Справа № 22-а-5877/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Люклянчук В.Ф. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5877/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А.,
Ястребової Л.В.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області

на постанову

Стаханівського міського суду Луганської області

від

03 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-224/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Луганської області

про

стягнення недоотриманої щорічної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача, в
якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті належної суми
щорічної допомоги неправомірними та стягнення недоотриманої одноразової
щорічної грошової допомоги до 5 травня, як учаснику війни за 2004-2007рр. у
розмірі 4002,21 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що вона має статус учасника війни та у відповідності до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Постановою Стаханівського міського суду Луганської області від 03 квітня
2008 року позов ОСОБА_1 було задоволено
частково.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач відповідно
до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової
допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

З урахуванням норм Законів України "Про державний бюджет України на
2005 рік" та Закону України
"Про державний бюджет України на 2006 рік", які до теперішнього часу
не визнані неконституційними Конституційним Судом України, суд дійшов висновку про
стягнення з Управління на користь позивача 2121,18 грн.
недоплаченої суми щорічної допомоги до 05
травня, як учаснику війни за 2004, 2007 роки.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були
здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами про Державний
бюджет України, на кожний бюджетний рік.

Особи, які беруть участь у справі до
суду за викликом не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має
право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна
виплачуватися до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в
редакції Закону Про внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004р. №
2291-IV, мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий
мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за
віком.

При цьому, ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2007 рік складав
410 грн. 06 коп.

Фактично позивач отримав від Управління праці грошову допомогу до 5 травня
у 2007 році - 55 грн. При цьому відповідач керувався положеннями ст.29 Закону
України "Про державний бюджет України на 2007 рік"

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29
Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня
у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не
відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена
фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними,
відшкодовується в установленому законом
порядку.

Враховуючи, що у відповідності до Закону України про Державний бюджет
України на 2007р. позивачу сплачена грошова допомога до 5 травня у розмірі
меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління на користь позивача 1175,18 грн. недоплаченої
суми щорічної допомоги до 05 травня, як учаснику війни за 2007 рік.

Проте висновки суду першої інстанції щодо стягнення з управління на користь
позивач щорічної допомоги до 05 травня за 2004
рік з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

В суді першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач наполягав на
застосуванні судом наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених
ст.ст. 99, 100 КАС України.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у лютому 2008 року,
в той час як вимоги цієї особи стосуються виплати недоплаченої щорічної
допомоги до 5 травня за 2004 рік.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виплата щорічної разової
грошової допомоги до 05 травня є щорічною, тому про порушення свого
права, якщо позивач вважав своє право порушеним, він міг дізнатися при виплаті
або невиплаті допомоги за відповідний період. Незнання законодавства не є
поважною причиною пропуску такого строку. Будь-яких поважних причин для
поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому
пропуск такого строку є підставою для відмови в задоволені позову.

Суд першої інстанції помилково вважав можливим
застосовувати до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем
положення ст. 268 ЦК України.

Зазначеною нормою ЦК України встановлено, що позовна давність
не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими
ушкодженнями здоров'я або смертю.

Шкода в розумінні ЦК України визначається його ст.ст. 22,
23. Але зазначені норми не передбачають визначення в якості шкоди, ушкодження
здоров'я внаслідок виконання бойових завдань по
захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх
видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах
і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Таким чином, цивільним кодексом визначено
нерозповсюдження позовної давності на вимоги про відшкодування шкоди у випадках
передбачених цим законом, тобто в межах цивільних правовідносин.

Відшкодування шкоди шляхом сплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня передбачено спеціальним законом, а саме Законом України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту ”. Відповідно до преамбули цього закону, він визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до них. Отже, до правовідносин, які
регламентуються цим нормативно - правовим актом не можуть застосовуватися
положення цивільного кодексу.

Приймаючи до уваги те, що спеціальний закон, який регулює
правовідносини, що виникли між сторонами не містить приписів, які б не
обмежували право громадянина, ветерана війни на звернення до суду, колегія
суддів приходить до висновку про необхідність застосовувати, передбачений
процесуальним законом річний термін, а тому вважає необхідним відмовити ОСОБА_1
у задоволенні позовних вимог в частині визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської області
щодо виплати суми допомоги до 5 траня в неналежному розмірі неправомірними та
стягненні недосплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004
рік.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що
призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова
суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 03
квітня 2008 року у справі № 2-а-224/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської області в
частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Луганської області щодо виплати суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня в неналежному розмірі неправомірними та стягненні
недосплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі
946 гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради Луганської області в частині
визнання дій щодо виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік в
неналежному розмірі неправомірними та стягнення недосплаченої суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі 946 гривень - відмовити.

В іншій частині постанову Стаханівського міського суду Луганської області
від 03 квітня 2008 року у справі за № 2-а-224/08 щодо визнання дій Управління
праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області стосовно виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік в
неналежному розмірі неправомірними та стягнення з останнього на користь ОСОБА_1
недосплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі
1175 гривень 18 копійок - залишити без
змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Головуючий у 1 інстанції - Люклянчук В.Ф. Суддя-доповідач
- Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П
О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

(вступна та
резолютивна частини)

12 серпня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5877/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А.,
Ястребової Л.В.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області

на постанову

Стаханівського міського суду Луганської області

від

03 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-224/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Луганської області

про

стягнення недоотриманої щорічної допомоги, -

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 03
квітня 2008 року у справі № 2-а-224/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської області в
частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Луганської області щодо виплати суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня в неналежному розмірі неправомірними та стягненні
недосплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі
946 гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради Луганської області в частині
визнання дій щодо виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік в
неналежному розмірі неправомірними та стягнення недосплаченої суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі 946 гривень - відмовити.

В іншій частині постанову Стаханівського міського суду Луганської області
від 03 квітня 2008 року у справі за № 2-а-224/08 щодо визнання дій Управління
праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Луганської
області стосовно виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік в
неналежному розмірі неправомірними та стягнення з останнього на користь ОСОБА_1
недосплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі
1175 гривень 18 копійок - залишити без
змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: