаржувана постанова
підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т
а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі Хмельницької
області задовольнити.

Скасувати
постанову господарського суду Хмельницької області від 26 лютого 2008 року та
прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому
районі Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя С.П.
Нос

Судді О.М.
Довгополов

І.О.
Яворський