Справа № 22-а-8309/2008
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач 1-ї інстанції Зайченко С.В.
Суддя - доповідач Сухарьок М.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня
2008 року справа
№ 22-а-8309/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Сухарьок М.Г.

суддів
при секретарі за участю позивача:

ОСОБА_2., ОСОБА_3.
ОСОБА_4. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційні скарги відповідача: позивача:

судовому засіданні
Центрально - міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради ОСОБА_1

на
постанову

Центрально - міського районного суду м. Горлівки Донецької області

від

12.06.2008 року

по
справі

№ 2-а-99/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Центрально - міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради

про

визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості
на оздоровлення за 2003-2007 роки,
-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним
позовом до Центрально - міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період з 2003
по 2007 роки.

Постановою Центрально - міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від
12.06.2008 року позов ОСОБА_1до Центрально - міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської
ради було задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Центрально -
міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської
ради в частині відмови ОСОБА_1здійснити донарахування розміру компенсаційних
виплат щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік. Стягнуто з Центрально -
міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської
ради на користь ОСОБА_1недоотриману суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2080 грн.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у
відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2003
р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за
2004 р. у розмірі 21
грн. 50 коп., за 2005 р.
у розмірі 90
грн., за 2006 р. у розмірі 90 грн., за 2007 р. у розмірі 120 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційне
скаргу, в якій просить внести зміни до постанови суду першої інстанції, а саме:
визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті недоотриманих сум
на оздоровлення за 2003 - 2005 та 2007 роки та стягнути з відповідача
недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2003-2005 та 2007 роки. В
обґрунтуванні апеляційної скарги, позивач зазначає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального і процесуального права в частини висновку суду про
пропущення строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів.

Відповідач також подав апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції, в якій просить постанову суду скасувати і в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представник відповідача до судового
засідання не з”явився, про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття в
судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і
місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги позивача і його заперечення проти
доводів апеляційної скарги відповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача задовольнити частково,
рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1, та є
інвалідом ІІ групи (а.с.7).

Відповідачем, позивачу було сплачено компенсаційні суми
на оздоровлення за 2003 р. у розмірі 21 грн. 50 коп., за 2004 р. у розмірі 21
грн. 50 коп., за 2005 р. у розмірі 90 грн., за 2006 р. у розмірі 90 грн., за 2007 р. у розмірі 90 грн. і цей факт сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії другої групи інвалідності -
п'ять мінімальних заробітних плат, третьої групи інвалідності - чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно
до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Статтею 67 Закону України "Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року порядок "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги
на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законами
України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік",
"Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік",
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", “Про Державний бюджет на 2007 рік” розмір
мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та
постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача недовиплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік,
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати у сумі
- 2 080 грн. (440 грн. х 5 - 120 грн.).

Проте
судом не вірно застосоване
положення ст. 99 КАС України, за яким для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або смерті.

Тому постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню, а вимоги позивача в частині стягнення
допомоги на оздоровлення за 2003, 2004 та 2005 роки задоволенню, виходячи з
наступного: в 2003 році -205 грн. х 4 - 21, 50 грн. = 798 грн.50 коп.; в 2004
році -(237 грн. х 4 - 21, 50 грн. = 926 грн. 50 коп.); в 2005 році - (332 грн.
х 4 - 90 грн. = 1 238 грн.), всього з урахуванням суми на оздоровлення за 2007
року - 5 043 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь
позивача.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія вважає, що відмова Центрально - міського
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
позивачу в виплаті допомоги на оздоровлення за 2003-2005 та 2007 роки, в
розмірах, встановлених ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є неправомірною.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

П
О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Центрально - міського управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради - залишити без
задоволення.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Постанову
Центрально - міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12.06.2008 за позовом ОСОБА_1до Центрально - міського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради про визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
період з 2003 по 2007 роки - скасувати.

Визнати
неправомірною відмову Центрально - міського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради, в частині відмови ОСОБА_1здійснити
донарахування розміру компенсаційних виплат щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003-2005 та 2007 роки.

Стягнути
за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1недоотриману
суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за2003-2005 та 2007 роки у
розмірі 5 043 грн.

Вступна
та резолютивна частина ухвали проголошена 13 серпня 2008 року, в повному обсязі
складена 18 серпня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:
М.Г.Сухарьок

Судді:
І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук