Справа № 3/569
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

11 год.15 хв.

08.07.2008 р. №
3/569

Окружний адміністративний
суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н.Є. при секретарі
судового засідання Серпутько Т.С.

Розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну справу

За позовом ОСОБА_1

До Голосіївського
районного управління МВС України в м. Києві

Треті
особи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві

державної адміністрації

Про
визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

У
судовому засіданні 8 липня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину
Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1
(надалі -Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з
позовом до Голосіївського районного управління МВС України в місті Києві
(надалі - Відповідач) з вимогою визнати протиправними дії щодо реєстрації
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати скасувати реєстрацію
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та пояснив
наступне. ОСОБА_4 зареєстрована за місцем, іншим, ніж місце реєстрації її
батьків. Органом реєстрації було порушено процедуру реєстрації, оскільки її
проведено без згоди власника квартири АДРЕСА_1.

Представник
Відповідача в обґрунтування заперечень на позов зазначив, що дії Голосіївського
районного управління МВС України в міті Києві по реєстрації ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 є законними та такими, що вчинені в межах
повноважень, наданих положеннями чинного законодавства України.

Треті
особи -ОСОБА_2, ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представник
Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, проти позовних вимог
заперечив в повному обсязі.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення сторін та третіх осіб,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, дочку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 5 червня 2007 року на
підставі заяви її матері -ОСОБА_2 (на зазначений період зареєстрованої за
адресою - АДРЕСА_1 (з 20.01.1998 р.) -було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується карткою прописки, виданою Голосіївським районним управлінням
МВС України в місті Києві. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру оформлене
на ОСОБА_1.

Як
підтверджується матеріалами справи, Ухвалою Голосіївського районного суду міста
Києва від 16 листопада 2006 року було відкрито провадження в цивільній справі
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 5 червня 2007
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням задоволено. ОСОБА_2 визнано такою, що втратила
право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

14
вересня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до ВГІРФО Голосіївського РУ із заявою, в
якій вказала, що в зв'язку з набранням чинності рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 5 червня 2007 року та відповідно до частини 1
статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання»просить зняти з реєстрації ОСОБА_2 та її малолітню доньку ОСОБА_4

9
жовтня 2007 року на підставі вказаного рішення суду та заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2
була знята з реєстрації.

Як
встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідач листом від
3 грудня 2007 року №11/3-1094 повідомив представника Позивача про те, що
оскільки судом ОСОБА_4 не була визнана такою, що втратила місце проживання,
реєстрація її місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 залишена без змін.

Представник
Позивача в судовому засіданні зазначив, що вважає таку позицію Відповідача
протиправною.

Суд
звертає увагу учасників адміністративного процесу на те, що відповідно до
положень статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положення даної статті
передбачає право батьків дитини на визначення місця проживання дитини.

Положення
частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України встановлює, що місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона
проживає.

Згідно
вимог статті 65 Житлового кодексу України на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди всіх членів сім'ї наймача, які проживають разом з ним
не потрібно.

Частиною
2 статті 156 Житлового кодексу України
встановлено, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди
власника не потрібно.

Як
встановлено судом, на час проведення реєстрації ОСОБА_4 5 червня 2007 року рішення Голосіївського
районного суду місті Києва від 5 червня 2007 року про визнання її матері
-ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири
АДРЕСА_1 законної сили не набрало. Таким чином станом на 5 червня 2007 року
ОСОБА_2 не може вважатися такою, що втратила право користуватися даним жилим
приміщенням та втратила інші права, що випливають з права користування жилим
приміщенням.

Зважаючи
на вищевикладене, суд вважає, що на момент проведення реєстрації ОСОБА_4, 5
червня 2007 року, її мати -ОСОБА_2 мала право, а Відповідча -обов'язок щодо
реєстраціъ неповнолітньої дитини за місцем реєстрації матері, як це передбачено
чинним законодавством України.

Щодо
посилання представника Позивача на необхідність зняття ОСОБА_4 з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Голосіївського районного суду міста
Києва, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Предметом розгляду
вищевказаної цивільної справи було визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням. За результатами розгляду даної справи, ОСОБА_2
була визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири
АДРЕСА_1.

Рішення
Голосіївського районного суду у справі №2-8407 від 5 червня 2007 року не
стосується ОСОБА_4, оскільки питання про визнання її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 не було предметом розгляду
вказаної цивільної справи.

Відповідно
до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється
протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Позивачем
не було надано суду доказів, які б підтверджували наявність обставин
передбачених в даній статті, які могли б бути підставою зняття ОСОБА_4 з
реєстрації місця проживання.

Стосовно
посилання представника Позивача про те, що реєстрація була проведена без згоди
ОСОБА_1 як власника квартири, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004
року № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації
місця проживання в Україні»підпис власника/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї не потрібен у разі вселення
до батьків їх неповнолітніх дітей.

Суд
звертає увагу на те, що під час розгляду цивільної справи Голосіївським районним
судом міста Києва за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим приміщенням, судом не вживались заходи
забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії по реєстрації неповнолітньої
дитини -ОСОБА_4 Таким чином, Відповідач не мав законних підстав для відмови у
проведенні реєстрації.

Згідно
положень статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений
житла інакше, як на підставі закону чи за рішенням суду.

Статтею
11 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина має право
на проживання в сім'ї з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування
батьків.

Згідно
зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства»діти-члени сім'ї наймача
або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Згідно
статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади
здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та
відповідно до законів України.

Суд
звертає увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають
підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно
до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …(3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від суб'єкта владних
повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо
вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Суд вважає, що для цього Відповідач повинен ретельно зібрати і дослідити
матеріали, що мають доказове значення у справі.

Суд
звертає увагу сторін на те, що суб'єкт владних повноважень повинен уникати
прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними
обставинами.

Таким
чином, суд прийшов до висновку, що вчинені Відповідачем дії щодо реєстрації
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Частиною
1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи
з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві посилання Позивача є недоведеними, а тому в їх задоволенні слід
відмовити.

На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

У
задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо
таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська