Справа № 2-а-17/2007
Суддя: Ольховська О.В.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007
року Тельманівський районний суд
Донецької області

у
складі: головуючого судді Ольховської О.В.

при
секретарі Папаяні
С. М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Тельманове
справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
ТЕЛЬМАНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ про поновлення на
роботі і стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення Тельманівської райдержадміністрації про
поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, посилаючись на те, що з 14.04.2004 року працював у відповідача і
11.01.2007 року був звільнений згідно
ст. 40 п.4 КЗпПУ України (за прогули). Вважає звільнення
незаконним, оскільки з 04.12.2006 року
був відсутнім на роботі не безпідставно,
а перебував у відпустці. Просить поновити його на посаді головного
спеціаліста з питань праці відділу праці управління праці та соціального
захисту населення і стягнути з
відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, суду показав,
що в управлінні праці та соціального захисту населення працював з
14.04-. 2004 року. Згідно графіка його відпустка передбачалася на жовтень 2006
року, але у зв'язку з виробничою
необхідністю згідно усної домовленості з начальником УПСЗН ОСОБА_5 та
начальником відділу ОСОБА_2 він повинен
був піти у відпустку з 04.12.2006 року. На його заяві про відпустку
ОСОБА_2 наклав резолюцію з
погодженням, після чого він відніс заяву
начальнику, який залишив її у себе і
сказав, що треба переписати без прохання
надати матеріальну допомогу. Робити цього не став і з 04.12.2006 року перестав
ходити на роботу. Приблизно через тиждень йому зателефонував ОСОБА_2 і просив прийти переписати заяву, але він не погодився. 14.12.2006 року отримав
листа з УПСЗН, де було вказано, що він знаходиться в прогулах з 04.12.2006
року і якщо не з"явиться на роботі,
то буде звільнений. На роботу не вийшов,
після чого йому знову телефонував начальник відділу і пропонував
переписати заяву, але він відмовився.
Перед 20.12.2006 року дзвонив ОСОБА_2 ,
просив підготувати доповідь, але
він відмовився, оскільки доповідь була
написана, а нових даних не було.
10.01.2007 року його викликали на засідання профкому, де в його присутності винесли рішення дати
згоду на його звільнення. Наказом N 3 від 11.01.2007 року його звільнили за
прогули. Секретарю на реєстрацію свою заяву про відпустку не надавав і з
наказом ознайомлений не був, але
звільнення вважає незаконним, тому що в
минулі рази, коли надавалася
відпустка, з наказами він ознайомлювався
вже після виходу на роботу, крім того з
08.01.2007 року по 10.01.2007 року він був на роботі і готував річні звіти.
Просив поновити на роботі на посаді головного спеціаліста з питань праці
відділу праці управління праці та соціального захисту населення і стягнути
зарплату за весь час вимушеного прогулу. Своєчасно не звернувся з позовною
заявою до суду, тому що звертався з
заявами для вирішення спору в інші інстанції,
зокрема в прокуратуру району
і інспекцію праці.

В
судовому засіданні представник Тельманівського УПСЗН по довіреності заступник
начальника Резе 0.0. проти позову заперечувала,
суду показала, що позивач
працював в УПСЗН з квітня 2004 року. У відпустку він повинен був піти з
21.11.2006 року, але призначили нового начальника відділу ОСОБА_2

,
який пішов у відпустку з 30.10.2006 року, а позивачу згідно усної домовленості
відпустку перенесли. З 04.12.2006 року ОСОБА_1 перестав виходити на роботу.
ОСОБА_2 не заперечував, що наклав резолюцію на заяву ОСОБА_1 на
відпустку з 04.12.2006 року, але заяву
не знайшли, начальник ОСОБА_5
сказав, що заяви на відпустку ОСОБА_1 не
було, секретар таку заяву не
реєструвала. ОСОБА_2 дзвонив ОСОБА_1 та
просив його принести заяву на відпустку,
але той відмовився. Через 10 днів йому направили листа з
попередженням, що його буде звільнено за
прогули у разі не виходу на роботу, але
позивач не попередження не відреагував,
також як і на неодноразові телефонні виклики, відмовився зробити звіт по травматизму.
09.01.2007 року вона викликала ОСОБА_1 і пропонувала написати пояснення, але той відмовився, про що склали акт. 10.01.2007 року на
засіданні профкому ОСОБА_1 не дав ніяких пояснень щодо прогулів і профком дав
згоду на його звільнення. 11.01.2007 року винесено наказ N 3 про звільнення
ОСОБА_1, наказом N 5 від 19.01.2007 року
внесені зміні щодо періоду прогулів. 18.01.2007 року він ознайомився з наказом
і отримав трудову книжку. Звільнення вважає законним, тому що ОСОБА_1 не надав адміністрації заяву
про відпустку, у зв'язку з чим не було
видано відповідний наказ і з 04.12.2006 року до 10.01.2007 року позивач був
відсутній на робочому місці без законних підстав і, крім того,
пропустив встановлений законом строк для звернення в суд з заявою про поновлення на роботі.

Свідок
ОСОБА_2 , начальник відділу праці та
пільг, пояснив суду, що позивач був його підлеглим. Графік відпусток був змінений у зв'язку зі
зміною керівництва, тому він домовився з
ОСОБА_1 про перенесення відпустки останнього. Приблизно 01.12.2006 року наклав
резолюцію про згоду на заяві ОСОБА_1 про відпустку, той її забрав і з

04.12.2006 року на роботу не
виходив. Пізніше по телефону пропонував

ОСОБА_1 прийти скласти довідку та дооформити заяву на відпустку, але той

на роботу не вийшов. Позивачу посилали письмове попередження про

можливість його звільнення за прогули,
потім керівництво надало до

профкому клопотання про звільнення,
яке було задоволено. 09.01.2007 року

ОСОБА_1 приходив по виклику заступника начальника Резе О.О., але

письмові пояснення дати відмовився,
про що було складено акт. Річні звіти

було зроблено без ОСОБА_1, ніяких
доручень в період його відсутності

не надавалося, не просив його
отримувати інформацію і складати звіт,
бо він

вважався в прогулах, інформацію той
збирав за власною ініціативою, але така

інформація управлінням вже була
отримана.

Свідок
ОСОБА_3, головний бухгалтер
Тельманівського УПСЗН, пояснила
суду, що наказ на відпустку ОСОБА_1 до
бухгалтерії не надходив, керівник їй
казав, що заяви про відпустку ОСОБА_1
йому не надавав. ОСОБА_2 дзвонив
ОСОБА_1, але той на роботу не прийшов.
Нарахування відпускних проводиться тільки при наявності наказу з підписом про
ознайомлення з ним особи, якій надано
відпустку. В січні 2007 року надійшов наказ про звільнення позивача, а пізніше
- наказ N 5 від

19.01.2007 року, в якому було уточнено період прогулів і
період, за який

повинна бути сплачена компенсація за невикористану відпустку.

Свідок
ОСОБА_4, головний спеціаліст
Тельманівського УПСЗН, суду пояснила, що
являється членом профкому, на засіданні
якого обговорювалося питання про те, що
ОСОБА_1 пішов у відпустку, але не дооформив документи та не ознайомився з
наказом. їй відомо, що ОСОБА_2 заяву на відпустку ОСОБА_1 підписав, але заява не дійшла до начальника, не пройшла реєстрацію і не був виданий
відповідний наказ. ОСОБА_1 неодноразово викликався на роботу, але не прийшов. Профком дав згоду на його
звільнення і він був звільнений.

Свідок
ОСОБА_5, начальник УПСЗН Тельманівської
РДА, суду пояснив, що з 04.12.2006 року ОСОБА_1 перестав
виходити на роботу, тому почав
з'ясовувати, чому той відсутній, наказав подзвонити та запросити до нього, але ОСОБА_1 не з'явився, також, як і на пропозицію підготувати
інформацію . Тоді йому було направлено
письмове

попередження, але він не відреагував. З заявою на відпустку
ОСОБА_1 до нього не звертався, секретарю
на реєстрацію таку заяву не надавав,
тому наказу на його відпустку не було. На засіданні профкому
ОСОБА_1 нічого не пояснив,
його було звільнено за прогули.

Свідок
ОСОБА_6 суду показала, що до 09.10.2006
року працювала начальником відділу праці Тельманівського УПСЗН, ОСОБА_1 був її підлеглим. Після її підпису на заяві про відпустку
працівник повинен був зареєструвати
її у секретаря і надати начальнику
на підпис.

Свідок
ОСОБА_7, голова профкому ВАТ
"Каранський кар"єр" ,
суду показав, що в грудні 2006
року звернувся в УПСЗН для реєстрації колективного договору, але хтось з працівників пояснив, що ОСОБА_1 у відпустці і той сам по телефону
це підтвердив. В січні 2007 року приїхав за документами і стало відомо,
що ОСОБА_1 не працює.

Аналогічні
свідчення дала свідок ОСОБА_8, секретар
Чермаликської сільради, і показала, що в грудні 2006 року зі слів когось з
працівників Тельманівського УПСЗН взнала, що Сидоренко О.В, перебуває
у відпустці.

Свідок
ОСОБА_9, заступник головного лікаря
Тельманівської РЦЛ, суду показав, що 09.01.2007 року бачив ОСОБА_1 у
статистиків, той брав дані по дитячому травматизму.

Свідок
ОСОБА_10, начальник відділу статистики у
Тельманівському районі, суду
показав, що 09.01.2007 року ОСОБА_1 брав
якусь інформацію у відділі статистики,
раніше у відділ статистики звертався
ОСОБА_2

Заслухавши
позивача, представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Згідно
копії наказу N 8 від 14.04.2004 року,
наданого Управлінням праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1 з 14.04.2004 року призначено на
посаду спеціаліста і категорії по правильності використання бюджетних коштів
відділу праці та персоніфікованого обліку пільгової категорії громадян.

Згідно
наказу N 44 від 30.11.2004 року ОСОБА_1 з 01.12.2004 року переведений на посаду
головного спеціаліста з питань охорони праці відділу праці.

Згідно копії
присяги, ОСОБА_1 прийняв присягу
державного службовця 01.06.1994 року.

Згідно
довідки N 01-718 від 03.05.2007 року,
наданої управлінням праці та соціального захисту населення, в 2006 році відпустка ОСОБА_1 не надавалася, оскільки у 2005 році він використав її
достроково за період до 14.04.2006 року. Згідно графіку відпусток він повинен
був піти у відпустку з 21.11.2006 року.

Згідно
довідки N 01-719 від 03.05.2007 року,
наданої управлінням праці та соціального захисту населення, заява про надання щорічної відпустки ОСОБА_1
не надходила до приймальні на реєстрацію,
про що свідчить відсутність запису у книзі обліку вхідних документів.

Згідно
довідки N 01-720 від 03.05.2007 року,
наданої управлінням праці та соціального захисту населення, наказ на надання відпустки ОСОБА_1 не
надавався у зв'язку з відсутністю підстав.

Згідно
копії листа N 01-3050 від 13.12.2006 року управління праці та соціального
захисту населення ОСОБА_1 запрошувався до управління по питанню відсутності на
робочому місці з 04.12.2006 року з проханням з"явитися в 3-денний термін
після отримання листа.

Згідно
копії табеля обліку робочого часу ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці без поважних причин з 04.12.200 6
року.

Згідно
акта управління праці та соціального захисту населення 09.01.2007 року була
проведена бесіда з приводу відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 04.12.2006
року. Письмове пояснення щодо причини відсутності на роботі ОСОБА_1 дати
відмовився.

Згідно
копії листа N 01 від 05.01.2007 року голови профспілки управління праці та
соціального захисту населення ОСОБА_1 запрошувався на засідання профспілки
10.01.2007 року щодо розгляду клопотання про звільнення його у зв'язку з
відсутністю на робочому місці.

Згідно
копії протоколу засідання профспілки Тельманівського УПСЗН від 10.01.2007 року
N 12 дана згода на звільнення ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу праці та
пільг, згідно ст. 4 0 п.4 КзпПУ за прогули з

04.12.2006 року по 10.01.2007 року.

Згідно
копії наказу N 3 від 11.01.2007 року,
наданого Управлінням праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1 звільнений з посади головного
спеціаліста з питань охорони праці відділу праці з 11.01.2007 року згідно
зі ст. 4 0 п.4 (за прогули) КЗпПУ.

Згідно
копії наказу N 5 від 19.01.2007 року,
наданого Управлінням праці та соціального захисту населення, внесено зміни до наказу N 3 від 11.01.2007
року "Про звільнення ОСОБА_1" ,
п.1 доповнено словами "днями прогулу рахувати термін з 04.12.2006
року по 10.01.2007 року; змінити в п.2 термін компенсації за невикористану
щорічну основну відпустку з 14.04.2006 року
по 13.04.2007 року на
" з 14.04.2006 року по 01.12.2006 року".

Згідно
копії трудової книжки ОСОБА_1 звільнено з Управлінні праці та соціального
захисту населення 11.01.2007 року згідно зі
ст. 40 п.4 КЗпПУ / наказ N 3 від
11.01.2007 року /.

Згідно
копії листа N 09-101 від 16.01.2007 року Управління праці та соціального
захисту населення ОСОБА_1 запрошувався до управління для ознайомлення з наказом
про звільнення згідно ст. 4 0 п.4 (за
прогули) КЗпПУ та отримання трудової книжки.

Відповідно до
ст. 4 0 п.4 КЗпПУ
трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу / в тому числі
відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня/ без поважних
причин.

Враховуючи, що ОСОБА_1, працюючи
на посаді головного спеціаліста з питань праці відділу праці управління праці
та соціального захисту населення Тельманівської райдержадміністрації і
перебуваючи на державній службі, не
надавши керівнику управління і не зареєструвавши заяву про надання йому
щорічної відпустки, не ознайомившись з
наказом про надання відпустки і, таким
чином, не пересвідчившись, що така відпустка йому надана, з 04.12.2006 року припинив виходити на роботу
і виконувати свої службові обов'язки, не
дивлячись на неодноразові телефонні і письмові попередження адміністрації про
необхідність прибути на робоче місце, відмовився це зробити і без поважних причин
був відсутнім на роботі до

11.01.2007 року. Посилання
ОСОБА_1 на знаходження у вказаний період

у відпустці суд вважає безпідставними,
виходячи з того, що вказані дії

позивача, направлені на самовільне
використання відпустки, адміністрацією

Тельманівського УПСЗН правильно розцінені як
прогули без поважних причин.

Судом
встановлено, що адміністрацією
відповідача додержані всі передбачені трудовим законодавством вимоги щодо
з'ясування причин відсутності позивача на роботі у вказаний період і порядку
звільнення його з причини прогулів без поважних причин, виходячи з чого суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо поновлення на
роботі і стягнення заробітної
плати за

час вимушеного прогулу такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.
ст. 40 п.4, 79 КЗпПУ, ст.
ст. 160-163 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у
задоволенні позову до УПРАВЛІННЯ
ПРАЦІ

ТА СОЦІАЛЬНОГО
ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ТЕЛЬМАНІВСЬКОЇ
РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ

АДМІНІСТРАЦІЇ
про поновлення на посаді головного спеціаліста з питань праці відділу праці і
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Заява
про апеляційне оскарження постанови в Донецький апеляційний адміністративний
суд може бути подана в Тельманівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано.

Апеляційна
скарга на постанову суду може бути подана Донецькому апеляційному
адміністративному суду через Тельманівський районний суд протягом 10 днів з дня
проголошення постанови або 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не буде подана у
встановлений законом строк.