Справа № 22-а-5802/2008
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
п о с т а н о в А

Іменем України

04 червня 2008 року справа
№ 22-а-5802/08

приміщення суду за адресою:
м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Білак С.В.

суддів при секретарі

Сухарьок М.Г., Гаврищук Т.Г. Безрукової В.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача

судовому засіданні
Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від 03.04.2008 року
(у повному обсязі виготовлена 08.04.2008 р.)

по справі

№ 2-а-6809/08 /суддя Мясоєдова С.С./

за позовом

ОСОБА_1

до про

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська визнання дій
посадових осіб незаконними та зобов»язання зробити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про визнання дій посадових осіб
незаконними та зобов»язання зробити перерахунок пенсії.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2008
року у справі № 2а-6809/08 позовні
вимоги позивача задоволені. Визнано дії посадових осіб Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м. Луганська щодо нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_1 незаконними. Зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров»ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 р.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує пенсію як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач
належить до першої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.04.2003р.

Відповідно
до довідки МСЕК від 16.04.2003р. позивачу в результаті огляду встановлена третя
група інвалідності з 16.04.2003р. безстроково, пов»язаному з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідачем подана апеляційна
скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального права.

В
апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції застосував положення ст.28
Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії безпідставно, оскільки ця норма забороняє
застосовувати мінімальний розмір пенсії, встановлений цією статтею, для
визначення розмірів пенсій, у т.ч. і відповідно
до ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно
до положень ч.5 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. З метою
реалізації прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на
соціальний захист Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1 від
03.01.2002р., а суд першої інстанції не врахував цього при винесенні рішення.

Сторони до судового засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду
справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши
доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши
наявні у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 віднесений до першої категорії осіб, які
потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 від 30.04.2003 року (а.с.3) і є інвалідом третьої групи що
підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від
15.07.2003 р. (а.с.3).

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м. Луганська.

На
звернення позивача про перерахування пенсії 20.02.2007., відповідач листом за №
941/02-07 від 29.03.2007 р. відмовив
позивачу у перерахуванні і призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.6,
7).

З 1
січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його
преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом
другим преамбули Закону України № 1058-4 передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною
3 статті 4 Закону України № 1058-4 передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Право
громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене
статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ
8 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами
зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року максимальний розмір
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством),
призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до цього Закону не
може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий
граничний розмір визначений даною статтею для пенсій призначених у 2006 році
відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» №
3235-15 від 20 грудня 2005 року.

Нормою
зазначеної статті Закону визначений
загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених
(перерахованих) за нормами спеціального закону у 2006-2007 роках, а також
граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом у 2006 році.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53
даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого
доходу.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до першої категорії.

Згідно
частини третьої ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія
у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Частина
четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком, приписи зазначеної норми співпадають з приписами пункту 4
Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів
України від 30 жовтня 1997 року № 523 (з наступними змінами та доповненнями).

Колегія
суддів зазначає, що даною нормою визначений для даної категорії нижчий розмір
державних пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49 спеціального закону
передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54 даного закону нижчий
розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених виключно до першої категорії,
та у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р., згідно
статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому
числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону
України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Частиною
3 статті 4 даного Закону України (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня
2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум
на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею
62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006
року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року був затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена
стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в
новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка
втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406
гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена
абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно
410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким
чином, для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії
повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційні
принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною
2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте
у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як
статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи
зазначене, суд першої інстанції правильно визнав дії Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м. Луганська неправомірними та зобов»язав
перерахувати пенсію.

Колегія
суддів вважає, що дії відповідача щодо виплати пенсій позивачу (державної та
додаткової пенсій) у розмірах менших від
шести мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не відповідають
вимогам частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте,
суд першої інстанції помилково дійшов до висновку щодо проведення такого
перерахунку пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 р. в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50
% мінімальної пенсії за віком по 3 групі інвалідності, оскільки на підставі
ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», у
разі виникнення права на підвищення пенсії - її розмір перераховується з
першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано після 15 числа.

Таким
чином, перерахування пенсії позивачу необхідно провести з 01.03.2007 року, так
як позивач за перерахунком пенсії звернувся в 20.02.2007 року.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201,
ст.205, ст. 207, ст. 211, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О
С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі
м. Луганська на постанову Луганського окружного адміністративного суду від
03.04.2008 року у справі № 2-а-6809/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Луганська про визнання дій посадових осіб незаконними
та зобов»язання зробити перерахунок пенсії -
задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2008 року у справі №
2-а-6809/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про визнання дій посадових осіб незаконними та
зобов»язання зробити перерахунок пенсії
- змінити.

Перерахунок
пенсії ОСОБА_1 здійснити з 1 березня 2007 року.

В іншій
частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2008
року - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина постанови проголошена 04 червня 2008 року, в повному
обсязі постанова складена 9 червня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Постанова
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий
С.В.Білак

Судді М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук