Справа № 2-а-86/2008
Суддя: Непомняща Н.О.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-86/08
ПОСТАНОВА

іменем України

18 червня 2008 року Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Непомнящої Н.О.

при секретарі: Биковій Ю.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача - УПСЗН Новокаховської міської
ради : Формагей О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Новокаховської міської ради, Головного управління праці та
соціального захисту населення про визнання бездіяльності неправомірною та
стягнення недоотриманої суми разової щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в
и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що перебуває на обліку в УПСЗН Новокаховської міської ради
Херсонської області як особа, яка
постраждала внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3 групи по
захворюванню, пов'язаного із роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” йому передбачені щорічні компенсаційні виплати на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат. Проте всупереч
зазначеному нормативно-правовому акту відповідач нараховує зазначену компенсацію не в повному обсязі,
внаслідок чого він звертався до суду із позовом про здійснення перерахунку
вказаних сум. Однак і після набрання рішенням суду чинності він до теперішнього
часу не отримав належних йому виплат в сумі 7264 грн. 20 коп., добровільно виплатити всю суму заборгованості
відповідач відмовляється. Вважає дії відповідача - УПСЗН Новокаховської міської
ради щодо невиплати вказаної суми
неправомірними та просить суд зобов'язати відповідача виплатити йому допомогу у
відповідності із здійсненим нарахуванням.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з
зазначених підстав.

Представник
відповідача - УПСЗН Новокаховської міської ради в судовому засіданні позов
не визнала, пояснивши, що протоколом від 07.02.2008 року позивачу було
здійснено перерахунок компенсації на оздоровлення за період з 2001 року по 2007
рік в сумі 6784 грн. на виконання рішення Новокаховського міського суду від 22
листопада 2007 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої нормативними актами держави на період попередньої виплати за
мінусом сум, які вже були виплачені. Тим же рішенням суду встановлено, що
управління зобов'язане лише нарахувати щорічну компенсацію на оздоровлення
відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виходячи
із відповідних розмірів мінімальної заробітної плати. Виплата даного виду
компенсації здійснюється Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
після надходження фінансування від Головного управління праці та соціального
захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації. На даний час
особова справа позивача вдруге направлена до Центру по нарахуванню та здійснений
соціальних виплат м. Херсон з метою затвердження перерахунку та для
подальшого фінансуванні перерахованих
сум Головним управлінням праці та соціального захисту населення Херсонської
обласної державної адміністрації. З цих підстав просить відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі. Також пояснила, що Законами України «Про Державний
бюджет України» на відповідні роки на передбачено фінансування виплат особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на оздоровлення, тому
реально виплатити позивачу нараховані суми на оздоровлення не виявляється
можливим.

Представник співвідповідача - Головного управління праці
та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин
- про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності
представника співвідповідача, належним чином повідомленого про день, час та
місце розгляду справи.

Заслухавши позивача, представника відповідача - УПСЗН
Новокаховської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в
УПСЗН Новокаховської міської ради Херсонської області як особа, яка постраждала внаслідок
ліквідації аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3
групи по захворюванню, пов'язаного із роботою по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема інвалідам
3 групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, яка є нормою
прямої дії, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 1 Закону України “Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2000 рік” від
01.06.2000 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений:

- з 1 квітня 2000 року - 90 гривень,

- з 1 липня 2000 року - 118 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України «Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2002 рік» від 13.12.2001 року розмір мінімальної заробітної плати
встановлений:

- з 1 січня 2002
року у розмірі 140 грн.;

- з 1 липня 2002 року - 165 грн. на місяць.

Статтею 1 Закону України «Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2003 рік» від 26.12.2002 року розмір мінімальної заробітної плати
встановлений:

- з 1 січня 2003
року у розмірі 185 грн.;

- з 1 грудня 2003 року - 237 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про державний бюджет
України на 2004 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений:

- з 1 січня 2004 року - 205 грн.;

- з 1 вересня 2004 року - 237 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про державний бюджет
України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений:

- з 1 січня 2005 року - 262 грн.;

- з 1 квітня 2005 року - 290 грн.;

- з 1 липня 2005 року - 310 грн.;

- з 1 вересня 2005 року - 332 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 82 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2006 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений

- з 1 січня 2006 року - 350 гривень на
місяць,

- з 1 липня 2006 року - 375 гривень,

- з 1 грудня 2006 року - 400 гривень.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
розмір мінімальної заробітної плати
встановлений

- з 1 січня 2007 року
400 грн. на місяць,

- з 1 липня 2007
року - 440 грн. на місяць

- з 1 жовтня 2007 року
-460 гривень

Зі змісту зазначених Законів України про встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким
чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, а також враховуючи судову
практику Вищого адміністративного суду України при розгляді справ у аналогічних
правовідносинах, суд вважає, що застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також відповідні норми законів України про
встановлення мінімального розміру заробітної плати за вказаний період.

Згідно ст. 17 ч. 1 Закону України «Про виконання рішення та застосування
практики Європейського Суду з
прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод
та протоколи до неї і практику Європейського
Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1
до Конвенції «Кожна фізична ...особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений своєї власності інакше як в
інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права.

Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч. 1
Протоколу №1 до Конвенції і не обмежено
лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації
у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином,
як власність.

Тому при розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини
зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного
бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок,
вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак,
якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки
відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

У
зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів -
закону України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та Закону
України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього Закону, на
думку Уряду України, превалювали як lех sресіаlіs.

Суд не прийняв аргумент Уряду
України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п.26 рішення Кечко
проти України; рішення у справі
Бурдов проти Росії, № 59498/00).

З таких
підстав доводи відповідача про посилання на
відсутність фінансових можливостей держави не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання відповідача на те, що спеціальний Закон lех sресіаlіs. тобто Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний
рік, має перевагу перед Законом України "Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким встановлені пільги для ліквідаторів аварії на ЧАЕС, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки звуження змісту та обсягу
прав шляхом прийняття нових законів, внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Оскільки правові положення, які
передбачають виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС є чинним
тобто не скасовані, не змінені, і позивач, який є учасником ліквідації на ЧАЕС
має право на її одержання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати
ці виплати або відмовляти у їх здійсненні.

Постановою
Новокаховського міського суду від 22.11.2007 року, яка набрала чинності
зобов'язано УПСЗН Новокаховської міської
ради Херсонської області провести
перерахунок ОСОБА_1 щорічних компенсаційних виплат на оздоровлення з 2001 по
2007 рік виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ на
відповідний період.

З повідомлення УПСЗН Новокаховської міської ради
вбачається, що протоколом від 07.02.2008 року позивачу було здійснено
перерахунок компенсації на оздоровлення за період з 2001 по 2007 рік в сумі
6784 грн. на виконання постанови суду від 22.11.2007 року, але до теперішнього
часу вказану суму компенсації, що має бути виплачена позивачу на підставі ЗУ
««Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 не отримав.

З цих підстав
останній змушений звернутися до суду з приводу неправомірної бездіяльності
УПСЗН Новокаховської міської ради щодо невиплати йому суми компенсації у
розмірі, відповідно до здійсненого перерахунку.

За таких обставин, суд визнає бездіяльність УПСЗН
Новокаховської міської ради щодо тривалої невиплати позивачу суми компенсації
на оздоровлення відповідно до здійсненого перерахунку в розмірі 6784
грн. 00 коп. неправомірною і вважає, що сума недоотриманої допомоги
підлягає стягненню з УПСЗН Новокаховської міської ради на користь позивача в примусовому порядку.

Суд також дійшов висновку, що належним відповідачем у
справі є саме Управління праці та
соціального захисту населення Новокаховської міської ради, оскільки саме цей
орган визначає право на призначення одержувачу того чи іншого виду
допомоги, здійснює нарахування сум
допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок ліквідації аварії на
ЧАЕС і веде облік вказаних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України ст.
48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ з подальшими змінами;
ст. 1 Закону України “Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2000
рік” від 01.06.2000 року № 1766-ІІІ; ст. 1 Закону України «Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2002 рік» від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ; ст. 1 Закону України «Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік» від 26.12.2002 року №
372-ІУ; ст. 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від
27.11.2003 року № 1344-ІУ; ст. 83 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» від 23.12.2004 року № 2285-ІУ, ст. 82 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”
від 20.12.2005 року № 3235-ІУ;
ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»;
керуючись ст.ст. 128, 158 - 163, 167 КАС
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новокаховської міської ради Херсонської області на користь
ОСОБА_1недоотриману допомогу на оздоровлення в сумі 6784 грн. 00 коп. відповідно до перерахунку
від 07.02.2008 року, в решті позовних вимог - відмовити.

У позові до Головного управління праці та соціального
захисту населення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення, апеляційна скарга
на постанову суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна
скарга, подані після закінчення зазначених строків, залишаються без розгляду,
якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано, якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної
скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
Н.О.Непомняща