Справа № К-5288/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого,
судді Панченка О.Н.,

суддів
Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Смоковича М.І., Чумаченко Т.А.,

провівши
у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної
справи за позовомОСОБА_1 до Міністерства фінансів України,
Міністерства юстиції України, Державного казначейства України, Донецького
обласного управління юстиції про скасування наказу та стягнення богу за
касаційними скаргами Донецького обласного управління юстиції та ОСОБА_1на
рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2002 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2003 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, Державного
казначейства України, Донецького обласного управління юстиції про скасування
наказу начальника відділу юстиції Донецького облвиконкому від 01 лютого 1982
року № 38 про його звільнення з посади голови Володарського районного суду
Донецької області та про стягнення на його користь не нарахованої та не
виплаченої частини щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці
за період з часу його звільнення з посади судді.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що стаж його роботи на
посаді судді становив понад 19 років і при звільненні з посади судді йому було
призначено щомісячне грошове утримання.

Однак з 01 січня 1997 року по листопад 2002 року
відповідачі в порушення Указу Президента України від 19 вересня 1996 року № 856
“Про додаткові заходи щодо матеріального забезпечення суддів” (далі - Указ
Президента України № 856) нараховували та виплачували йому довічне грошове
утримання не у повному обсязі.

Просив стягнути в зв'язку з цим на його користь 5508,00
грн. зазначених виплат.

Крім того, оскільки наказ про його звільнення з посади
голови Володарського районного суду Донецької області від 01 лютого 1982 року № 38 був незаконним, так як він
виданий неправомочною особою, то й довічне грошове утримання повинно було бути
обчислено з урахуванням розміру окладу голови суду.

Просив зробити
перерахунок його довічного грошового утримання з урахуванням щомісячної
грошової надбавки за вислугу років, встановленої Указом Президента України №
856 та стягнути на його користь заборгованість з цих виплат в сумі 11962,00
грн., а всього 17470,00 грн. та зобов'язати Донецьке обласне управління юстиції
виплачувати йому в подальшому довічне грошове утримання з розрахунку заробітку
голови того ж суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2002 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2003 року, позовні вимоги
ОСОБА_1частково задоволено.

Стягнуто з Міністерства фінансів України та Міністерства
юстиції України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку Державного
казначейства України на користь ОСОБА_15508,00 грн. невиплаченої частини щомісячного
довічного грошового утримання судді у відставці, премії та надбавок за вислугу
років.

Зобов'язано Донецьке обласне управління юстиції провести
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 01 листопада 2002 року
щомісячне грошове довічне утримання судді у відставці з урахуванням щомісячної
грошової надбавки, встановленої Указом Президента України № 856, а Міністерство
фінансів та Міністерство юстиції України проводити фінансування вказаного суду
в розмірах, необхідних для виплати позивачу такого грошового утримання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної
інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну
скаргу, в якій вказував на те, що оскаржувані рішення судів у справі у частині
відмови у задоволенні його вимог прийняті з порушенням норм матеріального
права, просив їх у цій частині скасувати та постановити нове рішення.

Донецьке обласне управління юстиції також подало
касаційну скаргу, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва
від 28 грудня 2002 року у частині зобов'язання Донецького обласного управління
юстиції провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 01 листопада
2002 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з
розміру заробітної плати судді Володарського районного суду Донецької області з
урахуванням щомісячної надбавки, встановленої Указом Президента України № 856.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що позивач був звільнений з
посади судді та голови Володарського району Донецької області з 18 червня 1982
року, має 25 років 11 місяців та 21 день стажу роботи на відповідних посадах (з
них - понад 19 років - на посадах судді та голови суду), який відповідно до
Указу Президента України № 856 дає право
на отримання надбавки за вислугу років в розмірі 40 відсотків від посадового окладу.

ОСОБА_1 призначене довічне грошове утримання у розмірі 90
відсотків від заробітної плати працюючого судді, статусу судді у відставці він
не має.

Надбавка за вислугу років, яка передбачена Указом
Президента України № 856 є складовою заробітної плати судді, а тому,
вона має бути врахована при визначенні розміру щомісячного довічного грошового
утримання суддів, які перебувають у відставці (які мають право на призначення
довічного грошового утримання), після зміни розміру заробітної плати працюючих
суддів згідно з пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 15 грудня 1992
року “Про порядок введення в дію Закону України “Про статус суддів” (з
наступними доповненнями).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактично така
надбавка ОСОБА_1 у період з 01 січня 1997 року по 31 листопада 2002 року при
обчисленні щомісячного грошового утримання не враховувалась, але право на її врахування ОСОБА_1 отримав після введення
відповідного Указу Президента України в дію.

За таких обставин, суді дійшли правильного висновку, про
те, що право ОСОБА_1на отримання у повному обсязі щомісячного грошового
утримання судді відповідачами було порушено і воно підлягає поновленню.

Оскільки виплата щомісячного грошового утримання судді
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, то суди правильно поклали на
Міністерство фінансів України та Міністерство юстиції України обов'язок здійснювати відповідне фінансування суду, до
якого прикріплений ОСОБА_1

Правильним є й висновок судів про відсутність підстав для
задоволення позову у частині скасування наказу про звільнення позивача з посади
голови суду та в нарахуванні в зв'язку з цим певних виплат з причин пропуску
строку давності.

Доводи, касаційних скарг Донецького обласного управління
юстиції та ОСОБА_1не містять у собі обґрунтованих посилань на наявність
порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами
першої інстанції неправильно застосовані норми
процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення
незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Оскільки суди попередніх інстанції не допустили порушень
норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових
рішення, підстав для їх скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Касаційні скарги Донецького обласного управління юстиції
таОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 грудня 2002 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14
березня 2003 року у справі за позовомОСОБА_1 до Міністерства фінансів України,
Міністерства юстиції України, Державного Казначейства України, Донецького
обласного управління юстиції про стягнення заборгованості - без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
випадку та з підстав, передбачених статтями 236, 237 Кодексу адміністративного
судочинства України до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами,
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Н.М.
Мартинко