Справа № 2-а-16/2008
Суддя: Кратюк С.П.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року справа № 2-А-16-08 м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області у складі

головуючого
судді Кратюка
С.П.

суддів Ференс-Піжук
О.Р.

Галушки О.Г.

при
секретарі Лубаєвській Л.В.

за
участю прокурора Бордюженко
Е.Р.,

позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Нововолинську справу за адміністративним позовом прокурора м.
Нововолинська в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення м. Нововолинська, Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України; третя особа: Головне управління праці,
соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської
катастрофи Волинської облдержадміністрації про визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради
неправомірними та стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги, суд-

встановив:

05 червня 2007 року прокурор міста
Нововолинська звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адмінстративним позовом до Управління
праці та соціального захисту населення м. Нововолинська, Міністерства праці та
соціальної політики України, Міністерства фінансів України; третя особа:
Головне управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської облдержадміністрації про
визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради неправомірними та стягнення недоплаченої
суми одноразової допомоги в розмірі, передбаченому
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі Закон) неправомірними та стягнення на його користь недоплаченої в
2006 році 16590,60 грн. суми одноразової
компенсації, належної учаснику ліквідацій наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

До участі у справі в якості
відповідачів судом залучені Міністерство праці та соціальної політики України,
Міністерство фінансів України та Державне
казначейство України.

В судовому засіданні прокурор та
позивач ОСОБА_1 підтримали вимоги з наведених
в позовній заяві підстав. Зазначили, що ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, згідно абз.З ч.і ст. 48 Закону, належала одноразова компенсація в розмірі
45 мінімальних заробітних плат, що становить 16590,60 грн. ( 375грн. мін.
зарплата х 45 ). які позивачу не виплачені. ОСОБА_1 визначено 2-шу групу інвалідності. Вважають,
що ОСОБА_1 належить до виплати 16590,60 грн. одноразової допомоги. Зазначені
виплати проведені відповідачем за вказаний період у розмірах, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсанційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважають, що виплати
повинні здійснюватися в розмірах,
визначених Законом, тобто у кратному співвідношенні до мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності, а не в розмірах,
що визначені підзаконними актами, а тому просять визнати дії управління
праці та соціального захисту населення виконкому Нововолинської міської ради неправомірними та стягнути в користь ОСОБА_1
недоплачені суми одноразової допомоги. Крім того, прокурор м.
Нововолинська просить продовжити строк звернення до адміністративного суду
передбачений в межах ст.ст. 99, 100
Кодексу Адміністративного судочинства України.

Представник відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що всі
належні виплати позивачу ОСОБА_1 проводяться у розмірах затверджених постановами
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зазначила, що Законом
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», зупинено дію положень ст.48 «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», в частині
виплати компенсацій та допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати. Пояснила, що після виснесення
09.07.2007 року рішення Конституційним Судом України, яким вказані положення
Закону «Про державний бюджет України на 2006 рік» визнані неконституційними,
зміни до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» щодо
збільшення видатків для виплати компенсацій та допомоги для одоровлення не
вносились. На заперечення позовних вимог, посилається на ст 62 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і
зазначає, що розяснення порядку застосування цього
Закону провадиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої
влади, всіма субєктами гоподарювання
незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Просить в
позові відмовити.

Представники Міністерства праці та
соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України та Головного
управління праці,
соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи
Волинької облержадміністраціїї, в судове засідання не зявились.

Представник третьої особи - Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Волинської
облдержадміністрації, направив до суду заперечення проти адміністративного
позову, в якому просить справу розглядати у його відсутності, позов не
визнає.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
є учасником ліквідаціїї наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії
і визнаний інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією
наслідків аваріїї на ЧАЕС (а.с.3). Позивач має право на одержання компенсацій,
як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що став інвалідом у розмірах,
встановлених ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка йому виплачувалась у .розмірах, визначених постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року.

З пояснень сторін та матеріалів
справи вбачається, що в жовтні 2006 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація в сумі 284,40
грн. При нарахуванні даної компенсації Управління праці та соціального захисту
населення керувалось Постановою Кабінету Міністрів № 836 від 26.07.1996 року.
Однак цією постановою встановленні конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі всупереч ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” де передбачена виплата одноразової допомоги в розмірі
45 мінімальних заробітних плат. Виплати проводяться протягом одного місяця з
дня встановлення інвалідності. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Відповідно до ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано
в межах строку звернення до адміністративного
суду, встановленого цим кодексом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтресів. Враховуючи, що прокрор, позивач, в судовому засіданні
надали суду належні докази поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а
пояснення прокурора та позивача щодо
пропущення строку звернення до адміністративного суду, заслуговують на
увагу, суд, беручи до уваги заперечення відповідача представника Мінфіну
України та тертьої особи - Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Волинської облдержадміністроації, на підставі ст.100
КАС України, задоволює позовні вимоги
в межах строку позовної давності стосовно виплат належних ОСОБА_1 за 2006 рік.

Законом України “Про Державний бюджет
України на 2006 рік”, мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 375 грн.
Зі змісту вказаної норми, не вбачаєься
будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти
лише на підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Констиитуцією та законами України. У відповідості
зі ст.22 Конституції України, конституційні права
та свободи громадян гарантуються і не
можуть бути звужені. При

прийнятті
нових законів або внесенні змін у діючі закони, не допускається звуження змісту і об'єму існуючих
прав та свобод.

Враховуючи наведене, виплати ОСОБА_1 проведені відповідачем у 2006 році в розмірах, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», слід вважати такими, що проведені з порушенням норм спеціального закону.

Отже, враховуючи положення ст.48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір компенсації, яка
виплачувалась ОСОБА_1 в жовтні 2006 року повинна становити 16875 грн. виходячи з
розрахунку: 375 грн. мінімальна зарплата х 45 (мінімальних заробітних плат для
інвалідів 2 групи). Враховуючи, що позивачу виплачено 284,40 грн. до стягнення
підлягає 16590,60 грн.

В задоволенні позовних вимог до
Міністерства праці і соціальної політики
України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України суд відмовляє, оскільки відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. А тому належним
відповідачем у даній справі слід вважати управління праці та соціального
захисту населення виконкому Нововолинської міської ради.

В даній спірній ситуації слід
керуватися вимогами ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок

Чорнобильської
катастрофи», оскільки закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року
№ 836. Крім того Державний орган влади не має права посилатись на брак коштів на виправдання неспроможності на
повернення боргу.

Тому суд приходить до висновку, що
дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради з приводу відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за 2006 рік в розмірі,
визначеному ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», слід визнати неправомірними та стягнути недоплачені суми з
відповідача на користь ОСОБА_1

Керуючись ч.2 ст. 19, 20, 50 Конституції України,
ст.ст. 8, 10, 11, 86, 87, 100, 159, 162, 163, 167 КАС України, ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суд ,-

постановив :

Позов задоволити
частково.

Визнати дії
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Нововолинської міської ради з приводу відмови у виплаті ОСОБА_1одноразової
допомоги неправомірними.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Нововолинської міської ради в користь ОСОБА_1 недоплачені кошти одноразової
допомоги в розмірі 16590 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 60 коп. за
2006 рік.

В частині позовних
вимог до Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної
політики України відмовити.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Нововолинської міської ради 165 (сто шістдесят п'ять) грн. 90 коп. в дохід
держави судового збору.

Постанову можна оскаржити до Львівського
апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана
протягом 10 днів з дня її проголошення.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк протягом 20 днів після
подання цієї заяви, постанова набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий
підпис

Судді підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя
С.П. Кратюк