Справа № 22-а-7649/2008
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в суді 1-ї інст. Бисага Т.Ю.
Рядок статзвіту № 47
міськрайонний суд Закарпатської області,
№ 2а-106/2008
Справа № 22-а-7649/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Шавеля Р.М.,

при секретарі Ступницькій Г.Я.,

з участю осіб, які беруть участь у справі:

представника позивача - Олексик В.В., довіреність № 3879-П_П від 01.09.2005
р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області на постанову
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2008 року
в справі за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до Територіальної державної інспекції праці у
Закарпатській області про визнання неправомірними дій посадової особи, -

в с т а н о в и л а :

Закрите акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з адміністративним позовом до
Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області про визнання
неправомірними дій посадової особи. В обґрунтування позову зазначало, що у
період з 11.05.2007 року по 27.07.2007 року головним державним інспектором
праці Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області
проводилась перевірка додержання законодавства про працю філією за наслідками якої
було складено акт перевірки та винесено припис. Вважає, що перевірка була
проведена без достатніх для цього правових підстав, а вказані порушення, які
викладені у приписі є безпідставними. Пункт 1 припису стосовно виплати
працівникам відділень, які працюють в населених пунктах, що мають статус
гірських надбавок до посадового окладу є безпідставним, оскільки всі
працівники, які працюють в таких населених пунктах приймались на роботу на
загальних підставах, ніяких заяв про те, що вони мають спеціальний статус не
надходило. Стосовно п. 9 припису, то з ним не згідні, оскільки виплата ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного прогулу була б можлива у разі його
поновлення. Останній був звільнений з займаної посади економіста по
розрахунковим операціям індивідуальних клієнтів, рішення суду про поновлення
його на займаній посаді відсутнє.
Протоколи про адміністративні правопорушення та постанови про накладення
адміністративних стягнень № 07-02-03/80 та № 07-02-03/79 також вважають
незаконними, оскільки такі були винесені за невиконання припису, який був
оскаржений.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2008 року
адміністративний позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській
області про визнання неправомірними дій посадової особи задоволено. Визнано
протиправними дії посадової особи Територіальної державної інспекції праці у
Закарпатській області по проведенню перевірки філії «Закарпатське регіональне
управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», визнано нечинними: припис № 07-02-03/721-80
ТДІП у Закарпатській області; припис № 07-02-03/884-1045 від 19.09.2007 року;
припис № 07-02-03/884-1046 від 19.09.2007 року; постанову № 07-02-03/80 про накладення
адміністративного стягнення у відповідності до ст.. 188-6 КУпАП від 20.09.2007
року; постанову № 07-02-03/79 про накладення адміністративного стягнення у
відповідності до ст.. 188-6 КУпАП від 20.09.2007 року; акт перевірки №
07-02-03/721 від 27.07.2007 року.

Зазначена постанова мотивована
тим, що перевірка проводилася у відповідності до вимог «Положення про
територіальну державну інспекцію праці у Закарпатській області». Стосовно
вимоги п.1 припису, вважає, що головним державним інспектором праці не було
перевірено хто з працівників позивача має право на встановлені Законом України
«Про статус гірських населених пунктів в Україні» пільги та з якого часу, всі
працівники приймались на роботу на загальних підставах. Виходячи з наведеного, суд
першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись з цією
постановою, Територіальна державна інспекція праці у Закарпатській області
подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в
якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
тим, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову задовольнив позов
керуючись переконанням щодо неправомірності лише пункту 1 припису №
07-02-03/721-820 від 27.07.2007 року та п. 1 припису № 07-02-03/884-1046 від
19.09.2007 року. Однак, це тільки один із пунктів приписів, від правомірності
якого не може залежати правомірність та законність інших пунктів приписів,
інших документів складених за результатом перевірки, так як і правомірність і
законність перевірки в цілому. Крім цього, наполягає на законності цих пунктів,
оскільки жодна з норм Закону України «Про статус гірських населених пунктів в
Україні» чи постанови Кабінету Міністрів України № 646 від 11.08.1995 року не
ставить умовою виплати посадових окладів в збільшеному на 25% розмірі,
наявність або відсутність посвідчення особи, яка проживає і працює в населеному
пункту, якому надано статус гірського.

Представник Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судовому засіданні
апеляційну скаргу заперечив. В той же час, ствердив, що відповідач мав
повноваження на проведення перевірки, вважає п.п. 1, 9 припису №
07-02-03/884-1045 від 19.09.2007 року, п.1 припису № 07-02-03/884-1046 від
19.09.2007 року, п.п.1, 9 припису № 07-02-03/721-820 від 27.07.2007 року
протиправними, з іншими порушеннями виявленими в процесі перевірки вони
погоджуються, на сьогоднішній день вони усунуті позивачем. Постанови про
накладення адміністративних стягнень вважає незаконними, однак, з яких підстав
та якими доказами це може бути доведено пояснити не зміг.

Представник Територіальної державної
інспекції праці у Закарпатській області в судове засідання не з»явився, про
дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, а
тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за
можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних
підстав.

Приймаючи оскаржувану
постанову суд першої інстанції виходив з того, що перевірка проводилася у
відповідності до вимог «Положення про територіальну державну інспекцію праці у
Закарпатській області». Стосовно вимоги п.1 припису, вважає, що головним державним
інспектором праці не було перевірено хто з працівників позивача має право на
встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»
пільги та з якого часу, всі працівники приймались на роботу на загальних
підставах. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про
задоволення позову в повному обсязі.

Однак, колегія суддів з висновком про
задоволення позовних вимог в повному обсязі не погоджується, вважає, що мають
місце неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення
норм матеріальної права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 27
липня 2007 року головним державним інспектором праці Територіальної державної
інспекції праці у Закарпатській області було складено акт за результатами
проведеної перевірки додержання законодавства про працю філією «Закарпатське
регіональне управління Закритого акціонерного товариства комерційного банку
ПриватБанк». Як спосіб реагування на виявлені порушення було складено приписи №
07-02-03/820 від 27.07.2007 року, № 07-02-03/821 від 27.07.2007 року та
протокол за ч.1 ст. 41 КУпАП № 07-02-03/625 від 27.07.2007 року (а.с. 9-14).

У відповідності до п.п. 1 п. 4 Положення
про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року №
50, Держанаглядпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює
контроль додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій
працівників шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів
дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1.1. Положення про Територіальну державну інспекцію праці у
Закарпатській області, затвердженого Директором Державного департаменту нагляду
за додержанням законодавства про працю 1 лютого 2006 року визначено, що
Територіальна державна інспекція праці у Закарпатській області є територіальним
органом Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю.
Згідно п.2.2. цього Положення, Територіальна державна інспекція праці у
Закарпатській області відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль
додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне
страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників
шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Із врахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що відповідач, здійснюючи перевірку філії «Закарпатське
регіональне управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» на предмет додержання законодавства
про працю діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним
законодавством України.

Відтак, вважає, що висновок суду першої
інстанції про протиправність дій посадової особи Територіальної державної інспекції
праці у Закарпатській області по проведенню перевірки на предмет додержання
законодавства є помилковим та необґрунтованим.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що в самому оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції в
мотивувальній частині постанови зазначає, що перевірка проводилась у
відповідності до вимог «Положення про територіальну державну інспекцію праці у
Закарпатській області». В той же час, без зазначення жодних мотивів, за
результатами розгляду справи визнає дії посадової особи по проведенню перевірки
протиправними.

З матеріалів справи вбачається, що за
наслідками проведеної перевірки головним державним інспектором праці було
складено припис № 07-02-03/721-820 від 27 липня 2007 року, у відповідності до
якого позивачу слід виконати наступні приписи: 1) відповідно до ст. 100 КЗпП
України, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648
працівникам, які працюють у відділеннях філії, розташованих на території
населених пунктів, яким надано статус гірських населених пунктів провести
виплату різниці за період 2005-2006 роки та січень-травень 2007 року з
урахуванням збільшення посадових окладів і тарифних ставок на 25%; 2)
відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КЗпП України строкові трудові договори, які
укладені з працівниками підприємства привести у відповідність; 3) відповідно до
наказу Міністерства статистики України від 09.10.1995 року № 253 облік робочого
часу працівників привести у відповідність; 4) відповідно до ст..ст. 65, 106
КЗпП України провести донарахування до заробітної плати працівників за
січень-грудень 2006 року та січень-квітень 2007 року за роботу в надурочний час
та завести облік надурочних годин; 5) відповідно до ст..ст. 47, 116, 127 КЗпП
України при звільненні працівників розрахунок з ними проводити в день їх
звільнення; 6) відповідно до ст.. 117 КЗпП України виплатити звільненим
працівникам середній заробіток по день фактичного розрахунку, яким затримано
розрахунок при звільненні; 7) відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів
України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», п.7
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого
наказом № 58 від 29.07.1993 року облік трудових книжок привести у
відповідність; 8) відповідно до ч.4 ст. 48 КЗпП України внести записи до
трудових книжок працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про прийом на роботу; 9)
відповідно до п.2 ст. 41, ч.2 ст. 235 КЗпП України звільнення економіста по
розрахунковим операціям індивідуальних клієнтів Рахівського відділення № 3
Закарпатського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» згідно наказу № 20-к від 02.11.2006 року
ОСОБА_1 привести у відповідність та виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу (а.с.13-14).

На виконання припису від 27.07.2007 року
головним державним інспектором праці було проведено повторну перевірку позивача
на предмет додержання законодавства про працю, складено припис №
07-02-03/884-1045 від 19 вересня 2007 року у відповідності до якого позивачу
вказано на порушення та приписано: 1) відповідно до ст.. 100 КЗпП України,
Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 працівникам, які
працюють у відділеннях філії, розташованих на території населених пунктів, яким
надано статус гірських населених пунктів провести виплату різниці за період
2005-2006 роки та січень-травень 2007 року з урахуванням збільшення посадових
окладів і тарифних ставок на 25%; 2) відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КЗпП
України строкові трудові договори, які укладені з працівниками підприємства
привести у відповідність; 3) відповідно до наказу Міністерства статистики
України від 09.10.1995 року № 253 облік робочого часу працівників привести у
відповідність; 4) відповідно до ст..ст. 65, 106 КЗпП України провести
донарахування до заробітної плати працівників за січень-грудень 2006 року та
січень-квітень 2007 року за роботу в надурочний час та завести облік надурочних
годин; 5) відповідно до ст..ст. 47, 116, 127 КЗпП України при звільненні
працівників розрахунок з ними проводити в день їх звільнення; 6) відповідно до
ст.. 117 КЗпП України виплатити звільненим працівникам середній заробіток по
день фактичного розрахунку, яким затримано розрахунок при звільненні; 7)
відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993
року «Про трудові книжки працівників», п.7 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, затвердженого наказом № 58 від 29.07.1993 року
облік трудових книжок привести у відповідність; 8) відповідно до ч.4 ст. 48
КЗпП України внести записи до трудових книжок працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про прийом на роботу; 9) відповідно до п.2 ст. 41, ч.2 ст. 235 КЗпП України
звільнення економіста по розрахунковим операціям індивідуальних клієнтів
Рахівського відділення № 3 Закарпатського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» згідно наказу
№ 20-к від 02.11.2006 року ОСОБА_1 привести у відповідність та виплатити
середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.7).

Згідно припису № 07-02-03/884-1046 від
19 вересня 2007 року приписано: 1) відповідно до ст.. 100 КЗпП України,
Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 працівникам, які
працюють у відділеннях філії, розташованих на території населених пунктів, яким
надано статус гірських населених пунктів провести виплату різниці за період
2005-2006 роки та січень-травень 2007 року з урахуванням збільшення посадових
окладів і тарифних ставок на 25%; 2) відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України, ст.
2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. 33 Закону
України «Про оплату праці» за період 2005-2006 р.р. та січень-травень 2007 року
провести працівникам банку індексацію заробітної плати в межах прожиткового
мінімуму працездатної особи; 3) відповідно до ст.ст. 117, ч.2 ст. 235 КЗпП
України нарахувати звільненим працівникам середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку (а.с. 8).

Стосовно пункту 1 цього припису, то у
відповідності до ст. 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів»
статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного
пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно
проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних
закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом
відповідної місцевої ради видається посвідчення відповідного зразка.

Колегія суддів погоджується з висновком
суду першої інстанції в тій частині, що перевіркою не було встановлено хто з
працівників філії має право на визначені вищевказаним Законом пільги та з якого
часу, чи набули вони у встановленому законом порядку такий статус, чи було їм
видано відповідним виконавчим органом місцевої ради посвідчення встановленого
зразка. Відтак, колегія суддів вважає, що пункт 1 у приписах № 07-02-03/721-820
від 27.07.2007 року, № 07-02-03/884-1045 від 19.09.2007 року та № 07-02-03/884-1046
від 19.09.2007 року слід визнати протиправними.

Стосовно п. 9 припису № 07-02-03/721-820 від 27.07.2007
року та припису № 07-02-03/884-1045 від 19.09.2007 року в яких йдеться про
обов'язок позивача сплатити звільненому працівнику ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу, то колегія суддів вважає, що його також слід визнати
протиправним, оскільки такий обов'язок може бути покладено на позивача лише у разі
задоволення позову про поновлення особи на раніше зайнятій посаді.

У відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці
в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один
рік.

В процесі судового розгляду в суді першої інстанції та в
процесі апеляційного розгляду не встановлено, що вказаний працівник був
поновлений за рішенням суду на раніше займаній посаді, а відтак, вимога про обов'язок позивача здійснити таку виплату не ґрунтується на
вимогах закону.

Стосовно
інших пунктів винесених приписів та оскаржуваних постанов про накладення
адміністративних стягнень, то колегія суддів вважає, що вони винесені відповідачем
у спосіб, порядку та в межах повноважень, визначених чинним законодавством
України та грунтуються на вимогах закону. Колегія суддів враховує також ту
обставину, що представник позивача в
процесі апеляційного розгляду погодився з законністю та обгрунтованістю
винесених приписів, за винятком пунктів 1, 9 та ствердив, що станом на час
апеляційного розгляду, вказані у них порушення норм законодавства про працю
позивачем усунуто. Будь-яких обгрунтувань чи доказів в підтвердження
незаконності винесених постанов про накладення адміністративних стягнень
представник позивача в процесі апеляційного розгляду навести не зміг, а колегія
суддів таких не встановила.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції
обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому, апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а оскаржуване судове рішення скасувати.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу
Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області - задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2008 року в справі за
адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк
«Приватбанк» до Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській
області про визнання неправомірними дій посадової особи скасувати та прийняти
нову якою позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
до Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області про
визнання неправомірними дій посадової особи задовольнити частково.

Визнати протиправними п.п. 1,
9 припису № 07-02-03/721-820 від 27.07.2007 року, п.п. 1, 9 припису №
07-02-03/884-1045 від 19.09.2007 року, п. 1 припису № 07-02-03/884-1046 від
19.09.2007 року.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в
повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Р.М.
Шавель