Справа № 22-а-1194/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1194|08 р.
Головуючий у першій інстанції: Коверзнев В.О.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня
2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненка І.І., Маслія В.І.,

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28.04.2007 року по справі за його позовом до Деснянського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя
особа - Державна податкова інспекція у м. Чернігові про визнання дій
незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
через свого представника звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова
з адмінпозовом до Державної виконавчої служби у Деснянському районі м.
Чернігова, третя особа Державна податкову інспекція у
місті Чернігові про визнання незаконними дій державного
виконавця та інших посадових осіб по виконанню виконавчого листа Деснянського
районного суду міста Чернігова від 24.11.1999 року № 1-409 щодо конфіскації
майна на користь держави, про визнання протиправною відмови закрити виконавче
провадження, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та
заборону вчиняти дії щодо конфіскації 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2007 року
в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач
через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну постанову суду першої інстанції та постановити
нову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушенням норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.11.1999 року (справа № 1-409/1999) позивач був засуджений за
вчинення злочину передбаченого ст. 81 ч. 1, ст. 81 ч. 2, ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, ст. 82 ч. 2 КК України (в ред.
1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що йому належить. На підставі вироку видано виконавчий лист, який
знаходиться на виконанні у відповідача з 09.03.2000 року.

Позивач вважає такі дії виконавчої
служби незаконними, тому і звернувся до суду за захистом свого порушеного
права.

Свою правову позицію аргументує закінченням строку давності виконання
вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_1., порушенням відповідачем вимог
Закону України "Про виконавче провадження", які полягають у не
направленні йому копій постанов, порушенням порядку
звернення стягнення на майно та проведення його оцінки, що в сукупності є підставою
для закриття виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх
у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання
в такі строки:

1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом
трьох років;

3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом
трьох місяців;

4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не
встановлено законом (ч. 1 ст. 21 Закону).

Строки, зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються:

1) для виконання рішень і вироків судів у частині
майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання
рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з
наступного дня після його постановлення;

2) для виконання рішень господарських судів - з
наступного дня після набрання рішенням законної сили;

3) для виконання рішень комісій по трудових спорах - з
дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

4) для виконання рішень, зазначених у пункті 4 частини
першої цієї статті, - з дня винесення відповідної постанови (ч. 2 Закону).

По інших виконавчих документах строк пред'явлення їх до
виконання встановлюється з наступного дня після їх видачі, якщо інше не
встановлено законом (ч. 3 ст. 21 КАС України).

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання
встановлюються для кожного платежу окремо (ч. 5 ст. 21 КАС України).

Згідно положень ст. 25 Закону, державний виконавець
здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого
провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого
провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа
стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа
до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею
401 цього Закону (ч. 1).

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню
рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення
виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації
арештованого майна боржника (ч. 2).

За виконавчим
документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення
позовних вимог державний виконавець розпочинає вчиняти виконавчі дії не пізніше
ніж у 5-денний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого
провадження (ч.5).

Судова колегія приходить до висновку про правомірність висновку суду першої
інстанції, що даним Законом визначено строки пред'явлення виконавчих документів
до виконання (у даному випадку три роки) та строки здійснення виконавчого
провадження (ст.ст. 21, 25), при цьому не встановлено строки давності виконання
рішень. Посилання позивача на норми КК України є безпідставними, оскільки його
дія на спірні правовідносини не поширюється.

Апеляційна інстанція приходить до аналогічного х
судом першої інстанції висновку, що пред'явленні виконавчого листа про
конфіскацію майна позивача строки, встановлені ст. 21 Закону стягувачем не
порушені, а порушення відповідачем строку здійснення
виконавчого провадження, встановленого ст. 25 Закону, не є підставою для
закриття виконавчого провадженні і не виконання вироку суду в частині
конфіскації майна.

Порушення відповідачем вимог Закону, що полягають у не
направленні позивачу копії постанов спростовується матеріалами зведеного виконавчого
провадження. Порушення порядку звернення стягнення на майно на його оцінку по
справі не доведено.

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні
даного спору Деснянського районного суду м. Чернігова
було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та вірно
вирішено заявлений спір.

При цьому
апеляційна інстанція виходить з того, суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо неналежного обґрунтування позовних вимог та відмови в їх
задоволенні.

Проаналізувавши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлено відсутність підстав для: 1) не виконання вироку суду в частині конфіскації майна,
2) закриття виконавчого провадження, 3) визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню, 4) заборони
звернення стягнення на квартиру позивача та правильне застосування при
цьому норм чинного законодавства. Отже, судова колегія не вбачає в діях відповідача жодних порушень прав
апелянта, не встановивши правових обставин для скасування рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. За таких підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 на
постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2007 року по
справі за його позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління юстиції, третя особа - Державна податкова
інспекція у м. Чернігові про визнання дій незаконними - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В
задоволенні апеляційної скаргиОСОБА_1 - відмовити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від
28.04.2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: