Справа № 22-а-1434/2008
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
червня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-1434/08

Категорія: 49 Головуючий 1
інстанції: Андрущенко-Луценко С.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Гуцал М.І.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб у судове засідання
ніхто не прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2007 року по справі №
2-а-93/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерства
праці та соціальної політики України, Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України

про
визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості по виплаті сум
щорічної допомоги на оздоровлення ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області з позовом до відповідачів, Управління
праці та соціального захисту населення Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерства
праці та соціальної політики України, Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державного казначейства України, Міністерства фінансів
України, в якому просив визнати дії по відмові в перерахунку сум щорічної
грошової допомоги на оздоровлення неправомірними, та просив стягнути на його
користь заборгованість по виплаті суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення в сумі 4815,3 грн., яка підлягає стягненню за період з 2001 по
2005 роки.

Постановою
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.07 р. в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Миргородської районної
державної адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України про визнання дій неправомірними та стягнення
заборгованості по виплаті сум щорічної допомоги на оздоровлення було відмовлено.

Позивач не
погодився з зазначеною постановою та
подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.07 р. по справі № 2-а-93/07
та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Управління
праці та соціального захисту населення Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області та Головне управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації надали до суду
письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просять залишити без
задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
постанову суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи та учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії. Його інвалідність пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи (а.с.7-8).

Позивач,
як інвалід війни має право на отримання щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня, передбачену Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначалося раніше, позивач просив виплатити йому заборгованість по сумі щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі
4815,3 грн., яка підлягає стягненню за період з 2001 по 2005 роки.

Згідно ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам II групи, що стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачена щорічна виплата на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, а інвалідам III групи - в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

На протязі 2001
-2005 років мінімальна заробітна плата постійно змінювалась відповідними
законами України.

Посилання
відповідачів на необхідність при нарахуванні сум щорічної грошової допомоги на
оздоровлення застосовувати положення Постанови Кабінету Міністрів України „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 836 від 26.07.1996 року є безпідставним.

Законом України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати

внаслідок Чорнобильської катастрофи" не уповноважено Кабінет
Міністрів зменшувати конкретні суми
компенсацій і допомог, змінювати розмір допомоги на оздоровлення, встановлений
законом, і Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.92 Конституції України, визначаються
законами, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено,
що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада
України.

Конституція
України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим
державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів. Верховною Радою України дія ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" протягом 2001-2004 років не призупинялась.

Позивач ОСОБА_1
згідно з вимогами Закону повинен був би отримувати щорічну допомогу на
оздоровлення за період із 2001 року по 2004 р. включно в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат як інвалід III групи, а з 2005 р. в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

При цьому, як
вбачається з матеріалів справи та діючого в даній сфері законодавства, Закон
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема ст. 48 цього закону залишилася
незмінною з моменту прийняття самого закону. Даний Закон публікувався в пресі і
позивач мав можливість з ним при бажанні ознайомитися, а отже суд вважає, що
позивачеві було достовірно відомо починаючи з 2000 р. про порушення його прав
відповідачем при нарахуванні сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлений річний строк звернення до
адміністративного суду.

Згідно з ч. 1
зазначеної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2
зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів
справи вбачається, що позов було подано до адміністративного суду 06.06.07 р.,
тобто з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином,
колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що
позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення
недоплаченої разової щорічної допомоги до 5 травня за 2001-2005 роки.

Приймаючи до
уваги те, що позивач не надав суду доказів, на підтвердження поважності
пропуску строку звернення до суду, та що будь-які підстави поновлення такого
строку відсутні, в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовив
правомірно за пропуском строків звернення до суду.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів
дійшла до висновку стосовно того, що постанова Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 12.11.07 р. по справі № 2-а-93/07 прийнята з
дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.07 р. по справі № 2-а-93/07 -
залишити без задоволення.

Постанову
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.07 р. по
справі № 2-а-93/07 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ
Управління праці та соціального захисту населення Миргородської районної
державної адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України про визнання дій неправомірними та стягнення
заборгованості по виплаті сум щорічної допомоги на оздоровлення - залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

М.І. Гуцал

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 24.06.2008
року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.С.
Водолажська