Справа № 2а-177/2008
Суддя: Пащенко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-177
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня
2008 року Первомайський міський суд Луганської області
в складі: головуючого судді
Пащенко Л.В.

при секретарі Колесніковій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайське справу за
позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області про визнання незаконними дій відповідача з відмови в
проведенні нарахування та виплати
щорічної грошової допомоги на оздоровлення та зобов»язання здійснити виплату
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення,-

в с т а н о в и в :

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він, згідно
законодавства України, є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи у зв'язку з ліквідацією її
наслідків та має відповідне посвідчення. Він учасник ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії , інвалід 11 групи від захворювання, яке пов'язано з
роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з вересня 1998 р., в зв”язку з
чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради.

Відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№796-Х11, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 11 групи виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

На
теперішній час йому стало відомо, що в порушення вимог ст.48 Закону № 796-Х11
та ст.22 Конституції України, у період з
2002 по 2007 р.р. грошова допомога, призначена йому законом нараховувалась
неповністю. Відповідно до ст.48 Закону 796-ХП йому повинна виплачуватись
щорічна допомога на оздоровлення як інваліду 2-ї групи у розмірі - п'ять
мінімальних заробітних плат, що складає, з урахуванням отриманої допомоги на
оздоровлення, на момент виплати:

-2002р. - 140,00грн. Х 5 -
26,70грн.=673,30 грн.

-2003р. - 185.00грн. Х 5 -26,70
грн. = 898,30 грн.

- 2004р. - 237,00 грн. Х 5-26,70
грн. = 1158,30 грн.

-2005р. - 290,00грн. Х 5 -26,70 грн. = 1423,30 грн.

-2006р. - 350,00грн. Х 5 -120,00 грн. = 1630,00 грн.

-2007р. - 400,00грн. Х 5 -120,00 грн. = 1880,00 грн.

Всього
7663,20 грн.

Таким
чином, в період з 2002 р. по 2007р. його право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення у повному обсязі було порушено, сума недоплати складає 7663,20
грн., що і складає ціну позову.

У
відповідях, що він одержав від відповідача, вказано, що допомога на оздоровлення йому виплачується в
межах повноважень та відповідно до законів.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав
справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про
Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій такими, що не відповідають Конституції України. Проте, незважаючи на
зазначені рішення Конституційного Суду України, компенсація йому виплачується в
меншому розмірі, ніж передбачено законом.

Рішенням від 09.07.2007 року Конституційний Суд
України визнав неконституційним п. 30 ст.71 Закону України « Про Державний бюджет України на
2007р», якою встановлено припинення виплат щорічної допомоги відповідно до
ст.48 Закону України №796-Х11

Ст.ст.22, 64
Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються
і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
інших законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними.

Просить суд
визнати дії Управління праці та захисту соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області з відмови в проведенні
нарахування та виплати щорічної грошової
допомоги на оздоровлення незаконними та стягнути з відповідача на його користь
суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 7663,20 грн.

Позивач в судове
засідання не з”явився, надав суду заяву, згідно якої повністю підтримав свої
позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність.

Представник
відповідача в судове засідання не з”явилась, надала суду заяву, в якій просить
розглянути справу в її відсутність, та заперечення, згідно яких позов не визнала, посилаючись на те, що
відповідач відповідно до вимог ст. 54 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету
Первомайської міської ради, а також кінцевим розпорядником бюджетних коштів.

Згідно з Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796 на УПСЗН покладений
обов'язок здійснення виплати пільговій категорії громадян щорічної грошової
допомоги на оздоровлення.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону № 796, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України,
які надходять на рахунок
відповідного органу Державного казначейства, який, згідно Положення про
Державне Казначейство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 1232 від 21.12.2005 р., здійснює розрахунково-касове обслуговування
розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями. Ст.117 Конституції України передбачає, що КМ України в межах
своєї компетенції видає постанови та розпорядження,які обов”язкові до
виконання. Ст.62 ЗУ “Про статус тп соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” також встановлює обов”язковість виконання
рішень КМУ міністерствами, центральними та місцевими органами державної
виконавчої влади та ін. Тому
відповідач в здійсненні своєї діяльності в частині
виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення керується ЗУ
«Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати”, постановами КМУ №836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та №562
від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Порядком фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджений
постановою КМУ №256 від 04.03.2002 р. (зі змінами та доповненнями). Пункт 2
Порядку встановлює, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними
програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій,
передбачених державним бюджетом на відповідний рік у межах обсягів,
затверджених у обласних та інш.
бюджетах.

В ст.2 Законів
України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати», які приймались
на відповідні роки, зазначено, що до прийняття Верховною Радою України змін до
цих законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна
плата, Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм, виходячи з
реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України.

Виходячи із існуючих фінансових можливостей, держава
гарантує виплату окремих видів компенсації і допомог у розмірах, визначених в
зазначених постановах КМУ.

Тому всі виплати, передбачені Законом № 796, у тому числі і щорічна
допомога на оздоровлення, здійснювалися відповідачем у розмірах, визначених у
постанові Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та №562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Щодо
вимоги позивача за 2002 р., то в 2001-2003функції по виплаті щорічної
допомоги році відповідач не здійснював,
оскільки Постановою КМУ від 29.10.2003 р. №1687 були внесені зміни до постанови
КМУ №256 від 04.03.2002 року до затвердженого нею Порядку про покладення на
органи праці та соціального захисту населення додаткових завдань щодо ведення
персоніфікованого обліку, нарахування та сплати передбачених законодавчими
актами допомог та компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок ліквідації
аварії на ЧАЕС. Таким чином, в 2001-2003 р.р. функції по виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення УПтаСЗН не здійснювало.

Щодо
вимоги позивача за 2006 р., то позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як
ЗУ «Про державний бюджет на 2006 р.» була призупинена дія ст.48 ЗУ №796.
Конституційний Суд України не приймав рішення щодо визнання неконституційними положень
даного Закону.

Відповідно
до п.4 Порядку виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затв. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №1
від 04.01.2000 р. , встановлюються підстави для призначення допомоги, серед
яких передбачена подача письмової заяви особи, якій проводиться виплата
допомоги. Але в 2003 та 2007 роках позивач не звертався в управління з вказаною
заявою, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Визнати дії УПСЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної
грошової допомога на оздоровлення неможливо, оскільки відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

В суді прийнято без заперечень, що
позивач є особою, віднесеною до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1(с.3).

Позивачу встановлена 2 група інвалідності з 15 вересня 1998 року, що підтверджується довідкою МСЕК (с.4). Він має право на щорічну допомогу
на оздоровлення в обсязі встановленому законом, передбачену ст. 48 Закону
України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 р. Порядок надання щорічної допомоги регулюється цим
Законом. Абз.2 ч.4 ст. 48 вказаного Закону передбачена виплата інвалідам
2 групи допомоги на оздоровлення
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Оскільки
дія абзацу 2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинена на 2006 р. в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законом України №3235-4 від 20.12.2005 р., внаслідок чого відсутні
правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем
одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати у 2006. Зазначена норма протягом 2002,2003,2004, 2005, 2007 р.р. була
чинною і підлягає застосуванню.

Згідно
ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Розмір
мінімальної заробітної плати складає:

З
01.01.2005 р. - 262 грн. на місяць, з 01.04.2005 р. - 290 грн.

Зі
змісту вимог Законів України «Про встановлення розмірів мінімальних заробітних
плат на 2004, 2005 р.р.» не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід
зазначити, що встановлений в 1996 р.
постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих
років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими Законами
України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закони України «Про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2004, 2005 р.р.», а не постанова Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. №836.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
повинно виплатити позивачу щорічну
допомоги на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати:

за 2004
р. - (виплачена в лютому 2005 р.) 262 грн. х 5 -26,70 грн. = 1283,30 грн.;

за 2005 р. - (виплачена в червні 2005 р.) 290 грн. х 5-
26,70 грн. = 1423,30 грн..

Всього : 2706,60 грн.

В 2003 та в 2007 роках позивач не звертався з заявою про виплату допомоги на оздоровлення, що на думку суду є підставою для відмови в позові в цій частині, оскільки відповідно до Порядку виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 04.01.200 р. № 1, підставою для призначення допомоги є письмова заява особи, якій проводиться виплати. Позивачу про наявність цього Порядку було відомо, оскільки всі роки, окрім 2003 та 2007 р.р., він подавав заяви про виплату допомоги .

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги за 2002р.-2003 р., оскільки відповідно до Постанови КМУ №1687 від
29.10.2003 р., якою було внесено зміни до Постанови КМУ №256 від 04.03.2002 р. та затверджено “Порядок про покладення на органи праці та соціального захисту населення додаткових завдань щодо ведення персоніфікованого обліку, нарахування та сплати передбачених законодавчими актами допомог та компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, функції по виплаті щомісячної допомоги на оздоровлення в 2001-2003 р.р. управління праці та соціального захисту населення не здійснювало.

Відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи, цим кодексом та іншими законами можуть встановлювати інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 8,19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,ст.ст.8, 9, 159-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області доплатити ОСОБА_1
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2004, 2005 роки в
сумі 2706,60 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне
оскарження.

Постанова
може бути оскаржена протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому
апеляційному адміністративному суді через Первомайський міський суд.

Суддя Пащенко
Л.В.