Справа № 2а-5-492/2008
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5-492/2008
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2008 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при секретарі Луговенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

ОСОБА_1

ОСОБА_1

до

Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради

про

захист права на соціальне забезпечення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1

звернулась до суду із позовом до

Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради.

У своїй заяві позивачка вказувала, що є учасником бойових дій, через що відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Проте, відповідач протягом 2007 – 2008 років виплачував йому надбавку до пенсії у меншому розмірі.

У судове засідання
позивачка
не з’явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надіслала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності та про задоволення позову.

Відповідач
у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та відмову у задоволенні позову.

Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази для її вирішення по суті, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Після перевірки матеріалів справи
,
суд дійшов

такого.

1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують проти того, що
позивач є

ветераном війни – учасником бойових дій
.

За такого відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Протягом 2007 – 2008 років така допомога позивачам виплачувалась у таких розмірах:

-

2007

році

-

280

грн.

-

2008

році

-

481

Грн..

Відповідно до статті 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком станом на 5 травня 2007 року встановлювався у розмірі 410 грн., з урахуванням чого
розмір разової грошової допомоги у 2007 році мав становити (5 х 410) – 2.050 грн.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком станом на 5 травня 2008 року встановлювався у розмірі 481 грн., з урахуванням чого
розмір разової грошової допомоги у 2008 році мав становити (5 х 481) – 2.405 грн.

Наведене свідчить, що при сплаті разової грошової допомоги позивачеві його права були порушені, через що підлягають поновленню на підставі судового рішення.

При визначенні способу поновлення прав позивача суд виходе з сутності порушуваного права /отримання грошової допомоги у розмірі, меншому за передбачений діючим законодавством/, вимог позивачів, які полягають у стягненні недоотриманих ними сум, через що вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані кошти.

Заборгованість перед позивачем суд визначає на підставі такого розрахунку

3……. Позивач просить про стягнення цієї суми з урахуванням компенсації, втрати її частини через порушення строків її виплати, проте витребувана сума є разовою, через що компенсації не підлягає.

4…….Позивач просить про стягнення на її користь відшкодування моральної шкоди, що була їй завдана внаслідок недоотримання вказаних сум. Але враховуючи характер порушеного права, обставини порушення прав позивача та інші обставини справи суд доходе висновку про те, що сам факт ухвалення судового рішення є достатнім відшкодуванням завданої позивачеві моральної шкоди, через що підстав для стягнення грошової компенсації на її відшкодування не вбачає.

5…….Заперечуючи проти позову, відповідач посилається про вимоги Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки.

Але з такими посиланнями погодитись не можна за такого.

Зі змісту положень Конституції України та Бюджетного Кодексу України вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України – він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таке положення закріплено і в частині третій статті 27 Кодексу.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов’язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України).

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов’язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Отже, поданий позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В

:

Позов

ОСОБА_1

ОСОБА_1

ОСОБА_1

до

Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради

про

захист права на соціальне забезпечення

задовольнити частково.

Стягнути з
Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради
на користь
ОСОБА_1

3.694 грн. /три тисячі шістсот дев’яносто чотири грн./.

У задоволенні решти вимог
ОСОБА_1
–
відмовити.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ

=АЛЄЙНІКОВ В.О.=