Справа № 22-а-5227/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
інстанції: Кулікова С.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2008
року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б.,
при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2007
року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів
Міністерства оборони України, Київського міського військового комісаріату,
третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України про визнання дій
неправомірними, зобов»язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2007 року в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено за відсутності предмету
спору.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Департамент фінансів Міністерства
оборони України направив лист (заперечення), в якому просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника третьої особи, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198
ч. 1
п. 1 та 200
КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про
відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки зі слів позивача
діями відповідача не спричинено ні матеріальну, ані моральну шкоду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є
військовим пенсіонером, якому, під час проведення в 1998 році штатно-тарифним відділом Департаменту фінансів Міністерства оборони
України тарифікації посадового окладу за посадою провідного інженера-начальника
філії Міністерства оборони СРСР (1 категорія), був
встановлений посадовий оклад в розмірі 113 грн. з 12.10.1996 року, що відповідає 181
грн. з 01.07.2000 р.

Також встановлено, що в подальшому, після його повторного звернення у
лютому 2005
року до вказаного відділу департаменту, йому було
визначено посадовий оклад в розмірі 157-165 грн., який не перераховувався до чергового перерахунку пенсії у
зв"язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців і що на
даний період часу, згідно повідомлення Київського міського військового
комісаріату від 07.02.2007
р. №
390, позивачу встановлено посадовий оклад з 22.03.2005 р. по 31.12.2006
р. в сумі 1725.78 грн.

Згідно протоколу судового засідання, який позивачем не оскаржувався,
останній підтримав вищезазначені обставини та погодився, що на даний час його
влаштовує посадовий оклад і пенсія, яку він отримує. Проте він просить суд
зобов"язати на майбутнє відповідача діяти згідно чинного законодавства та
розмір пенсії не зменшувати.

Оскільки між позивачем та відповідачами на момент розгляду в суді був
відсутній предмет спору, т.я. перший не оскаржував незаконні дії,
бездіяльність, або прийняті відповідачами рішення індивідуального характеру, то
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні
позову.

Щодо зобов'язання відповідача здійснювати в майбутньому перерахунок пенсії
згідно вимог чинного законодавства, то судова колегія апеляційної інстанції рахує
необхідним зазначити, що судове рішення має бути наслідком чинного правового
регулювання і не може обмежувати волю
законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних
відносин. А тому позовна вимога ОСОБА_1 про майбутнє дотримання відповідачами
чинного законодавства щодо нарахування йому пенсії судом не може бути
розглянута за відсутності події і обставин, які на даний час не існують.

Аналіз приписів положення ч. 3 ст. 105 КАС України
також свідчить про те, що
адміністративний позов не може містити вищевикладених вимог. Тобто
відшкодування будь-якої шкоди позивачу можливе тільки за встановленої обставини
заподіяння суб'єктом владних повноважень матеріальної шкоди, яка була завдана
йому в результаті прийняття незаконного рішення, вчинення незаконної дії або
бездіяльності по відношенню до нього.

Враховуючи вищезазначені положення КАС України, між сторонами відсутній
адміністративний спір, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають
в повному обсязі.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визначився з висновком про
відсутність між сторонами адміністративного спору та правомірністю відмови йому
відповідачами у перерахунку пенсії.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2007
року відповідає вимогам ст. 159 КАС
України, т.я. прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, а також ухвалена на підставі повно і всебічно з»ясованих обставинах
справи, то колегія суддів не знаходить підстав для її скасування та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів
-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 10 серпня 2007 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :

Судді: