Справа № К-6194/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, судді Панченка О.Н.,

Суддів Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Смоковича М.І.Чумаченко Т.А.,

розглянувши
у касаційному порядку у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної
адміністрації про спонукання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2004 року ОСОБА_1звернулась в суд з позовом до
Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської
міської державної адміністрації про спонукання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 24 лютого 2003 року
вона звернулася до Київської міської ради з заявою, в якій просила надати їй у
приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га у Святошинському чи іншому
районі м. Києва для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських
будівель і споруд. До клопотання були додані ксерокопії паспорта, довідок про
ідентифікаційний номер та про склад сім'ї.

Відповідно до затвердженого Київською міською радою
Порядку набуття права на зем­лю юридичними особами та громадянами в м. Києві
від 14 березня 2002 року № 313/1717 вказана за­ява за підписом міського голови
або його заступника - секретаря ради мала бути направлена до управління
земельних ресурсів для опрацювання.

Однак, Київська міська рада порушила місячний термін
розгляду клопотання, не надала відповіді на заяву, та внаслідок неправомірної,
на її думку, бездіяльності порушила її права.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1просила
зобов'язати Головне управ­ління земельних ресурсів Київської міської державної
адміністрації та Київську міську раду на­дати їй у приватну власність земельну
ділянку площею 0,1 га у Святошинському чи іншому ра­йоні м. Києва для будівництва
і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спо­руд, провести
оформлення передачі у приватну власність цієї ділянки, визнати бездіяльність
Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної
адміністрації та Київсь­кої міської ради стосовно не розгляду її заяви від 24
лютого 2003 року про надання земельної ді­лянки безоплатно у власність.

В процесі розгляду справи позивач уточнила вимоги і
просила визнати її право на безо­платне отримання у приватну власність земельної
ділянки площею 0,1 га у Святошинському чи іншому районі м. Києва для
будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських бу­дівель і споруд,
зобов'язати Київську міську раду передати Головному управлінню земельних
ресурсів Київської міської державної адміністрації її заяву від 24 лютого 2003
року для опра­цювання у встановленому порядку.

Зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київсь­кої
міської державної адміністрації опрацювати це клопотання, а Київську міську ра­ду
прийняти рішення про передачу їй у приватну власність земельної ділянки.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління
земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київської
міської ради стосовно не розгляду її клопотання від 24 лютого 2003 року про
надання земельної ділянки безоплатно у власність.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16
грудня 2004 року позов задово­лено частково. Зобов'язано Головне управління
земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації опрацювати
клопотання ОСОБА_1від 24 лютого 2003 року про передачу їй у при­ватну власність
земельної ділянки площею 0,1 га у Святошинському чи іншому районі м. Києва для
будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у
порядку, встановленому пунктом 7 Порядку набуття права на землю юридичними
особами та громадянами в м. Києві від 14 березня 2002 року № 313/1717.

Визнано бездіяльність Київської міської ради в частині
ненадання відповіді ОСОБА_1. на її клопотання від 24 лютого 2003 року.

У задоволенні вимог ОСОБА_1про зобов'язання Київської
міської ради прийняти рішення про передачу ОСОБА_1. у приватну власність
земельної ділянки площею 0,1 га у Святошинському чи іншому районі м. Києва для
будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд,
визнання її права на безоплатне отримання у приватну влас­ність земельної
ділянки площею 0,1 га у Святошинському чи іншому районі м. Києва для буді­вництва
і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зобов'язання
Київ­ської міської ради передати Головному управлінню земельних ресурсів
Київської міської дер­жавної адміністрації клопотання ОСОБА_1від 24 лютого 2003
року для опрацювання у встано­вленому порядку відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 03 лютого 2005 року
з ОСОБА_1на користь дер­жави
стягнуто 17 грн. державного мита.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2005
року апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів Київської
міської державної адміністрації задоволено повністю, а апеляційну скаргу
Київської міської ради - частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16
грудня 2004 року в частині покладення на Головне управління земельних ресурсів
Київської міської державної адміністрації обов'язку опрацювати клопотання ОСОБА_1від 23 лютого 2004 року
про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га у
Святошинському чи іншому районі м. Києва для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку, встановленому
пунктом 7 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.
Києві від 14 березня 2002 року № 313/1717 скасовано і
ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1. в задоволенні позову у цій частині.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16
грудня 2004 року в частині визнання неправомірною бездіяльності Київської
міської ради щодо ненадання відповіді ОСОБА_1. на її клопотання від 23 лютого
2004 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до того ж
суду іншим складом суддів.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції,
ОСОБА_1подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржуване рішення
апеляційного суду у справі прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його скасувати та залишити без зміни рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, скасовую рішення суду першої
інстанції, виходив з того, що затверджений Київською міською радою Порядок
набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві не
відповідає в цій частині Земельному кодексу України, а тому не підлягає
застосуванню.

Також апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції
визнав бездіяльність Київської міської ради в частині ненадання відповіді ОСОБА_1. на її клопотання від 23
лютого 2004 року, не вказавши, якою є ця бездіяльність, правомірною чи
неправомірною, які права та законні інтереси ОСОБА_1при цьому порушені і яким
шляхом мають бути усунені порушення та поновлені права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_124 лютого 2003 року звернулася до Київської
міської ради з заявою (клопотанням), в яко­му просила надати їй у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1 га у Святошинському чи іншому районі м.
Києва для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і
споруд.

Це звернення ОСОБА_1 відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу
України підлягало розгляду Київською міською радою, а не Головним управлінням
земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації.

Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що Порядок набуття права на
землю юридичними особами та громадянами в м. Києві від 14 березня 2002
року № 313/1717 не
відповідає Земельному кодексу України, оскільки по іншому регулює порядок
розгляду звернень громадян про надання їм у власність земельних ділянок.

Отже, у цій частині рішення суду першої інстанції є незаконним і суд
апеляційної інстанції правильно його скасував.

Правильним є й висновок суду апеляційної інстанції про те, що суд першої
інстанції допустив неповноту викладення змісту свого рішення, визнаючи
обставини, за яких не було розглянуто звернення ОСОБА_1., бездіяльністю.

Бездіяльність за певних обставин може бути правомірною і не є наслідком
порушення прав та охоронюваних законом інтересів громадян та юридичних осіб. У
разі коли суд визнає, що суб'єктом оскарження допущена неправомірна
бездіяльність, якою порушені права та охоронювані законом інтереси, то він у
своєму рішенні повинен вказати яким шляхом мають бути усунені ці порушення та
поновлені права особи. Позивач не вказала на це у своїй позовній заяві, а суд
не усунув цей недолік під час розгляду справи.

Тому, суд апеляційної інстанції у цій частині також правильно скасував
рішення суду першої інстанції і направив справу на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішення суду апеляційної інстанції у справі законне та обґрунтоване.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не містять у собі
посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для
висновку про те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та
процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконного
та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень
норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового
рішення, підстав для його скасування чи зміни немає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2005 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної адміністрації про спонукання вчинити дії
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як у випадку та з підстав, передбачених статтями
236, 237 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду
України лише за винятковими обставинами, протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Н.М.
Мартинко