Справа № 22-а-6189/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2008 року справа
№ 22-а-6189/08

приміщення суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак
С.В.

суддів при
секретарі з участю: позивача представника відповідача

Сухарьок
М.Г., Гаврищук Т.Г. Безрукової
В.М. ОСОБА_1 Лаврушко О.О.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому
засіданні Микитівського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради

на
постанову

Микитівського
районного суду м. Горлівка Донецької області

від
17.04.2008 року

по справі

№ 2-а-52/08
/суддя Дубовик Р.Є./

за позовом

ОСОБА_1

до

Микитівського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради

про

визнання дій
неправомірними, стягнення недоотриманої суми допомоги за 2005-2007 рр.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області з
адміністративним позовом до Микитівського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої суми допомоги за 2005-2007 р.р.

Постановою
Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від
17.04.2008 р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано
неправомірними дії Микитівського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради щодо відмови в перерахунку та виплаті на користь
ОСОБА_1 недоотриманої суми разової грошової допомоги за 2007 рік. Стягнуто з Микитівського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок Державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суму разової грошової допомоги за 2007
рік у розмірі 2 570 грн. 42 коп. В задоволенні позову в іншій частині -
відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має право
на пільги, встановлені законодавством України для учасників - інвалідів війни і
відповідач сплатив йому одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році -
270 грн., у 2006 році - 270 грн., у 2007 році - 300 грн.

13.05.2008р. Микитівським Управлінням праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради подана апеляційна
скарга, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити
позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права,
судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч.5 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В апеляційній скарзі
зазначає, що відповідно до ч.5 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно, до 5 травня особам, прирівняним до інвалідів війни
передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.
Згідно із ст.17 вищезазначеного закону фінансування витрат, пов”язаних із
реалізацією закону, здійснюється за рахунок державного та місцевого бюджетів.
Дана допомога сплачується за рахунок коштів державного бюджету. Ст.95
Конституції України зазначає, що тільки законом про Державний бюджет України
регулюються будь-які витрати держави. Здійснити виплати у розмірах, визначених
ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управління праці та
соціального захисту населення не має права, так як являється головним
розпорядником бюджетних коштів та в своїй роботі керується Бюджетним кодексом
України. Відповідно до ст. 51 БКУ управління праці бере на себе бюджетні
зобов”язання та здійснює витрати у межах, встановлених кошторисом Кошторис
складений з урахуванням осіб, які мають право на пільгу, та встановленого
законом про Державний бюджет України розмір допомоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні не
підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги представника відповідача, заперечення позивача проти доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення
таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має
право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що
підтверджується посвідченням серії Б № 310027 (а.с.6).

Згідно довідки відповідача, позивачу було
сплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році - 270 грн., у 2006 році - 270 грн., у 2007
році - 300 грн. (а.с.9-10).

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України №
3551-ХІІ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
інвалідам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17 Закону України № 3551-ХІІ
передбачено, що щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених ст.ст. 12 - 16 цього Закону, здійснюється органами праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Позивачу було фактично виплачено відповідачем
одноразову допомогу, передбачену Законом України № 3551-ХІІ у 2005 році - 270 грн., у 2006 році - 270 грн., у 2007
році - 300 грн.

Судом першої інстанції вірно
застосовано норми рішень Конституційного Суду України від 01.12.2004р. та від
09.07.2007р., якими визнані неконституційними відповідні положення Законів про
бюджети України на 2004 та 2007 роки і тому позивачу повинні були проведені за
2005, 2006, 2007 роки виплати грошової допомоги у відповідності до ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до принципу верховенства
права та законності - суд при вирішення справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість держави. Крім
того, як роз”яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійснені правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що
нормативно - правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови Верховної ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України,
підлягають оцінці на відповідність як Конституції
України так і закону.

Судом першої інстанції вірно
застосовано норми рішень Конституційного Суду України від 01.12.2004р. та від
09.07.2007р., якими визнані неконституційними відповідні положення Законів про
бюджети України на 2004 та 2007 роки і тому позивачу повинні були проведені за
2005, 2006, 2007 роки виплати грошової допомоги у відповідності до ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до принципу верховенства
права та законності - суд при вирішення справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість держави. Крім
того, як роз”яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійснені правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що
нормативно - правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови Верховної ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України,
підлягають оцінці на відповідність як Конституції
України так і закону.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно
вважав, що дії відповідача щодо відмови позивачу в виплаті щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня, в розмірах, встановлених
ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є неправомірними.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196,
п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Микитівського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Микитівського районного суду м. Горлівка від
17.04.2008 р. по справі № 2-а-52/08 за позовом ОСОБА_1 до Микитівського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про
стягнення разової грошової допомоги -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошена 18
червня 2008 року, в повному обсязі ухвала складена 23 червня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді
Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок