Справа № 3/262
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

12 год. 04 хв.

21.08.2008 р. №
3/262

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового
засідання Серпутько Т. С.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За
позовом

ОСОБА_1

до

Державного
Департаменту інтелектуальної власності

про

скасуваня
рішення та зобов'язання вчинити дії

У
судовому засіданні 21 серпня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та
резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И
С П Р А В И

ОСОБА_1
(надалі -Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державного Департаменту інтелектуальної власності (надалі
-Відповідач) про скасування рішення Державного Департаменту інтелектуальної
власності від 6 вересня 2007 року та зобов'язання внести зміни до рішення та
Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не згідний із рішенням Державного
Департаменту інтелектуальної власності від 6 вересня 2007 року. Так, Позивач
вважає, що заявлене позначення «IsoРlex» і протиставлене позначення «ISOFLEX»не
є схожими до ступеня змішуваності. Різні смислові значення цих позначень не
можуть ввести в оману споживача, заявлені послуги та послуги, для яких
зареєстровані товарні знаки, що протиставляються, не є однорідними.

Представник
Відповідача проти позову заперечив та зазначив, що за результатами експертизи
заявки № m 200620626, 11 вересня 2007 року Державним Департаментом
інтелектуальної власності прийнято рішення про відповідність заявленого
позначення умовам надання правової охорони відносно частини товарів і послуг на
підставі того, що для всіх товарів 17 класу МКТП заявлене позначення є схожим
настільки, що його можна сплутати з словесним позначенням «ISOFLEX», раніше
поданим на реєстрацію в Україні на ім'я «ІСОМАТ С.А»(GR) щодо споріднених
товарів.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників Позивача та
Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста
Києва,-

В С Т А Н О В И В

27
грудня 2006 року Позивачем було подано заявку № m 200620626 на реєстрацію знаку
для товарів і послуг
«IsoPlex»стосовно 17 та 19 класів Міжнародної класифікації товарів і
послуг (надалі - МКТП).

13 серпня 2007 року Відповідач
надіслав Позивачу повідомлення про можливу відмову у реєстрації знаку відносно
частини товарів. Зокрема, у повідомленні було зазначено, що, відповідно до
Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на
знак для товарів і послуг (п.4.5.1.) можлива відмова у реєстрації знака
відносно частини товарів на підставі
пункту 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», виходячи з того, що для всіх товарів 17 класу заявлене позначення є
схожим настільки, що його можна сплутати з словесним позначенням «ISOFLEX»,
раніше поданим на реєстрацію в Україні (заявка № m200610175 від 12 липня 2006
року) щодо споріднених товарів.

06 вересня 2007 року Відповідач затвердив
висновок про відповідність позначення «IsoPlex»умовам надання правової охорони
за результатами кваліфікаційної експертизи, який набув статусу рішення про
реєстрацію знаку, відносно частини товарів і послуг на підставі пункту 3 статті
6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», виходячи з
того, що для всіх товарів 17 класу заявлене позначення є схожим настільки, що
його можна сплутати з словесним позначенням «ISOFLEX», раніше поданим на
реєстрацію в Україні (заявка № m200610175 від 12 липня 2006 року)
щодо споріднених товарів.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про оскарження рішення Відповідача від 06 вересня 2007 року про реєстрацію
знаку для товарів і послуг «ІsoPlex»відносно частини товарів і послуг. Позивач
просить зобов'язати Департамент внести зміни до рішення Департаменту від 06
вересня 2007 року та до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що заявлене позначення «IsoPlex»і позначення «ISOFLEX»не є схожими настільки,
що їх можна сплутати ні по одному з критеріїв, передбачених чинним
законодавством. Крім того, Позивач вважає, що заявлені товари для позначення
«IsoPlex» та «ISOFLEX» не є однорідними.

Відповідач проти заявлених позовних
вимог заперечив та вважає, що заявлені товари 17 класу МКТП для позначень
«ІsoPlex»та «ІSOFLEX»є однорідними, а відмова у реєстрації позначення
«IsoPlex»для товарів 17 класу МКТП є такою, що відповідає вимогам пункту 3
статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

На підставі наданих Суду пояснень,
аналізу доказів, Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

На момент прийняття Відповідачем
рішення (06 вересня 2007 року) заявки на обидва позначення «IsoPlex» та
«ІSOFLEX»містили вимогу про реєстрацію відповідного позначення у 17 класі МКТП.
При цьому, заявка на позначення «ISOFLEX», яка була протиставлена заявці
Позивача на позначення x»містила наступний перелік товарів 17 класу МКТП:
Каучук, гутаперча, гума, азбест, слюда і вироби з них, що не належать до інших
класів, пластмасові матеріали на виробничі потреби; пакувальні, защільнювальні,
ізоляційні матеріали; неметалеві гнучкі труби; всі товари, що включені до 17
класу. Таким чином, заявка на позначення «ІSOFLEX»включала в себе всі товари 17
класу МКТП.

При цьому, Суд звертає увагу на те,
що заявка № m 200610175 на позначення » була подана 12 липня 2006 року, а
заявка Позивача № m 200620626 на позначення lex»була подана 27 грудня 2006
року.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»пріоритет заявки (пріоритет)
-це є першість у поданні заявки. Крім того, згідно з статтею 1 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»дата пріоритету -
дата подання заявки
до Установи чи до відповідного
органу держави -
учасниці Паризької конвенції про охорону промислової власності, за якою
заявлено пріоритет. Таким очевидним є факт того, що заявка № m 200610175 на
позначення LEX»має пріоритет стосовно заявки Позивача № m 200620626 на
позначення ».

Відповідно до частини 6 статті 5
Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»право на
одержання свідоцтва має заявник, заявка якого має більш ранню дату подання до
Установи або, якщо заявлено пріоритет, більш ранню дату пріоритету,
за умови, що
вказана заявка не вважається
відкликаною, не відкликана
або за нею Установою не
прийнято рішення про відмову в
реєстрації знака, можливості оскарження якого вичерпані.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону
України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»не можуть бути
зареєстровані як знаки позначення, які є
тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з: знаками, раніше
зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для
таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Суд вважає, що на момент прийняття
рішення про реєстрацію позначення «IsoPlex»(06 вересня 2007 року), Відповідач
цілком обґрунтовано застосував частину 3 статті 6 Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг», оскільки, станом на 06 вересня 2007 року,
всі товари 17 класу МКТП були включені до заявки № m 200610175 на позначення
«ISOFLEX», яка була подана значно раніше, то мала пріоритет по відношенню до
заявки № m 200620626 на позначення «IsoPlex».

Позначення «IsoPlex»складається із
першого складу «Iso», виконаного оригінальним шрифтом з великої літери «І», а
також другого складу «Plex», виконаного оригінальним шрифтом з великої літери
«P». Позначення «ISOFLEX»є словесним позначенням, що складається із двох
складів «ISO»та «FLEX», які виконані стандартним шрифтом великими літерами.

Відповідно до пункту 4.3.2.6 Правил
складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України
від 28 липня 1995 року № 116 (в редакції наказу Державного патентного відомства
України від 20 серпня 1997 року № 72)
словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються з словесними та
комбінованими позначеннями, до композиції яких входять словесні елементи. При
встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична),
графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість. Суд вважає цілком
обґрунтованим пояснення Відповідача стосовно фонетичної схожості позначень
«IsoPlex»та «ISOFLEX»внаслідок повної тотожності всіх голосних звуків та
абсолютної більшості співпадаючих приголосних звуків.

Крім того, Суд вважає обґрунтованою
позицію Відповідача стосовно візуальної схожості позначень «ІsoPlex» та
«ІSOFLEX», які відрізняються тільки однією літерою латинського алфавіту та
шрифтом. Враховуючи те, що обидва позначення не мають семантичного (смислового)
значення, а є вигаданими, то їх схожість за фонетичною та візуальною ознакою
давала Відповідачу достатні підстави стверджувати, що позначення «IsoPlex»можна
сплутати з позначенням «ISOFLEX», оскільки обидва позначення були заявлені до
реєстрації в тому числі й у 17 класі МКТП.

Суд звертає увагу на те, що згідно із
частиною 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або
схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи
заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або
споріднених з ними товарів і послуг.

Пунктом 4.3.2.4. Правил складання,
подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і
послуг передбачено, що позначення вважається схожим настільки, що його можна
сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи
на окрему різницю елементів. При перевірці позначень на тотожність і схожість
необхідно: провести пошук тотожних або схожих позначень; визначити ступінь схожості заявленого
позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень; визначити однорідність
товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або
послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки,
виявлені під час пошуку.

Згідно з пунктом 4.3.2.5. Правил
складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, для позначення, заявленого як знак, щодо якого проводиться
експертиза по суті, і виявлених зареєстрованих та заявлених на реєстрацію
знаків з більш раннім пріоритетом встановлюється однорідність товарів або
товарів і послуг. При встановленні однорідності товарів або товарів і послуг
визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про
належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги. Для
встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх
призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту
товарів, коло споживачів. Суд вважає, що рід (вид) товарів, їх призначення,
коло споживачів товарів, заявлених до реєстрації у заявках № m 200610175 на
позначення LEX»та № m 200620626 на позначення ex»станом на 06 вересня 2007 року
були, значною мірою однаковими, що давало підстави Відповідачу дійти висновку
про однорідність товарів.

Згідно із пунктом 4.4.2. Правил
складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, при встановленні відповідності заявленого на реєстрацію знака
вимогам, викладеним в статті 6 Закону, тільки для частини товарів і/або послуг,
для яких заявлено реєстрацію знака, Відомством виноситься рішення про
реєстрацію знака відносно частини товарів і послуг. Таким чином, Відповідач,
приймаючи рішення стосовно реєстрації знаку «IsoPlex»відносно частини товарів
(крім 17 класу МКТП) діяв відповілно до Правил складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Суд звертає увагу на те, що усі
рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
що визначені законом.

Відповідно
до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії). Відповідно до цього критерію суб'єкт владних
повноважень враховує як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо
вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суд вважає, що при прийнятті рішення
від 06 вересня 2007 року про реєстрацію позначення «IsoPlex»стосовно частини
заявлених товарів (крім товарів 17 класу МКТП), Відповідач діяв на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені Законом України «Про охорону прав на знаки
для товарів і послуг»та Правилами складання, подання та розгляду заявки на
видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, з використанням
відповідних повноважень, наданих йому у сфері реєстрації знаків для товарів і
послуг, обгрунтовано та безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням
принципу рівності перед законом тощо, та правильно застосував частину 3 статті
6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», пункти
4.3.2.4, 4.3.2.5, 4.3.2.6 Правил складання, подання та розгляду заявки на
видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, а також пункт 4.4.2.
Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на
знак для товарів і послуг.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 6, 7, 8, 9, 17, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва-

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні
адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська