Справа № 2а-323/2007
Суддя: Лівандовська Т.В.
Дата ухвалення: 2007-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-323/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої - судді Лівандовської Т.В.

при
секретарі Мартинюку
О.М.

з участю
представника позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Мазура
Д.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до
військового комісара Волинського обласного військового комісаріату про визнання
дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до військового комісара Волинського обласного
військового комісаріату про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії. Позов мотивує тим, що, на даний час, з Волинського обласного
військового комісаріату звільнений в запас. Всупереч Указу Президента України
від 05.05.2003 року №389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу", починаючи з 01.05.2003 року, йому надбавка
виплачувалась, за винятком деяких періодів, в заниженому розмірі, хоча, повинна
була виплачуватись в розмірі 90 % від грошового забезпечення.

Покликаючись на вищенаведене, просить визнати дії
військового комісара Волинського обласного військового комісаріату щодо
нарахування та виплати надбавки в заниженому розмірі незаконними та зобов'язати
війського комісара Волинського обласного військового комісаріату провести
перерахунок вказаної надбавки у відповідності до закону та доплатити на його
користь різницю між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та
надбавкою за безперервну службу в розмірах, вказаних в Указі Президента України
від 05.05.2003 року №389/2003.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з наведених у позовній заяві
мотивів. Суду пояснив, що його стаж військової служби становить 25 років. З
врахуванням цієї обставини та у відповідності до Указу Президента України від
05.05.2003 року №389
"Про надбавки військовослужбовцям

Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу" йому повинна виплачуватись надбавка в розмірі 90 % від
грошового забезпечення. Проте, дана надбавка, в деякі періоди, виплачувалась в
значно меншому розмірі.

Представник позивача в судовому засіданні ствердив, що діями військового
комісара Волинського обласного комісаріату щодо невиплати позивачу в повному
обсязі щомісячної надбавки за безперервну військову службу в збройних силах
були порушені права та інтереси його довірителя.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що
відповідно до указу президента, міністром Оборони були встановлені розміри
надбавки, в межах граничний розмірів, виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення, збільшення якого можливе, шляхом внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет" на відповідний рік. Посилаючись на викладене,
в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив дійсну військову службу
в збройних силах України, і на підставі пункту 63, пункту "б" за
станом здоров'я був звільнений в запас, що стверджується витягами з наказів
(а.с.14-15).

Указом Президента України від 05.05.2003 року №389 "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" встановлено граничний
розмір надбавки, залежно від стажу служби (понад 5 років-до 10, понад 10
років-до 30, понад 15 років-до 50, понад 20 років-до 70, понад 25 років-до 90
відсотків).

Як встановлено судом, позивачу щомісячно нараховувалась та виплачувалась
надбавка, проте, в різних розмірах. В період з червня по листопад 2003 року, з
лютого по вересень 2004 року та в лютому і березні 2005 році її розмір становив
20 % від розміру грошового забезпечення. В період з жовтня 2004 року по січень
2005 року та з квітня по липень 2005 року позивачу було призначено надбавку в
розмірі 70 % і 85 %. В грудні 2003 року, в січні 2004 року та в серпні 2005
року в розмірі 90 % (а.с.5).

Приймаючи до уваги те, що Указом Президента не визначено
мінімальні та максимальні розміри надбавки в межах конкретної вислуги років,
окрім того, не зазначено, що граничний розмір надбавки є обов'язковим, вимога
позивача про нарахування та виплати йому надбавки в граничному розмірі, а,
саме, в розмірі 90 %, є безпідставною.

Відповідно до ст.2 зазначеного Указу, визначення конкретного щомісячного
розміру надбавки залежить від розміру асигнувань, які затверджуються Законами
України про Державний бюджет на відповідний рік на утримання
ЗСУ. Згідно п.2
наказу від 26.05.2003
року №149 "Про

затвердження
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України" встановлено, що розмір цієї
надбавки щорічно встановлюється, виходячи з фонду грошового забезпечення, за
рішенням Міністра оборони України. З врахуванням цієї обставини, розмір надбавки
ОСОБА_1нараховувався
та виплачувався в різних розмірах.

Таким чином, судом не встановлено порушень законодавства при нарахуванні та
виплаті надбавки за безперервну військову службу.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України, Указом Президента України від 05.05.2003 року №389
"Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу", наказом
від 26.05.2003 року №149 "Про затвердження Інструкції про порядок і умови
виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України", суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1до
військового комісара Волинського обласного військового комісаріату про визнання
дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через
Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у двадцятиденний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.