Справа № 3/465
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

12
год. 40 хв.

08.09.2008 р.
№
3/465

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового
засідання Серпутько Т. С.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За
позовом

ОСОБА_1

до Управління громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській області

про

визнання
неправомірним та скасування рішення

У
судовому засіданні 8 вересня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та
резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И
С П Р А В И

ОСОБА_1
(надалі -Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з
позовом до Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області
(надалі -Відповідач) про визнання неправомірним та скасування рішення
Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про
видворення його за межі території України.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 вважає рішення Управління громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській області незаконним та необґрунтованим,
таким, що суперечить принципам обґрунтованості, добросовісності і пропорційності.

Позивач
також вказав, що проживає разом з громадянкою України ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, яку вона
винаймає за договором оренди. Представник Позивача також зазначила, що ОСОБА_1
є батьком майбутньої дитини громадянки України ОСОБА_2.

Відповідач
в судове засідання не з'явився та подав пояснення по суті предмету спору та
клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У
своїх письмових поясненнях Відповідач зазначив, що оспорюване рішення було
прийняте на підставі того, що Позивач був відрахований з підготовчого
відділення навчального закладу і у нього відпали підстави подальшого
перебування на території України. Також було зазначено, що Позивач не звертався
до Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для
отримання відповідних документів для перебування на території України.

Відповідач
вважає, що вини працівників Управління громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у
Львівській області при розгляді матеріалів щодо прийняття рішення про
видворення за межі території України в добровільному порядку громадянина
Нігерії ОСОБА_1не вбачається.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представника Позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В

Громадянин
Нігерії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
прибув до України з Нігерії у 2006 році з метою навчання у Львівському
національному медичному університеті ім. Д. Галицького на підставі одноразової
візи дійсної з 2 листопада 2006 року до 2 листопада 2007 року.

Позивач
з 15 листопада 2006 року по 3 липня 2007 року навчався на підготовчому
відділенні Львівського національного медичного університету ім. Д. Галицького,
після закінчення якого отримав свідоцтво НОМЕР_1 від 6 липня 2007 року, що
підтверджується довідкою, виданою деканатом по роботі з іноземними студентами
11 липня 2008 року за № 07-1085/08.

Згідно
із Наказом Львівського національного медичного університету ім. Д. Галицького № 1441-з
від 3 липня 2007 року випускника підготовчого відділення ОСОБА_1 було відраховано з підготовчого відділення з
видачею відповідних документів.

12
вересня 2007 року ОСОБА_1за результатами тестування було зараховано до
Львівського національного медичного університету ім. Д. Галицького і 17 вересня
2007 року йому було видано студентський квиток № 220-07/07.

Як
зазначив в судовому засіданні Позивач, його було відраховано з числа студентів
15 жовтня 2007 року у зв'язку з несплатою коштів за навчання. Цей факт
Відповідачем не заперечується.

9
липня 2008 року Управлінням громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області було прийнято рішення про добровільне видворення громадянина Нігерії
ОСОБА_1за межі України та заборону в'їзду на територію України терміном на 5
років.

Відповідно
до абзаців 1-5 статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства»іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або
адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи
виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України.
Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи
виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за
місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора
про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ
видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може
супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років.
Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення
вказаного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в
Україну визначається законодавством України.

Крім
випадків, зазначених у частині першій цієї статті, іноземець та особа без
громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів
внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які
затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після
незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки
України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави
прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо
порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або
суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського
порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України.

Іноземець
та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк,
зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення
іноземця або особи без громадянства за межі України в її паспортному документі
негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні.

Згідно
із пунктом 14 Правил оформлення візових документів для в'їзду в Україну,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 227 від 20 лютого 1999
року (надалі -Правила) віза може бути анульована під час перебування іноземця
або особи без громадянства на території України у разі прийняття згідно із
законодавством рішення про видворення іноземця або особи без громадянства за межі
України.

Громадянин
Нігерії ОСОБА_1 прибув до України з Нігерії на підставі одноразової візи типу
«О»N Y 6355404, дійсної з 2 листопада 2006 року до 2 листопада 2007 року.

Як
підтверджується долученою до матеріалів справи заявою від 11 липня 2008 року,
Позивач разом з ОСОБА_2 проживає з 1 квітня 2008 року в орендованій квартирі за
адресою: АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні за ініціативою позивача було допитано в якості свідка
ОСОБА_2. Свідок пояснила, що Позивач є
майбутнім батьком її дитини, ОСОБА_1 не заперечує факту свого батьківства, вони
намагаються укласти між собою шлюб та вказала, що батьки Позивача допомагають
їм обом матеріально.

Згідно
із статтею 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без
громадянства»іноземці та особи без громадянства можуть укладати і розривати
шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства
України. Іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України
права і обов'язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Також
до матеріалів справи додано копію заяви ОСОБА_2 до начальника центрального
відділу реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї
наступного змісту. ОСОБА_2 вважає, що відмова у реєстрації шлюбу є
неправомірною та порушує право ОСОБА_1на шлюб та сімейні відносини, закріплені
в статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», оскільки іноземці можуть укладати шлюб з громадянами України
відповідно до вимог чинного законодавства. ОСОБА_2 у своєму зверненні просить зареєструвати
шлюб між нею та ОСОБА_1 в інтересах їх майбутньої дитини.

Частиною
2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків.

Суд
звертає увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають
підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно
до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Цей
критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких прямо вказує Закон України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»так і інших обставин, що мають значення у
конкретній ситуації (в даному випадку вагітність ОСОБА_2, тощо).

Суд
вважає, що для цього Відповідач повинен був ретельно зібрати і дослідити
матеріали, що мають значення у даній справі. Несприятливе для особи рішення
повинно бути вмотивованим. Доказів на підтвердження обґрунтованості
оскаржуваного рішення суду не надано.

Як
підтверджується матеріалами справи, оскаржуване рішення було прийняте лише на
підставі того, що Позивач був відрахований з підготовчого відділення навчального
закладу і у нього відпали підстави подальшого перебування на території України.

Суд
також звертає увагу сторін на те, що суб'єкт владних повноважень повинен
уникати прийняття невмотивованих висновків.

Частиною
1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким
чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи,
суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими стосовно
скасування рішення Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області про видворення ОСОБА_1за межі території України.

Щодо
решти позовних вимог, суд звертає увагу на те, що задоволенню в
адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють
порушені права та інтереси Позивача. Суд вважає, що скасування оскаржуваного
рішення є достатньою формою захисту порушених прав Позивача у сфері
публічно-правових.

Частиною
3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо
адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 17, 94, 99, 100, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В

1.
Адміністративний позов задовольнити частково.

2.
Скасувати рішення Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області про видворення ОСОБА_1за межі території України.

3.
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 1 грн. 70 коп. (ви написали 1
грн. 75 коп.), сплаченого судового збору.

4. В
задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська