Справа № 2а-282/2008
Суддя: Харченко І.О.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-282/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня
2008 року м. Сімферополь

Київський районний суд
м. Сімферополя у складі:

Головуючого,
судді Харченко І.О.,

при секретарі Мевлюдовій Ф.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 ОСОБА_2 до
Київського РВ СМУ
ГУ МВС України
в АР Крим,
про визнання дій
неправомірними та покладення
зобов'язань вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и в:

24.01.2008 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
власних інтересах та
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулися в
Київський районний суд м. Сімферополь
з адміністративним позовом до
Київського РВ СМУ
ГУ МВС України
в АР Крим, про
визнання дій неправомірними та
покладення зобов'язань вчинити
певні дії. Свої вимоги
мотивували тим, що відповідно до договору дарування № 1-7726 від 05.12.2000 року ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 в рівних долях є власниками земельної ділянки
загальною площею 600
кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 На підставі рішення Київської районної
ради м.Сімферополь, відповідачем вони тимчсово до 17.06.2007 р. були
зареєстровані за місцем знаходження вказаної земельної ділянки з незавершеним будівництвом. До закінчення строку,
визначеного органами реєстрації місця перебування, вони звернулися до відповідача з заявою, з проханням
зареєстровати їх місце проживання за адресоюАДРЕСА_1. Відповідач, листом від 07.06.2007
р. в реєстрації їм відмовив. Позивачи вважают,
що відповідач відмовиючи їм у
реєстрації,
вийшов
за межі наданих йому повноважень, тому
просять суд визнати дії Кийвського РВ СМУ ГУ
МВС України в
АР Крим, які полягають у відмові
в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 такими, що порушують Констітуцію
України, Закон України „Про свободу пересування тв вільний вибір місця
проживання в Україні” та противоправними, а також зобов'язати
Кийвського РВ СМУ ГУ МВС
України в АР
Крим вчинити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

В
судовому засіданні позивачОСОБА_1, свої
вимоги підтримав, просив
їх задовольнити. Крім того, він вказував,
що реєстрація по місцю проживання є обов'язком громадянина, а не його правом. У його сім'ї немає
іншого місця, де вони могли б зареєструватися. Здати будинок у експлутацію в цей час його сім'я не має
матеріальної можливості. Відмова же відповідача
в реєстрації становить його у
скрутне, безвихідне становище та
порушає іх констітуційні права громадян України.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_2, свої
вимоги підтримала, просила
їх задовольнити.

Відповідно до
довіреності, що є в матеріалах справи, інтереси відповідача у судовому
засіданні доручено представляти начальнику правого сектора
Сімферпольського МУ ГУМВС України в АР
Крим Журочка Г.О. (а.с.34).

У судовому засіданні
представник відповідача позов не визнала та
пояснила, що реєстрація місця
проживання може бути
проведена на підставі ордеру, свідоцтва про право власності, тобто реєстрація
проводиться тільки у
будинках, які зареєстровані в БТІ. Оскільки позивачі
не закінчили будівництво
та не ввели
будинок у експлуатацію, не мають
свідоцтва про право власності на
цей будинок, то реєстрація на земельной ділянці з незавершеним будівництвом,
неможлива. На підставі викладеного, представник відповідача
просив у задоволені позову відмовити.

Представник
відповідача про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином.
11.06.2008 року представник
надала до суду
заяву, якою просить суд розглянути справу
за її відсутністю і
прийняти рішення на підставі закону (а.с.53).

Вислухавши пояснення позивачів,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та
докази, надані сторонами
відповідно до ст. 71
КАС України, суд дійшов
висновку, що позовні
вимоги доведені і
підлягають задоволенню з
таких підстав.

Судовим розглядом
встановлено, що позивачі, відповідно до нотаріально
посвідченому договору дарування
земельної ділянки від 05.12.2000
р. і зареєстрованому у реєстрі за НОМЕР_1 у рівних частках
прийняли у дар земельну ділянку загальною площею 600 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а по
генеральному плану
зазначеної під НОМЕР_1 Ця земельна ділянка
надана власникові згідно
рішень міськвиконкому, відповідно № 376 від 25.08.1989 р. та № 486
від 17.04.1998 р., для будівництва та обслуговання житлового б удинку (а.с.8,
9, 12, 19, 21).

На цій земельної
ділянці позивачі побудували житловий будинок, на який ІНФОРМАЦІЯ_1 отримали у
Сімферопольському міжміському БРТІ отримали технічний паспорт, але будинок
у експлуатацію не
ввели. У технічному паспорті
вказана адреса житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.38-43).

17.06.2004 року позивачу
ОСОБА_1. відповідачем видана будинкова книга для прописці громадян, мешкаючих
у будинку АДРЕСА_1. Згідно до
цієї книги, позивачі відповідачем тимчасово зареєстровані у цьому будинку до
17.06.2007 р. Крім позивачів у книгу
внесена запис о реєстрації по цьму будинку неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який є сином позивачів (а.с.10, 11, 18, 20, 45-48).

Відповідно до запису
на сторінці 46 будинкової книги,
відповідач визнав позивача ОСОБА_1.
власником цього будинку.

Згідно ч.2
ст.331 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ст.2 Закону України
№ 1382-IV, місце проживання це
адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична
особа проживає строком понад шесть місяців
на рік.

Згідно зі ст. 29 ЦК Країни місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення, придатне
для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа
проживає постійно, переважно або тимчасово.

Суд
вважає доказами факту
постійного проживання позивачів
у будинкуАДРЕСА_1 договір про надання послуг населенню по
газопостачанню від
03.10.2001 року № 204084, договір
користування електричною енергією № 115-668
від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55-60). Крім
того, відповідно до довідок ДПІ у м.Сімферополь № 11936/м/19-2 та № 11937/м/19-2 від 29.05.2008 року позивачі
не мають заборгованості по
сплаті земельного податку за земельну
ділянку, яка є
їх власністю (а.с.61).

Таким
чином судом встановлено, що
позивачі разом з
неповнолітним сином ОСОБА_3 постійно проживають
за адресою: АДРЕСА_1 Відповідач
проти цього не
заперечував.

02.06.2007 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до відповідача
з заявою про реєстрацію його, дружини
та сином по будинку АДРЕСА_1 до якої надав
відповідні документи
(а.с.15-17, 36, 37).

Відповідно до
ч.1 статті 8 КАС України,
суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства
права, відповідно до якого,
зокрема, людина, її права та
сободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованність діяльності держави.

За правилами ст.17 ч.1п.1 КАС України
компетенція адміністративних судів поширюється
на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи
бездіяльності.

Відповідно до
абзацу 6 ч.1 ст.3 ЗУ №1382-IV, реєстрація
- це внесення відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси житла особи
та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу специально уповноваженого центрального
органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання
чи перебування в житлі за певною
адресою.

Згідно зі ст. 7 ЗУ № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення суду
(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином,
ЗУ № 1382-IV
встановлює вичерпний
перелік підстав для зняття особи з реєстраційного
обліку.

Однак жодних із указаних в Законі підстав для зняття
позивачів
з реєстраційного обліку, на
якому позивачі вже перебували,
судом не встановлено.

Відповідно до
ст.55 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з
ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим
судом; ніхто не може бути позбавлений
права на розгляд його
справи в адміністративному суді,
до підсудності якого
вона віднесена.

Відповідно до
статті 6 ЗУ №1382-IV,
громадянин України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають
в Україні на законних
підставах, зобов'язані
протягом десяти днів
після прибуття до
нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації
особа подає: письмову заяву; паспортний документ, якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або
свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію
про сплату державного мита або
документ про звільнення від його сплати; два примірники талона зняття
з реєстрації. Забороняється
вимагати для реєстрації місця проживання подання особою
інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою
для реєстрації місця
проживання особи.

Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою
особи, яка зобов'язана подати її протягом
семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця
перебування особи здійснюється за її повідомленням. Відповідальність за
правдивість зробленого повідомлення покладається
на таку особу (ст.ст.8, 9 ЗУ №1382-IV).

З матеріалів справи убачається, що позивачі є
громадянами України, є власниками
земельної ділянки на
якому знаходиться житловий
будинок не введений
до експлуатації. У
домоволодінні по АДРЕСА_1 позивачі
проживають з 17.06.2004 р. по тепер.
Іншого житла, де б
вони мали би змогу мешкати та зареєструватися, не мають, протележного відповідач не довів. Позивачі не
подавали відповідачу заяв про
зняття їх з
реєестрації.

07.06.2007 р. відповідач,
посилаючись на ст.6 Закону України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця
проживання в Україні”
від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1382-IV (надалі
по тексту - ЗУ № 1382-IV), відмовив позивачам у
реєстраціі, мотивуючи це тим, що реєстрація по
земельній ділянці з
незавершеним будівництвом, неможлива. Причини, по яким, на думку
відповідача, не заперечуючого права власності
позивачів на будинок, реєстрація позивачів по спірній адресі неможливе є те,
що позивачі не закінчили будівництво будинку та
не ввели будинок до
експлуатації і не мають свідоцтва про
право власності на цей будинок.

Але, оскільки ці
підстави не ґрунтуються на діючим законодавстві України,
суд доходить висновку, що дії відповідача в
відмові реєстрації позивачів є неправомірними. Крім того, враховуючи також відсутність встановленого законом порядку
вводу в
експлуатацію самовільно збудованих
об'єктів нерухомості, що робить
неможливим прийняття в експлуатацію
побудованого об'єкту нерухомості інакше ніж за рішенням суду, а сам ввід в експлуатацію є суттєвим моментом для
використання власником своїх прав в подальшому
розпорядженні своєю власністю,
у тому числі і права на реєстрацію по цьому будинку, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

За
наведених обставин суд вважає, що
дії відповідача порушують
конституційні права позивача передбачені
ст.33 Конституції України, оскільки він позбавлений можливості
реалізовувати інші свої права в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 257 КАС України у
разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання
можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так
само на відповідних суб'єктів владних
повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

На підставі ст.ст. 33, 55 Конституції України, ст.ст.2,
6, 8, 9, 11 Закону України „Про
свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні” від 11.12.2003 р. №1382-IV, ст.29
ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 17, 71, 72, 160-163,
257 КАС
України, с у д -

П о с т а н о в и в:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 ОСОБА_2 до
Київського РВ СМУ
ГУ МВС України
в АР Крим,
про визнання дій
неправомірними та покладення
зобов'язань вчинити певні
дії - задовольнити.

Визнати дії
Київського РВ СМУ
ГУ МВС України
в АР Крим, що
полягають у відмові
в реєстрації місця
проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2. та
неповнолітнього ОСОБА_3 -
неправомірними.

Зобов'язати Київський
РВ СМУ ГУ МВС
України в АР Крим
вчинити реєстрацію місця
проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2 та
неповнолітнього ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1

Постанова може
бути оскаржена в
апеляційному порядку через
Київський районний суд
м. Сімферополя шляхом подачі
в 10-денний строк
з дня проголошення
постанови заяви про
апеляційне оскарження і
поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя: