Справа № К-2089/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня
2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Панченка
О.Н.,

Сороки М.О.,

Штульмана І.В.,

Федорова М.О.,

Панченка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за скаргою
ОСОБА_1 на рішення Верхньо-Сироватської сільської ради (далі -
сільська рада) від 22 липня 2004 року і за скаргою ОСОБА_2 на рішення
Верхньо-Сироватської сільської ради від
22 липня 2004 року,

встановив:

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням сільської ради від 22 липня 2004 року йому відмовлено у безкоштовній
передачі у власність земельної ділянки площею 0,42 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1, яку він надав ОСОБА_3 у тимчасове користування. Рішенням
сільської ради від 27.11.1992 р. у ОСОБА_3 було вилучено вказану земельну
ділянку та передано у постійне користування ОСОБА_4. Оскільки рішенням Сумського
районного суду від 27.04.2004 р. рішення
сільської ради в частині вилучення вказаної земельної ділянки у ОСОБА_3 визнано
недійсним, вважав відмову у наданні йому земельної ділянки неправомірною, тому
просив суд зобов'язати сільську раду безкоштовно надати йому вказану земельну
ділянку.

У вересні
2004 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням сільської
ради від 22 липня 2004 року їй
відмовлено у безкоштовній передачі у власність земельної ділянки площею 0,54
га. з урахуванням ріллі 0,21 га.АДРЕСА_1. Оскільки її чоловіку ОСОБА_4.
рішенням сільської ради від 27.11.1992 р. передано спірну земельну ділянку,
вважала що має переважне право на її передачу у власність, тому просила суд
зобов'язати сільську раду надати їй
вказану земельну ділянку.

Рішенням Сумського районного суду від 28
вересня 2004 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним рішення 16 сесії
24 скликання сільської ради від 22 липня 2004 року в частині відмови йому у передачі у
власність земельної ділянки загальною площею 0,42 га., розташованої АДРЕСА_1.
Передано вищевказану земельну ділянку безкоштовно у власність ОСОБА_1. У
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від
15 грудня 2004 року судове рішення першої інстанції залишено без змін,
уточнивши третій абзац резолютивної частини рішення і доповнивнено його словами
- «зобов'язати сільську раду передати земельну ділянку безкоштовно у
власність ОСОБА_1.»

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить
судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд.

У запереченні на
касаційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на законність судових рішень, просить
залишити їх без змін.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1
ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року) при переході права
власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового
призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється
в порядку відведення.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.12.1992 р.
ОСОБА_3 продала ОСОБА_1. житловий будинок АДРЕСА_1.

Тому
суд дійшов до правильного висновку, що спірна земельна ділянка загальною площею
0,42 га., що розташована АДРЕСА_1,
підлягає безкоштовній передачі у власність ОСОБА_1., а рішення сільської
ради від 22 липня 2004 року в частині відмови йому у передачі йому у власність
земельної ділянки є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки при переході
до ОСОБА_1 права власності на домоволодіння, перейшло до нього і право на
користування вказаною земельною ділянкою.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
скарги, суд виходив з того, що рішенням Сумського районного суду від 27 квітня
204 року рішення сільської ради в частині
вилучення у ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,25 га. АДРЕСА_1 визнано недійсним.

Висновок суду про те, що
сільська рада правомірно відмовила
ОСОБА_2 у безкоштовній передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,54 га з
урахуванням землі ріллі 0,21 га. за вказаною адресою відповідає
фактичним обставинам справи.

З такими
висновками погодився суд апеляційної інстанції і доводи касацінйої скарги їх не
спростовують.

З
огляду на те, що суди першої і
апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень, ці судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а рішення Сумського
районного суду від 28 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 15 грудня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
окрім як з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 236 -239 КАС України.

Судді: (підписи)

З
оригіналом згідно,

відповідальний
секретар:
Єрко С.М.