Справа № 22-а-9470/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції Стріжакова Т.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
2008 року справа
№ 22-а-9470/08
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:
суддів
при секретарі з участю: позивача представника відповідача
Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:
судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області
Торезького міського суду Донецької області
справі
№ 2-а-26/08 /суддя Стріжакова Т.В./
Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області Головного управління державного казначейства
України в Донецькій області
визнання дій протиправними, зобов»язання призначити
щорічну допомогу, провести її перерахунок, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради
Луганської області, Головного управління державного казначейства України в
Донецькій області області про визнання
дій протиправними, зобов»язання призначити щорічну допомогу, провести її
перерахунок, стягнення моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на його
користь недоодержану різницю сум на оздоровлення на період з 1994 по 2007 роки.
Постановою Торезького міського суду Донецької області від 03.07.2008
року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької області, Головного управління державного
казначейства України в Донецькій області
про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача та відновлення
порушеного права на допомогу було задоволено частково. Визнано неправомірною
відмову Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської
ради Донецької області у виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, передбаченому ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Зобов»язано
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області провести перерахунок та призначити на користь ОСОБА_1
недоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2001 рік у розмірі 798 грн. 50 коп., за 2002 рік у розмірі 798
грн. 50 коп., за 2003 рік у розмірі 798 грн. 50 коп., за 2004 рік у розмірі
1026 грн. 50 коп., за 2005 рік у розмірі
1 238 грн., 2007 роки у розмірі 1 670 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії,
інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача.
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення у
2001 році в сумі 21 грн. 50 коп., у 2002 році в сумі 21 грн. 50 коп., у 2003 р.
в сумі 21 грн. 50 коп., у 2004 р. в сумі 21 грн. 50 коп., у 2005 р. в сумі 90
грн. 00 коп., у 2006 р. в сумі 90 грн. 00 коп., у 2007 р. в сумі 90 грн. 00
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем Управлінням
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області
подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної
Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги представника відповідача, заперечення позивача проти доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та інвалідом 3-ї групи /а.с.
Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за
2001 рік - 21.08.2004р. в сумі 21 грн. 50 коп., за 2002 рік - 21.08.2004р. в
сумі 21 грн. 50 коп., за 2003 рік - 06.05.2004р. в сумі 21 грн. 50 коп., за
2004 рік - 07.02.2005р. в сумі 21 грн. 50 коп., за 2005 рік - 23.12.2005р. в
сумі 90 грн. 00 коп., за 2006 рік - 31.10.2006р. в сумі 90 грн. 00 коп., за
2007 рік - 27.08.2007р. в сумі 90 грн. 00 коп. /а.с.90, 91/.
Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності -
чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної
Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на
оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами України
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою
та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004,
Суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання
відповідача провести перерахунок та призначити щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення за 2001, 2002 роки. Ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки
виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального
захисту населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п.
2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та
доповненнями), а також відповідно до Закону України № 2638-Ш від
11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив позовні вимоги до неналежного
відповідача у справі.
Тому в частині стягнення з відповідача щорічної допомоги
на оздоровлення за 2001, 2002 роки, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити саме до цього відповідача.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає визнати
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької області у виплаті позивачу з відповідача за рахунок Державного бюджету
допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2003, 2004, 2005, 2007 роки
і стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області на
користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України недоотримані суми
допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: за 2003 рік - /205 х 4 - 21 грн. 50 коп. =
798.50 грн., за 2004 рік -/262 грн. х 4 - 21 грн. 50 коп. = 1 026 грн. 50
коп./; за 2005 рік - /332 грн. х 4 - 90 грн. 00 коп. = 1238 грн. 00 коп./ за
2007 рік - (440 х 4 - 90 грн. 00 коп. = 1 670 грн.), всього на
загальну суму 4 733 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.
3 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області - задовольнити частково.
Торезького міського суду
Донецької області від 03.07.2008 року по справі №
2-а-26/08 року за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької
області, Головного управління державного казначейства України в Донецькій
області про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача та
відновлення порушеного права на допомогу - скасувати.
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької області у виплаті ОСОБА_1 допомоги на
оздоровлення в розмірі, передбаченому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2003, 2004, 2005, 2007 роки
з Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради Донецької області на користь
ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України недоотримані суми на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в розмірі 4 733 грн. 00 коп.
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області про стягнення коштів на оздоровлення за
1994-2002, 2006 роки.
та резолютивна частина постанови проголошена 3 вересня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 4 вересня 2008 року.
Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук