Справа № 2-а-9132/2008
Суддя: Іващук О.І.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19
серпня 2008 р. Справа
№ 2-а-9132/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Іващук Олену Іванівну,

При секретарі
судового засідання: Задерей Ірина
Василівна

За участю представників сторін:

позивача :
Мельник Т.І.

відповідача
: Наконечний С.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів

до: сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Промінь"

про:
стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ
:

Вінницьке обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Промінь”про стягнення
адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позов
мотивовано тим, що, не виконуючи вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України “Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, відповідач не забезпечив
встановленого нормативу двох робочих місць, призначених для працевлаштування
інвалідів, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача самостійно розрахованої адміністративно-господарської санкції в
розмірі 13035,87 гривень та нарахованої позивачем пені в розмірі 424,65 гривень..

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав та пояснив, що у 2007 році у СТОВ
“Промінь”працювало чотирнадцять інвалідів, троє з них звільнилися за власним
бажанням. Таким чином, їхнім товариством забезпечено норматив необхідних
робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2007 році. Крім того,
представник відповідача зазначив, що крім виконання зазначених нормативів, їх
товариство здійснює благодійну діяльність шляхом надання допомоги організації
інвалідів.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в
їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається
з матеріалів справи, позивач просить стягнути із сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Промінь”13460,52 гривень штрафних
санкцій за незайняте робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда в
2007 році, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зобов'язаний був
створити в 2007 році 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів, однак на
підприємстві-відповідача в 2007 році було створено 12 вакантних місць
інвалідів, в зв'язку з чим відповідач повинен сплатити штрафні санкції у
розмірі 13460,52 гривень.

Статтею 19
Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому
числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних
осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства,
установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування інвалідів.

Статтею 18
Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які
використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені
чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленою Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.
20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих
інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього
Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче
місце, призначене для працевлаштування інваліде не зайняте інвалідом. Для
підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене
для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами,
організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними
в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного
за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою
статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються
строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України

Згідно
наданих суду документів, зокрема, списку працюючих інвалідів у 2007 році
вбачається, що у 2007 році на підприємстві-відповідача працювало 14
осіб-інвалідів, з них згідно наказу №18 від 06.03.2007 року ОСОБА_1 за власним
бажанням звільнено з посади тракториста-машиніста, згідно наказу №9 від
02.02.2007 року з посади тракториста-машиніста за власним бажанням звільнено
ОСОБА_2 та згідно наказу №48А від 23.05.2007 року ОСОБА_3 за власним бажанням
звільнено з виконуваної роботи доярки.

Крім того, в
судовому засіданні було досліджено лист СТОВ “Промінь”, адресований керівнику
Калинівського районного центру зайнятості (а.с.10), згідно якого повідомлялося
про можливість працевлаштування в їх товаристві 4 особи-інваліда на посади
сторожів, різноробочих, “їздових”.

З аналізу
положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" витікає, що підприємства самостійно займаються працевлаштуванням
інвалідів в порядку ст.18 Закону, при цьому ст.18 Закону встановлено, що
підприємства повинні надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну
для організації працевлаштування інвалідів.

Наказом
Державного комітету статистики № 420 від 19.12.2005 р., затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка подається
підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної
служби зайнятості.

Статтею 238
Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані за порушення
правил, встановлених законодавчими актами.

Відповідно до
ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері
господарювання. Учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе
господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання
зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто
надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської
діяльності.

Однак, судом
встановлено, що відповідачем були виконані вимоги Закону України "Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо прийняття заходів
для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких
обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Промінь”штрафних санкцій в розмірі 13460,52 гривень.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

В задоволенні позову Вінницького
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Промінь" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені
відмовити повністю.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
26.08.08

Суддя/підпис/ Іващук Олена Іванівна

Станом на
26.08.2008 року постанова не набула чинності

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: