Справа № 7/146
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
№ 7/146
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:
Арсірій Р.О. (головуючий), Кротюк О.В., Пилипенко О.Є., при секретарі
судового засідання Ісіковій О.Г., розглянувши позовну заяву і додані до неї документиОСОБА_1
Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі
м.Києва Кабінет Міністрів
визнання протиправною бездіяльність
Загребельний С.К. представник за довіреністю
від відповідача 2Лазаріді
О.А. представник за довіреністю
Позивач ОСОБА_1- звернувся до
Окружного адміністративного суду в м. Києві з позовною заявою до відповідача
Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про визнання
противоправною бездіяльності, зобов'язання відповідачів здійснити перерахунок
пенсії та забезпечити її виплату відповідно до рішення Конституційного суду
України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа № 1-29/2007).
Вимоги заяви мотивовані наступним: 9
липня 2007 р. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007(справа №
1-29/2007) були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) окремі положення Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік». У зв'язку з наведеним позивач вважає, що оскільки ст. 29
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнана
такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), відповідачі
мали виконати певні дії спрямовані на перерахунок виплачуваної пенсії.
Ухвалою від 05.10.2007було відкрите
провадження в адміністративній справі та призначене попереднє судове засідання
на 07.11.2007 об 11:45.
Відповідач-2 надав суду заперечення
проти позову, в яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог
щодо визнання бездіяльності Відповідача-2 -Кабінету Міністрів України.
Відповідач-1 проти позову
заперечував, вважає, що права позивача не порушені, оскільки бюджетом не
передбачено коштів для проведення таких доплат.
За результатами розгляду документів
і матеріалів поданих позивачем, пояснень його представника, Окружний
адміністративний суд м. Києва, встановив:
Позивач має статус дитини війни, що
підтверджується копією наявної в матеріалах справи посвідчення дитини війни.
Відповідно до ст.1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»дитиною війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.
Відповідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до
цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з
Дія зазначеної статті неодноразово
Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 пункт 12 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію
статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з
урахуванням статті 111 цього Закону, визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до п. 5 Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку,
що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України
щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів
України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті
6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1
частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції
України.

Таким чином, Верховна Рада України
не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до
нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію
окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими
законами України правове регулювання суспільних відносин.

Позивач вважає, що зазначене
рішення суду є підставою для здійснення перерахунку йому пенсії.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Позивач в своєму позові просить суд
визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо неперерахунку пенсії та
зобов'язати відповідача-1 та відповідача-2 здійснити перерахування пенсії та
забезпечити її виплату відповідно до рішення Конституційного Суду України від
09.07.2007 № 6-рп/2007.

Разом з тим, як вбачається зі змісту ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», державна соціальна
підтримка дітей війни має прояв у виплаті підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни. Тобто дана норма закону не передбачає
здійснення перерахунку пенсії, про що зазначає позивач.

Як вже зазначалося, позивач як на
підставу для проведення перерахунку пенсії посилається на рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007.

В той же час, як вбачається зі
змісту даного рішення, останнє не врегульовує порядку здійснення перерахунку
пенсій та забезпечення їх виплат.

Відповідно до ст.13 Закону України
«Про Конституційний Суд України»до повноважень Конституційного Суду України
віднесено прийняття рішень та надання висновків у справах щодо: 1)
конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів
Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної
Ради Автономної Республіки Крим; 2) відповідності Конституції України чинних
міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до
Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість; 3) додержання
конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення
Президента України з поста в порядку імпічменту в межах, визначених статтями
111 та 151 Конституції України; 4) офіційного тлумачення Конституції та законів
України.

Таким чином, до повноважень
Конституційного Суду України не віднесено регулювання питань щодо проведення
перерахунку та виплати пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України, крім прав та обов'язків, визначених у
статті 49 цього Кодексу, позивач має право змінити підставу або предмет
адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового
розгляду. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову й у суді
апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи
касаційного розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач в судовому засіданні
позовних вимог не змінював, доказів необхідності повного захисту своїх прав,
свобод та інтересів, що є виключною підставою для виходу суддею за межі
позовних вимог не надав.

Крім того, Кабінет Міністрів
України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. До його повноважень
не віднесено здійснення перерахунку та забезпечення виплати пенсій. Доказів
зворотного позивач не довів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та
заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги
є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд
може задовольнити
адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Зважаючи на вищевикладене та
керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва та
Кабінету Міністрів України про визнання противоправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахування пенсії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя підпис Р.О. Арсірій

Судді О.В. Кротюк

О.Є. Пилипенко