Справа № К-35996/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради
Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання нечинним та
скасування рішення, -
в с т а н о в и л а :
У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що він згідно договору купівлі-продажу
від 11.02.1994 року є власником незакінченого будівництвом житлового будинку з
належними до нього прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням 35 сесії 4-го скликання Мукачівської міської
ради від 21.07.2004р. громадянину ОСОБА_2 було передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_2.

Як зазначав позивач, дане рішення міської ради порушує
його право власності на об'єкт незавершеного будівництва, оскільки частина його
опинилась на земельній ділянці, виділеній відповідачем ОСОБА_2

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив визнати
нечинними і скасувати п. 1.29 рішення 35 сесії 4-го скликання Мукачівської
міської ради від 21.07.2004р. "Про передачу, надання і вилучення земельних
ділянок громадян м. Мукачева" та п. 1.164 Додатку №1 до цього ж рішення.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 05 червня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 24
жовтня 2006 року це судове рішення скасовано та ухвалено нове, яким у позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення
апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати
зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі
постанову місцевого суду.

Третя особа ОСОБА_2 в запереченнях на цю касаційну скаргу
посилається на необґрунтованість викладених в скарзі доводів і просить
відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, місцевий суд виходив з того,
що оскарженим рішенням Мукачівської міської ради порушується право власності
позивача на об'єкт незавершеного будівництва.

Однак цей висновок ґрунтується на неповному з'ясуванні
обставин справи та на помилковому застосуванні норм матеріального права, на що
правильно звернув увагу суд апеляційної інстанції.

Як було встановлено судами, згідно договору
купівлі-продажу від 11.02.1994 року, посвідченого в установленому законом
порядку, ОСОБА_1 є власником незакінченого будівництвом житлового будинку з
належними до нього прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем виділено земельну ділянку площею 450 кв.м.
попередньому власнику недобудови ОСОБА_3

Земельна ділянка, на якій розташований цей об'єкт, межує
із земельною ділянкою площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_2.

Остання рішенням 35 сесії 4-го скликання Мукачівської
міської ради від 21.07.2004р. "Про передачу, надання і вилучення земельних
ділянок громадян м. Мукачева" передана у приватну власність третій особі -
ОСОБА_2

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV ,
Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на
якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.02.1994 року,
укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній набув право власності саме на
незакінчений будівництвом готовністю 28% житловий будинок з належними до нього
прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційним судом встановлено, що правовстановлюючі
документи на земельну ділянку у ОСОБА_1 відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що в
користуванні у позивача знаходиться земельна ділянка площею 0,0768 га.,
розташована за адресою : АДРЕСА_1,
а у власності у третьої особи земельна
ділянка площею 0,10 га.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 331 Цивільного кодексу
України, право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

До завершення будівництва (створення майна)
особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, апеляційним судом зроблено обґрунтований
висновок про те, що виділення відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки не порушує
право власності позивача на об'єкт незавершеного будівництва та відмовив йому у
задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зроблених судом апеляційної
інстанції висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що
апеляційним судом прийнято законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для
його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220,
221, 222, 223, 224,
230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Закарпатської області від 24 жовтня 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :