Справа № 22-а-4871/2008
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Бенедик А.П.

Суддів - Калиновського В.А.,
Кононенко З.О.

при секретарі
- Маймуліній А.В.

за участю:

Позивача -
ОСОБА_1

Представника
відповідача - Івашина О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного УПФУ в Сумській області на постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 23.04.2008 року по справі № 2-а-105/08р.

за позовом
ОСОБА_1

до Головного УПФУ в Сумській області

про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся
до Зарічного районного суду м. Суми
з позовом до Головного УПФУ в Сумській області,
в якому просив визнати дії Головного УПФУ в Сумській
області неправомірними,
такими, що порушили встановлений законодавством України механізм нарахування
пенсії при звільненні його з військової служби та такими, що не відповідають
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» і Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, позивач просив
зобов'язати Головне УПФУ в Сумській
області перерахувати йому пенсію у відповідності до вимог ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб», тобто з розміру грошового забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням та здійснити виплату перерахованої пенсії з моменту
звільнення з військової служби.

В
обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07.02.1984 року був прийнятий на військову
службу яку проходив в різних підрозділах КДБ УРСР та Управління СБУ в Сумській
області. Наказом начальника УСБУ у Сумській області від 05.04.2007 року за
№88-ос він був звільнений в запас з військової служби за станом здоров'я (за
ст.65 п. а, ст. 67 п. б.). На день звільнення вислуга років складала 30 років
01 місяць 27 днів. Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" йому була призначена
пенсія. При призначенні пенсії посадові особи Головного управління Пенсійного
фонду України в Сумській області порушили вимоги Закону України „Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", тому він просить суд визнати дії Головного Управління
Пенсійного фонду України в Сумській
________________________________________________________________________

Справа
№22-а-4871/08
Головуючий 1 інстанції: Шершак М.І. Категорія: 28
Доповідач: Калиновський В.А.

області
неправомірними, зобов'язати відповідача Головне Управління Пенсійного фонду
України в Сумській області перерахувати пенсію у відповідності до вимог ст. 43
Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", тобто з розміру грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

В судовому
засіданні суду першої інстанції позивач заявлені вимоги підтримав.

Представник Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській
області позов не визнав та пояснив, що по даній справі вони не являються
належним відповідачем. Відповідно до ч. З ст. 43 Закону України „"Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",
позивачу призначено і нараховано пенсію. В подальшому дію даної статті і
частини зупинено Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік» з
метою приведення окремих норм Законів у відповідність з даним Законом. Ст. 37
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що
звільненим у 2006-2007 роках для обчислення пенсії враховуються відповідні
оклади за посадою, військовим званням, процентна надбавка за вислугу років у
розмірах, встановлених за останньою штатною посадою перед звільненням, а також
щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що визначаються за 24 останні
календарні місяці служби перед звільненням у порядку, встановленому Кабінетом
міністрів України. Враховуючи викладене, представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що пенсія і її
розмір позивачу призначено відповідно до вимог ст. 37 Закону України № 489-V.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 23.04.2008 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного УПФУ в
Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні було
задоволено.

Не погодившись
з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на

порушення судом
першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, які
полягають у застосуванні та невірному тлумаченні ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб»,

яка
зупинена на 2007 рік, у незастосуванні ст. 37, п. 25 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», у неврахуванні норм ч. 2 ст. 95
Конституції України та ч. 2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України та норм
процесуального права, які полягають у порушенні ст.ст. 7, 9 КАС України, та у
недотриманні вимог ст. 159 КАС України.

Позивач подав
письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2008 року по справі № 2-а-105/08р. без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, наполягаючи на законності та обґрунтованості
оскаржуваної постанови.

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої

інстанції
та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_1, з 07.02.1984 року проходив військову службу в
різних підрозділах КДБ УРСР та Управлінні СБУ в Сумській області. Наказом
начальника УСБУ у Сумській області від 05.04.2007 року за №88-ос він звільнений
в запас з військової служби за станом здоров'я (за ст. 65 п. а, ст. 67 п. б).
На день звільнення вислуга років складала
30 років 01 місяць 27 днів. Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" йому була
призначена пенсія. При призначенні пенсії посадові особи Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській області порушили вимоги Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.
43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що Головне Управління Пенсійного фонду
України в Сумській області неправомірно нарахували пенсію із заробітку, де
додаткові види грошового забезпечення бралися за останні 24 місяці служби,
посилаючись на ст. 37 Закону України „Про державний бюджет України на 2007
рік". Також суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що таке
посилання відповідача є незаконним, оскільки даний Закон визначає фінансове
забезпечення всіх сфер діяльності країни.

Задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що в
Рішеннях Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 року,
№6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначено, що для окремих категорій осіб передбачено
особливий порядок пенсійного забезпечення, з урахуванням їх правового статусу,
професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб. Обмеження
цих гарантій не відповідає статтям 3, 22, 48 Конституції України.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга),
8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України
правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність
законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб
учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій
і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі
чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто
набуте право не може бути скасоване, звужене.

Нормативно-правові акти
органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.

Ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених
законодавством України.

Таким чином суд, першої
інстанції дійшов висновку стосовно того, що Головне Управління Пенсійного фонду України
в Сумській області неправомірно відмовляє в нарахуванні
і виплаті перерахованої пенсії позивачу.

Проте, колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Наказом Начальника Управління СБ України
в Сумській області за № 88-ОС від 05.04.2007 р. позивач був звільнений з
дійсної військової служби в запас. Право на пенсію за вислугу років він отримав
у відповідності до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. З ст. 43
Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХII від 09.04.1992, в
редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право пенсію за
цим Законом, та членам їх сімей, обчислюються з розміру грошового забезпечення
за останньою штатною посадою
перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених
законодавством.

Згідно п. 25 ст. 71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік"
№ 489-V від 19.12.2006 р., з метою приведення
окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на
2007 рік дію ч. 3 ст. 43 Закону України № 2262-ХII.

Відповідно
до ст. 37 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
звільненим у 2006-2007 роках особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на пенсію
відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших осіб", та членам їх сімей до грошового забезпечення для обчислення пенсій враховуються відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентна
надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою
штатною посадою перед звільненням, а також щомісячні
додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірі, що визначаються за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед звільненням у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При
цьому, при обчисленні пенсій у розрахунок
грошового забезпечення не включаються
щомісячні надбавки (доплати),
встановлені особам, які мають право на пенсію
за вислугу років згідно із законодавством, і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі.

Колегія
суддів зазначає, що посилання позивача та суду першої
інстанції на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №
6-рп/2007 є безпідставним, оскільки даним рішенням п. 25 ст. 71 та ст. 37 Закону
№ 489-V не були визнані
неконституційними.

Колегія
суддів також зазначає, що пенсійне
забезпечення осіб, які
підпадають під дію
Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб» здійснюється в межах державних асигнувань на ці цілі. Структура
бюджетної системи України складається з
державного бюджету та місцевих бюджетів. Засади бюджетної системи її
структура, принципи, правові засади функціонування, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин визначаються
Бюджетним кодексом України.

Відповідно
до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України,
при здійсненні бюджетного процесу в Україні
положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать Конституції
України, цьому Кодексу та закону про Державний
бюджет України.

Ст. 95
Конституції України визначає, що виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків.

Таким
чином, колегія суддів зазначає, що п. 25
ст. 71 та ст. 37 Закону № 489-V прийняті в межах
компетенції Верховної Ради
України, оскільки цими
нормами вирішується питання
щодо пенсійного забезпечення
осіб, які підпадають під дію Закону № 2262-ХII, що має cвоїм наслідком витрати бюджетних коштів на
виплату пенсій цим особам.

Відповідно
до викладеного, висновки щодо відсутності повноважень Верховної Ради України при прийнятті закону про Державний
бюджет України включати до цього положення
про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів чи змінювати, визначати іншими
законами правове регулювання суспільних відносин, а саме
в сфері видаткової частини
Державного бюджету, суперечить нормам
Конституції України та Бюджетного Кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку стосовно того, що позивач звільнився зі служби в 2007
році, тому пенсія йому була призначена на умовах ст. 37 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку стосовно того, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2008 року по справі № 2-а-105/08р. прийнята з порушенням норм
чинного процесуального та матеріального права і підлягає скасуванню, оскільки
порушення судом норм матеріального та процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195,
196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного УПФУ в
Сумській області на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 23.04.2008
року по справі № 2-а-105/08р.- задовольнити.

Постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 23.04.2008
року по справі №
2-а-105/08р.- скасувати.

Прийняти нову
постанову якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного УПФУ в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий (підпис) А.П. Бенедик

Судді: (підпис) В.А. Калиновський

(підпис) З.О. Кононенко

Повний текст
постанови виготовлено та підписано 26.08.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський