Справа № 22-а-8595/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя
- доповідач Білак С.В.
Суддя - доповідач 1-ї інстанції Соловей Р.С.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2008 року
справа № 22-а-8595/08

приміщення
суду за адресою: м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів
при секретарі з участю: позивача

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Брянківськоі міської ради Луганської області

на
постанову

Брянківського міського суду Луганської області

від

23.05.2008 року

по
справі

№ 2-а-46/08

за
позовом

ОСОБА_1

до третя особа

Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради Головне управління державного казначейства
України в Луганській області

про

визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень
незаконною, стягнення недоплачених сум компенсації при встановлені
інвалідності та щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Брянківського
міської ради Луганської області про визнання бездіяльності суб'єкта владних
повноважень незаконною, стягнення недоплачених сум компенсації при встановлені
інвалідності та щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2002 по 2007
роки.

Постановою
Брянківського міського суду Луганської області від 23.05.2008 року позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Брянківської
міської ради Луганської області про визнання бездіяльності суб'єкта владних
повноважень незаконною, стягнення недоплачених сум компенсації при встановлені
інвалідності та щорічної допомоги на оздоровлення було задоволено повністю.
Визнано незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту
населення Брянківської міської ради Луганської області по недоврахуванню та
недоплаті ОСОБА_1 у 2002 - 2007 роках одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та щорічної допомоги на оздоровлення та стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради
Луганської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 доплату одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, який став інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в
сумі 19 515 грн., передбачену статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
та щорічну допомогу на оздоровлення,
передбачену статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян», за 2002 - 2007 роки в сумі 6 215, 20 грн., усього 25 730,80
грн.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції 1 категорії, інвалідом ІІ
групи та перебуває на обліку у відповідача.

Позивачеві
фактично нараховано та сплачено щорічна грошова допомога на оздоровлення за
2002 р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2003 р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2004 р. в
сумі 15 грн. 70 коп., за 2005 р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2006 р. 75 грн. та
за 2007 р. 120 грн. Одноразова компенсація при встановлені інвалідності
позивачеві була виплачена в грудні 2007 року в розмірі 284 грн. 40 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що
судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Законами України про Державні бюджети.

Позивач в судовому засіданні не підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового
засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення
позивача проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням
НОМЕР_1 та довідкою МСЕК серії 2-20 СУ №023437 від 10.10.2007 року. До 06.08
2007 року був інвалідом ІІІ групи /а.с.
6, 7/.

Згідно довідки відповідача, позивачу було сплачено
компенсаційні суми на оздоровлення за 2002 р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2003
р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2004 р. в сумі 15 грн. 70 коп., за 2005 р. в сумі
15 грн. 70 коп., за 2006 р. в сумі 75 грн. та за 2007 р. в сумі 120 грн.
Одноразова компенсація при встановлені інвалідності позивачеві була виплачена в
грудні 2007 року в розмірі 284 грн. 40 коп. /а.с.8/.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії третьої групи інвалідності -
чотири мінімальні заробітні плати.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Крім того, ч. 1-3 ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
визначено, виплату одноразової допомоги учасникам ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Для
інвалідів ІІ групи така одноразова компенсація передбачена в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року
не збільшувався, в той час як Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2001 рік", "Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2002 рік", "Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2003 рік", "Про Державний бюджет України на 2004
рік", "Про Державний бюджет України на 2005 рік", «Про Державний
бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати збільшувався
неодноразово. Визначені наведеною постановою та постановою Кабінету Міністрів
України № 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри
щорічних грошових виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні,
передбачені ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", кратні розміри
мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин суд
застосував нормативний акт вищою юридичної сили - Закон України "Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким
чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2003, 2004, 2005 та 2007 роки та одноразову компенсацію при встановлені ІІ
групи інвалідності позивачу.

Однак
суд першої інстанції допустив помилку щодо стягнення з відповідача
недоотриманої щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2000-2002 роки.
Ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але
починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями), а також відповідно
до Закону України № 2638-Ш від 11.07.2001 року. Таким чином, позивач пред'явив
позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Водночас
суд першої інстанції стягнув недоотриману щорічну допомоги на оздоровлення за
2006 рік, при цьому не врахувавши, що дія абзацу другого та третього частини
четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37
ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним Судом України, а зупинення дії закону не дає
право його застосовувати.

Тому в
частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 та
2006 роки, колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача за рахунок Державного
бюджету на користь позивача необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме: в 2003 році - (237 грн. х 3 -
15.70) = 695 грн. 30 коп.; в 2004 році - (262 грн. х 3 - 15 грн. 70 коп.) = 770
грн. 30 коп., в 2005 році - (332 грн. х 3 - 15 грн. 70 коп.) = 980 грн. 30
коп., в 2007 році - (460 грн. х 5 - 120 грн.) = 2 180 грн., всього на загальну
суму допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007 роки 4 625 грн. 90
коп. та одноразову компенсацію при встановлені ІІ групи інвалідності виходячи
із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: 440 грн. х 45 - 284, 40 грн. = 19 515 грн. 60
коп., разом - 24 141 грн. 50 коп. і саме цю суму необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача.

З огляду
на вищенаведене, судове колегія також вважає за необхідне скасувати постанову
суду першої інстанції в частині визнання бездіяльності Управління праці та
соціального захисту населення Брянківської міської ради Луганської області по
ненарахуванню та недоплаті позивачу щорічної допомоги за 2002 та 2006
роки.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської
ради Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову
Брянківського міського суду Луганської області від 23.05.2008 року по справі №
2-а-46/08 року за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради
Луганської області про визнання
бездіяльності суб'єкта владних повноважень незаконною, стягнення недоплачених
сум компенсації при встановлені інвалідності та щорічної допомоги на
оздоровлення - скасувати.

Визнати
бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Брянківської
міської ради Луганської області по недонарахуванню та недоплаті ОСОБА_1
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007
роки.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради Луганської
області за рахунок коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриманої
суми одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 19 515
грн. 60 коп., передбачену ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2003, 2004, 2005 та 2007 року в сумі 4 625 грн. 90 коп.,
всього 24 141 грн. 50 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Брянківської
міської ради про стягнення недоотриманих
коштів допомоги на оздоровлення за 2002 та 2006 роки.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 15 серпня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 20 серпня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу
- з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С.В.Білак

Судді:
М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук