Справа № 7/20
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
№
адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірій Р.О. при секретарі
судового засідання Ісіковій О.Г. вирішив
адміністративну справу
Київська регіональна митниця Державної
митної служби України
визнання недійсною відмову та
зобов"язання вчинити дії ,
Скорук О.С. - представник за дорученням
ОСОБА_1 (далі -Позивач) звернувся
до Окружного адміністративного суду в м. Києві з позовною заявою до
регіональної митниці Державної митної служби (далі -Відповідача) про визнання
недійсною відмови у здійсненні пільгового митного оформлення транспортного
засобу та зобов'язання вчинити дії, а саме здійснити пільгове митне оформлення
автомобіля, який переміщується через митний кордон України.
Вимоги заяви мотивовані наступним:
Відповідно до Закону України «Про
порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України»передбачено звільнення від оподаткування
транспортних засобів в кількості однієї одиниці по кожній товарній позиції та
товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами і входять до складу спадщини
за законом, відкритої за межами України на користь резидента, у разі
підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її
відкриття. Зазначене підтвердження легалізується у відповідній закордонній дипломатичній
(консульській) установі України, якщо інше не передбачено міжнародними
Враховуючи, що ввезений на митну
територію автомобіль марки Lexus LX 470, був успадкований Позивачем, останній
має право на звільнення від оподаткування зазначеного автомобіля під час
ввезення його на митну територію України.
Позивач вважає необґрунтованою
відмову в здійсненні митного оформлення
автомобіля з тих підстав, що подані до митного оформлення документи не були
нотаріально посвідчені та легалізовані в консульській установі, а тому просить
суд позовні вимоги задовольнити та зобов'язати Відповідача здійснити пільгове,
передбачене ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних
засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію
України»митне оформлення транспортного засобу Lexus LX 470, номер кузова
НОМЕР_1, 2000 року випуску.
Ухвалою від 27.12.2007 було
відкрито адміністративне провадження по справі № 7/20 та було призначено
попереднє судове засідання на 19.02.2008 об 11:00.
Відповідач проти позову заперечує,
вважає, що подані Позивачем документи не відповідають вимогам чинного
законодавства України, що є підставою для відмови у здійсненні митного
оформлення. У зв'язку з цим Відповідач просить суд відмовити Позивачу в
задоволенні позовних вимог.
За результатами розгляду документів
і матеріалів поданих позивачем, пояснень його представника, Окружний
адміністративний суд м. Києва, встановив
Позивач отримав у спадок від батька
своєї дружини, громадянина Молдови ОСОБА_2, в порядку, передбаченому розділом
„Спадкування за заповітом" Цивільного кодексу республіки Молдова від
06.06.02 № 1107, автомобіль марки Lexus LX 470, номер кузова НОМЕР_1, 2000 року
випуску, що підтверджується офіційно посвідченою приватним нотаріусом
республіки Молдова копією заповіту, який знаходиться в матеріалах справи.
29.09.07 Автомобіль був
зареєстрований на ім'я Позивача, про що свідчить копія техпаспорту, виданого
органами ДАІ Молдавії, надана до позовної заяви у якості додатку.
08.10.07 Позивач звернувся до
Відповідача із заявою про пільгове митне оформлення автомобіля (вхідний номер
України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну територію України».
21.11.07 Київська регіональна
Ольховика О.М. надала Позивачу відповідь, якою відмовила у пільговому
оформленні транспортного засобу у зв'язку з відсутністю на поданих до митного
оформлення документах відповідної консульської легалізації.
Чинним законодавством України
порядок митного оформлення предметів, ввезених на митну територію України
врегульовано Митним кодексом України, а також Законом України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України».
Відповідно до ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і
транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом
прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного
контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.
Відповідно до ст.2 Закону України
«Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України»громадяни за умови дотримання вимог
Митного кодексу України та інших законодавчих актів України можуть переміщувати
через митний кордон України будь-які особисті речі та товари, крім тих, що
заборонені до ввезення в Україну, а також тих, щодо яких законодавством України
встановлені обмеження.
У відповідності до ст.252 Митного
кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України,
підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.
Дія частини першої цієї статті не поширюється на: предмети, які ввозяться
громадянами і входять до складу спадщини, відкритої за межами митної території
України на користь резидента, у разі підтвердження складу спадщини органами, що
вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття.
Згідно з п. 7 ст. 8 Закону України
«Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну територію України»передбачено, що при ввезенні на митну територію України
звільняються від оподаткування транспортні засоби в кількості однієї одиниці по
кожній товарній позиції та товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами і
входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь
резидента, у разі підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії
у країні її відкриття. Зазначене підтвердження легалізується у відповідній
закордонній дипломатичній (консульській) установі України, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами України.
Транспортні засоби, що ввозяться
громадянами в Україну як спадщина, підлягають тимчасовій постановці на облік в
уповноважених державних органах на термін до трьох років з оформленням
документів на право тимчасової експлуатації таких транспортних засобів без
права відчуження та/або передачі в користування іншим особам зі сплатою податку
з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.
Транспортні засоби, зазначені в
цьому пункті, можуть бути відчужені або передані у володіння, та/або у
користування, та/або у розпорядження впродовж трьох років з моменту ввезення на
митну територію України тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та
зборів (обов'язкових платежів), передбачених законодавством України, на день
ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Як встановлено судом, Позивач, що є
громадянином України, успадкував автомобіль за межами митної території України,
а саме в республіці Молдова, що підтверджується наявними у матеріалах справи
нотаріально посвідченими приватним нотаріусом в республіці Молдова заповітом
від 22.09.2004, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.11.2006,
свідоцтва про право власності на частку в спільній сумісній власності від
Відповідно до Договору між Україною
і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і
кримінальних справах, підписаного 13.12.93, ратифікованого 10.11.94, який набув
чинності 24.02.95 передбачено, що документи, які підготував або засвідчив
відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і
підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої
Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується
також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.
Документи, які на території однієї
з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території
іншої Договірної Сторони.
Згідно зі ст. 36 даного Договору
громадяни однієї Договірної Сторони можуть набувати на території іншої
Договірної Сторони право на майно і інші права, одержуючи спадщину за законом
або розпорядженням у випадку смерті на тих самих умовах і в такому ж обсязі, що
і громадяни цієї Договірної Сторони.
Громадяни однієї Договірної Сторони
можуть робити розпорядження на випадок смерті стосовно майна, яке знаходиться
на території іншої Договірної Сторони.
Згідно з Листом Державної митної
служби від 19.07.2002 № 09/09-2432-ЕП зазначено, що у зв'язку із зверненням до
Держмитслужби Союзу нотаріусів Республіки Молдова щодо зростання випадків
неприйняття посадовими особами митних органів України до митного оформлення
нотаріальних актів, виданих нотаріусами Республіки Молдова, які засвідчують
право власності на автотранспорт, повідомлено з посиланням на ст.15
Двосторонньої угоди від 13.12.93 "Договір між Україною і Республікою
Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних
справах" (ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Договору між
Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у
цивільних і кримінальних справах" від 10.11.94 N 238/94-ВР) копії і переклади
документів, які засвідчені у встановленому законодавством порядку документи,
відповідним органом однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і
підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої
Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення.
В той же час, Відповідачем не було
дотримано вимог зазначених вище законодавчих та правових актів. Обґрунтування
Відповідача, зокрема, зводяться до наступного.
Наказом Держмитслужби від
17.11.2005 № 1118 затверджені «Правила митного контролю та митного оформлення
транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон
України»(далі - Правила).
Відповідно до пункту 1.2
вищезазначених Правил документи, що підтверджують право власності на
транспортних засобів придбаний (отриманий) у громадян повинні бути засвідчені
нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах
України (договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо).
Враховуючи вищевикладене та з
урахуванням представлених громадянином ОСОБА_1 документів, а саме: свідоцтва
про право на спадщину по заповіту на 1/2 частку автомобіля, свідоцтва про право
власності на частку у спільній сумісній власності на 1/2 частку автомобіля та
договір купівлі-продажу на 1/2 частку автомобіля, було надано письмову
відповідь, в якій інформувалось про неможливість митного оформлення
транспортного засобу із звільненням від оподаткування (лист від 20.11.07 №
З урахуванням зазначеного, суд
приходить до таких висновків.
Позивач в силу чинного
законодавства України наділений правом отримати пільгове оподаткування
ввезеного та митну території України автомобіля, успадкованого за цивільним
законодавством республіки Молдова.
Відповідач, відмовляючи Позивачу в
здійсненні пільгового митного оформлення та оподаткування автомобіля, не
врахував положень чинного в Україні міжнародного договору - Договору між
Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних
і кримінальних справах.
Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції
України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст.15 Закону України «Про
міжнародні договори України»від 29.06.2004 передбачено, що чинні міжнародні
договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм
Згідно з принципом сумлінного
дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони
міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов'язання за цими
Відповідно до ст.19 цього ж закону
передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і
застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Якщо міжнародним договором України,
який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті,
що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються
правила міжнародного договору.
Враховуючи зазначене, суд відхиляє
обґрунтування відповідача щодо правомірності відмови у проведенні пільгового
оподаткування та митного оформлення автомобіля марки Lexus LX 470,
успадкованого ним на території республіки Молдова.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження
надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо;
з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування
Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та
заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд
адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).
Зважаючи на вищевикладене та
керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158,
161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України
Позов ОСОБА_1 задовольнити
Визнати недійсною відмову Київської
регіональної митниці Державної митної служби України (лист від 20.11.07 №
України від 13.09.01 № 2681 „Про порядок внесення в Україну, митного оформлення
й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну територію України", транспортного
засобу Lexus LX 470, номер кузова НОМЕР_1, 2000 року випуску;
Зобов'язати Київську регіональну
митницю Державної митної служби України здійснити пільгове, передбачене ст. 8
Закону України від 13.09.01 № 2681 „Про порядок внесення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних
засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію
України" митне оформлення транспортного засобу Lexus LX 470, номер кузова
НОМЕР_1, 2000 року випуску.
Зобов'язати Київську регіональну
митницю Державної митної служби України здійснити митне оформлення
транспортного засобу Lexus LX 470, номер кузова НОМЕР_1, 2000 року випуску, без
сплати митного збору за перебування під митним контролем;
Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено
до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Київському апеляційному
адміністративному суду через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Дата
складення та підписання повного тексту постанови -22 лютого 2008 року.

Суддя
Арсірій Р.О.