Справа № 2-а-8084/2008
Суддя: Мультян М.Б.
Дата ухвалення: 2008-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28
липня 2008 р. Справа
№ 2-а-8084/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Мультян Марини Бондівни,

При секретарі
судового засідання: Скалій Л.В.

За участю представників сторін:

позивача :
Слісарчук О.М. -представник прокуратури;
Пудовкіна Д.П. -представник
територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Вінницькій області за дорученням

відповідача
: оригінали доданих до позовної заяви
документів для огляду в судовому засіданні.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: Прокурора Ленінського району м. Вінниці в інтересах
держави- Міністерства транспорту та зв'язку України, яке представляє Головна державна інспекція на автомобільному
транспорті в особі його структурного підрозділу- територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій
області

до: ОСОБА_1

про:
стягнення 510 грн.

ВСТАНОВИВ
:

Прокурор
Ленінського району м. Вінниці в
інтересах держави- Міністерства транспорту та зв'язку України, яке
представляє Головна державна інспекція
на автомобільному транспорті в особі його структурного підрозділу-
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 510
гривень.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що до прокуратури Ленінського району м. Вінниці звернулось територіальне управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з
проханням про примусове стягнення санкцій, накладених постановою № 000268 від
17.12.2007 року за порушення законодавства про автомобільний транспорт в
розмірі 510 гривень.

Проведеною
працівниками перевіркою встановлено, що
14.12.2007 року державними
інспекторами територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій
області було здійснено перевірку
транспорного засобу, що належить ОСОБА_1.
Під час перевірки встановлено, що
у перевізника ОСОБА_1 були
відсутні документи, передбачені ст. 39
Закону України “Про автомобільний транспорт”. Вище згаданою статтею
передбачено, що автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті,
документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Про виявлене
порушення складено акт № 000131 від 14.12.2007 року. Начальником
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області винесена
Постанова № 000268 від 17.12.2007 року
якою за порушення законодавства про автомобільний транспорт до перевізника
застосовано штрафнв санкції в розмірі
510 гривень. Борг застаном на день
подання заяви до суду не сплачено.

У судовому засіданні прокурор, представник
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті позов підтримали та
просили суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві. Також вказали, що постанова № № 000268 від
17.12.2007 року про застосування до відповідача фінансових санкцій, не
оспорювалась та не оскаржувалась і на даний час є чинною

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про
день та час слухання справи був повідомлений особисто вчасно та належним чином,
про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №1707590.

Суд,
вислухавши пояснення представника прокуратури, Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, дійшов до наступного
висновку.

Згідно
"Акту № 000131 проведення перевірки додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом" від
14.12.2007 року року, складеного державним інспектором Баранчуком О.І., під час
перевірки автомобіля марки НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_1 виявлено порушення, а
саме відсутня ліцензійна картка.

Згідно із повідомленням позивач викликався на розгляд справи на 17.12.2008
року щодо здійсненого ним порушення
14.12.2007 року. На розгляд справи він прибув особисто, про що свідчить
надана ним розписка.

Постановою №
000268 від 17.12.2007 року, винесеної т.в.о. начальника територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Вінницькій області Соколовським О.Д., за порушення законодавства - надання
послуг по перевезенню пасажирів на таксі, автомобілем обладнаним
розпізнавальним знаком (ліхтарем) без оформлення документів, визначених ст. 39
Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: без ліцензійної картки до
відповідача застосовано фінансову санкцію в розмірі 510 грн.

До розгялду
справи в судовому засідання заяв, пояснень та клопотань від відповідача
не надходило.

Відповідно до
ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”передбачено, що автомобільні
перевізники та водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на автомобільному транспорті, документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Абзацом 4 ч.
1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”передбачено
відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а саме:
експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без
наявності ліцензійної картки,
- штраф у
розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином,
судом встановлено, що територіальне управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Вінницькій області діяло на підставі, у межах
наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючим законодавством
України щодо проведення перевірки та накладення фінансових санкцій.

Згідно ст.
36-1 Закону України “Про прокуратуру”, підставою представництва у суді інтересів держави
- наявність порушень
або загрози порушень економічних, політичних
та інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб,
що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

В силу ч. 2
ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини,
що виникають у державі.

Відповідно
до ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України
у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав
людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із
адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і
брати участь у цих справах.

Згідно ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які
не стосуються предмету
доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу
для підтвердження їхніх вимог або заперечень

Враховуючи
те, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257
КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

1. Адміністративний позов Прокурора
Ленінського району м. Вінниці в інтересах держави- Міністерства транспорту та
зв'язку України, яке представляє Головна
державна інспекція на автомобільному транспорті в особі його структурного
підрозділу- територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Вінницькій області до ОСОБА_1про стягнення 510 грн фінансових санкцій-
задовольнити.

2. Стягнути із ОСОБА_1(АДРЕСА_1) в
державний бюджет (р/р 0002 код 34701167, держбюджет м. Вінниці,
21081100, ГУ ДКУ у Вінницькій області м. Вінниця МФО 802015) 510 грн. фінансових санкцій.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
29.07.08 року о 17 год. 40 хв.

Суддя Мультян
Марина Бондівна