Справа № 22-а-20239/2008
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

25 липня 2008 р. м.
Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Денісова А.О.

Суддів: Бистрик
Г.М.

Дурицької
О.М.

при секретарі Поліщук
О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги Кабінету Міністрів України, Міністерства транспорту та зв'язку України,
а також ОСОБА_1на постанову та ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва
по справі за позовом ОСОБА_2до Кабінету Міністрів України, треті особи
Міністерство транспорту та зв'язку України, Державний департамент
автомобільного транспорту України в особі директора ОСОБА_1, про скасування
розпорядження, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від
25.03.2008 р. позов задоволено. Суд скасував розпорядження КМУ від 24.12.2007
р. №1229-р „Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора Державного департаменту
автомобільного транспорту”, наказ Міністерства транспорту та зв'язку України
№1184 від 25.12.2007 р., наказ Державного департаменту автомобільного
транспорту України від 26.12.2007 р. №106-ВК та поновив ОСОБА_2 на посаді
директора Державного департаменту автомобільного транспорту. Судом також
постановлено стягнути з Державного департаменту автомобільного транспорту
«Укравтотранс» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу
в розмірі 19 052,39 грн. Своє рішення суд мотивував тим, що звільнення
відбулося з порушенням п.14 Порядку розгляду питань, пов'язаних з призначенням
на посади та звільненням з посад керівників центральних і місцевих органів
виконавчої влади, торгівельно-економічних місій у складі закордонних
дипломатичних установ України, державних підприємств та їх об'єднань,
керівників самостійних структурних підрозділів центральних органів виконавчої
влади, затвердженого постановою КМУ від 26.06.07 р. №880 (далі - Порядок).

На вказану постанову суду КМУ та Мінтрансзв'язку подали
апеляційні скарги, в яких просили її скасувати та ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не були встановлені всі
обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Так, 04.06.2007
р. та 11.06.2007 р. позивач всупереч наданих йому повноважень звертався до ДП
«СМАП» з листами № 1318.01/13.07 та 1361.01/13.07 щодо забезпечення Міністра та
працівників Мінтрансзв'язку в рамках візиту до Брюсселю авіаквитками, коштами
на відрядження тощо. Листи не містять посилань на будь-які доручення
Мінтрансзв'язку, інші підстави для звернення та адресовані до не
підпорядкованого державного підприємства, права управління яким належить іншому
органу виконавчої влади. Звернення щодо фінансування за рахунок цього
підприємства відряджень виходять за межі як здійснення організаційної роботи,
спрямованої на реалізацію державної політики у відповідній сфері управління,
так і за межі питань ділового листування, які належать до його компетенції.

04.04.2008 р. представник ОСОБА_1.
звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення зазначеної вище
постанови щодо її виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді. Ухвалою від 18.04.2008 р.
в наданні роз'яснення відмовлено, оскільки із змісту постанови зрозумілі
обов'язки сторін щодо її виконання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1. просив
зазначену ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неповне
з'ясуванням обставин справи та винесення рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали
справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2007 р.
Міністр транспорту та зв'язку України вніс подання № 6106/10/14-07 на
звільнення ОСОБА_2 з посади,
оскільки останній за відсутності будь-яких наказів, розпоряджень або
вказівок з боку керівництва Мінтрансзв'язку
направив на адресу ДП «СМАП» листи за своїм підписом про забезпечення за
рахунок даного підприємства шести делегованих працівників Мінтрансзв'язку
авіаквитками, коштами на відрядження до м. Брюссель, медичною страховкою,
оплатою віз за період з 10 по 12 червня 2007 р. за маршрутом Київ-Брюссель-Київ
та забезпечення за рахунок ДП «СМАП» перельоту Міністра маршрутом
Київ-Париж-Київ. На цій підставі розпорядженням КМУ від 24.12.2007 р. №1229-р
позивача звільнили з посади директора Державного департаменту автомобільного
транспорту у зв'язку за порушення присяги державного службовця (п.6 ст.30 ЗУ
«Про державну службу»). На виконання зазначеного розпорядження Мінтрансзв'язку
видав наказ №1184 від 25.12.07 р., а Державний департамент автомобільного
транспорту наказ №106-ВК від 26.12.07 р. про звільнення позивача з посади. До
подання про звільнення позивача з посади був доданий акт від 24.12.2007 р про
відмову ОСОБА_2 від дачі пояснень. Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 відмовився
надати пояснення в кабінеті заступника Міністра, оскільки хотів ознайомитися з
поданням про його звільнення та надати ґрунтовні заперечення, на що йому був
необхідний певний час. Відмова від надання письмових пояснень відразу, без
надання можливості ознайомитися з документами, була розцінена як відмова їх
надавати взагалі. Визнаючи вказані дії з боку адміністрації протиправними,
суд першої інстанції виходив з того, що для надання пояснень позивачу був необхідний певний час. Оскільки такий час
ОСОБА_2 не був наданий і він не був ознайомлений з поданням про його звільнення
з посади, суд визнав дії з боку адміністрації щодо складання акту про відмову в
наданні письмових пояснень необґрунтованими, упередженими та недобросовісними,
тобто такими, що не відповідають вимогам ч.3 ст.2 КАСУ.

Відповідно до п.14 Порядку розгляду питань, пов'язаних з
призначенням на посади та звільненням з посад керівників центральних і місцевих
органів виконавчої влади, торгівельно-економічних місій у складі закордонних
дипломатичних установ України, державних підприємств та їх об'єднань,
керівників самостійних структурних підрозділів центральних органів виконавчої
влади, затвердженого постановою КМУ від 26.06.07 р. №880, згідно якого до
подання про звільнення додаються пояснення особи, що звільняється за порушення
трудової дисципліни, а у разі потреби - матеріали службового розслідування.
Аналогічне передбачене і ст.149 КЗпП, відповідно до якої до застосування
дисциплінарних стягнень власник або уповноважений ним орган повинен зажадати
від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Вказані вимоги є гарантіями обґрунтованого,
безстороннього, добросовісного, розсудливого, пропорційного вирішення
публічно-правового спору з метою захисту прав, свобод та інтересів фізичних
осіб від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових
осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що
зазначені вимоги при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_2 з посади були порушені. ОСОБА_2 не був ознайомлений з документами
щодо його звільнення з посади, йому фактично не був наданий розумний строк для
дачі пояснень з цього приводу, а складений акт про його відмову в наданні
письмових пояснень не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до
ст.170 КАСУ, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або державного виконавця
ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У своїй заяві про роз'яснення постанови суду першої
інстанції представник третьої особи просив її роз'яснити в частині, що
стосується покладеного на Департамент автомобільного транспорту обов'язку
поновити позивача на посаді. Як вбачається із резолютивної частини рішення суду,
тобто саме тієї частини, яка підлягає виконанню, в ній не вказано, що саме на
Департамент автомобільного транспорту безпосередньо покладається обов'язок про
поновлення ОСОБА_2 на посаді. Рішення суду щодо поновлення позивача на посаді є
ясним і зрозумілим, суд першої інстанції
правомірно відмовив у наданні його роз'яснення, а тому апеляційна скарга на
ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2008 р. не підлягає
задоволенню.

На підставі наведеного та, приймаючи до уваги, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 207 КАСУ, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та
Міністерства транспорту та зв'язку України залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2008 р. - без
змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а
ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2008 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і
строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий
суддя: Судді: