Справа № 22-а-9006/2008
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача
- Носа С.П.,

суддів:
Любашевського В.П., Яворського І.О.,

при
секретарі судового засідання - Федуніву Б.Б.,

за участю осіб:

від позивача -
Лешеги П.А., Саланя С.С., Шабана В.Г.,

від відповідача -
Тенети Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області

на постанову Господарського суду Львівської області від 15 квітня
2008 року у справі

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
“Універсал”

до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі
Львівської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Дрогобицькому р-ні від 17.07.2007 року № /0, від 25.09.2007 року №
/1, від 04.12.2007 року № /2, від 18.02.2008 року №
/3, від 17.07.2007 року № /0, від 25.09.2007 року №
/1, від 04.122007 року № /2 та від 18.02.2008 року №
/3, -

В С Т А Н О В И
Л А :

Постановою Господарського суду Львівської області від 15 квітня
2008 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано нечинними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Дрогобицькому районі

Львівської
області від 17.07.2007
року №/0, від
25.09.2007 року

№/1,
від 04.12.2007 року
№/2, від 18.02.2008
року

№/3,
від 17.07.2007 року
№/0, від 25.09.2007
року

№/1,
від 04.12.2007 року
№/2 та від
18.02.2008 року

№/3.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, його оскаржила Державна податкова інспекція у
Дрогобицькому районі Львівської області - відповідач по справі. В апеляційній
скарзі просить скасувати постанову суду від 15.04.2008р. та прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Універсал»,
покликаючись на невідповідність оскаржуваної постанови нормам матеріального,
процесуального права та фактичним обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Як вбачається з
матеріалів справи, ДПІ у
Дрогобицькому районі Львівської області проведено виїзну планову документальну перевірку Товариства з
обмеженого відповідальністю „Універсал" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період 01.10.2005 року по
31.12.2006 року, про що складено Акт від 04.07.2007 року №366/23-1/13820680.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення: від 17.07.2007 року №/0 про визначення
ТзОВ „Універсал" суми податкового зобов'язання
за платежем податок на прибуток в розмірі 309643 грн. - основного
платежу та 154822 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, всього 464465 грн.; від 17.07.2007 року №/0 про визначення
ТзОВ „Універсал" суми податкового
зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 826555 грн. - основного
платежу та 413278 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, всього 1239833 грн.

За
результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, скарги ТзОВ „Універсал" залишено без
задоволення, та ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області прийнято
повторні податкові повідомлення-рішення: від
25.09.2007 року №/1, від 04.12.2007 року №/2, від
18.02.2008 року №/3 про визначення ТзОВ „Універсал" суми
податкового зобов'язання за платежем
податок на прибуток в розмірі 309643 грн. - основного платежу та 154822
грн. - штрафних (фінансових) санкцій, всього 464465 грн.; від 25.09.2007 року №/1, від 04.12.2007 року №/2, від

18.02.2008 року №/3 про визначення ТзОВ
„Універсал" суми податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в розмірі 826555 грн. - основного платежу та 413278 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, всього 1239833 грн.

ДПІ
у Дрогобицькому районі Львівської області встановлено, що на порушення п. 5.1. п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст, 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994
року №334/94-ВР(Із змінами та доповненнями), у зв'язку з віднесенням позивачем
до складу валових витрат вартості транспортних послуг у розмірі 1238572 грн., які надані позивачу ПП ОСОБА_1, ПП
ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, позивачем занижено
податок на прибуток на суму 309643 грн. Свій висновок відповідач мотивував тим, що вказані витрати не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, а також не представлено документи, що засвідчують
факти використання отриманих послуг у власній господарській діяльності. Доводи ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської
області колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу суду, виходячи із
наступного.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг),
які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2
ст.5 цього ж Закону включаються суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем продукції
(робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи
реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї
статті.

Згідно із п.п. 5.3.9 п.5,3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", до
складу валових витрат не належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п.5.11 ст.5 зазначеного Закону,
установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені
у цьому Законі, не дозволяється.

Статтею 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не встановлено ніяких
вимог до форми і виду документів, які б відносилися до цілей
податкового обліку.

Відповідно до п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 даного Закону,
датою збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податків на
оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата фактичного отримання платником податків результатів
робіт (послуг). Відповідно до п.п.11.2.3 п.11.2 ст.11 Закону, датою збільшення валових витрат платника податку при
здійсненні ним операцій з особами,
що є резидентами, які сплачують цей податок за ставкою нижчою, ніж зазначена у статті 10 цього Закону, або сплачують
цей податок у складі єдиного чи фіксованого податку чи є звільненими від
сплати цього податку або не є Його суб'єктами згідно
із законодавством, - є дата фактичного отримання робіт (послуг) від таких осіб,
незалежно від наявності їх оплати.

Як вбачається із матеріалів справи, в період IV квартал
2005 року - IV квартал 2006 року позивачем отримувалися транспортні послуги, що
надавалися йому вантажними автомобілями фізичними особами-підприємцями
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Факт надання цих
транспортних послуг підтверджується рахунками-фактурами, відривними талонами замовника до шляхових листів,
товарно-транспортними накладними на перевезення розчину, щебеню, піску. Дані
документи є первинними документами у
розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є підставою
для віднесення вартості наданих послуг
(виконаних робіт) до складу валових витрат.

Як вбачається із змісту Акту перевірки, фактично у
періоді, що перевірявся, предметом
діяльності ТзОВ „Універсал" були, зокрема: будівництво будівель, мостів, шляхових естакад та інших
об'єктів, будівництво решти споруд та Інженерні
роботи. Наведені види діяльності передбачений і у Довідці № 408 з ЄДРПОУ. виданій Управлінням статистики у Дрогобицькому
районі. Тому отримані позивачем транспортні послуги по перевезенню розчину,
щебеню, піску безпосередньо пов'язані із
господарською діяльністю позивача.

Таким чином, висновок податкового органу про те, що ТзОВ
„Універсал" включило до складу валових витрат вартість
транспортних послуг в сумі 1238572 грн. з порушенням п. 5.1. п.п. 5.2.1 п. 5.2,
п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», є необгрунтованим, оскільки вказані
витрати підтверджені документально та пов'язані з господарською діяльністю
позивача (підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції тощо). Тому відсутні підстави для
донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 309643 грн. основного
платежу(25% від 1238572 грн.) та
застосування штрафних(фінансових) санкцій від цієї суми.

Окрім того, ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області
встановлено порушення ТзОВ „Універсал" п.п. 4.1. ст. 4., п.п. 6.1.1 п.
6.1. ст. 6, п.п. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7, п.п. 7.4.1 п. 7,4,
п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 року № 168/97-ВР, в результаті
чого занижено податок на додану вартість у розмірі 826555 грн.

Зокрема, в ході перевірки зроблено висновок щодо надання
послуг по будівництву позивачем за ціною
нижчою, ніж суми фактичних понесених витрат підрядником по виконанню робіт, в
результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в розмірі 578841 грн. Також відповідачем вказується
на заниження податку на додану вартість в розмірі
247714 грн. від безпідставного віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по отриманих у фізичних осіб-підприємців транспортних
послугах.

Проте доводи апелянта необгрунтовані і не заслуговують на увагу суду, виходячи із
наступного.

Щодо суми ПДВ в розмірі 247714 грн., то враховуючи те, що позивачем правомірно включено до складу валових
витрат вартість отриманих транспортних послуг в сумі 1238572 грн., які надані
позивачу ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_3, і ці
послуги є пов'язаними з веденням господарської діяльності позивача, то ТзОВ „Універсал" у відповідності до
п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість" правомірно віднесено до складу податкового
кредиту суми ПДВ по вказаних
послугах в розмірі 247714 грн. (20% від 1238572 грн.). Тому відсутні підстави для донарахування позивачу податку на
додану вартість в сумі 247714 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій від цієї суми.

Щодо суми ПДВ в розмірі 578841 грн., слід відзначити
наступне. Відповідно до н.4.1 ст. 4 Закону
України „Про податок на додану вартість", база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за вільними
цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів).

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України „Про податок на
додану вартість”, звичайні ціни у цьому законі розуміються та
застосовуються за правилами, визначеними п.1.20 ст.1 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно
до п.п 1.20.1 п. 1.20 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств” якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору.
Якщо не доведене зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає
рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива
ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому
власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а
покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про
такі товари (роботи, послуги), а також ціни,
які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг).

Підпункт
1.20.8 п.1.20 ст.1 цього ж Закону вказує, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у
випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у
порядку, встановленому законом.

Висновки відповідача про заниження рівня звичайних цін
при виконанні умов будівельних контрактів
безпідставно зроблені ним на підставі даних про збиткові результати загальної
господарської діяльності позивача. З наданих позивачем аналітичних таблиць доходів і витрат вбачається, що всі
контракти та договори, які як приклад наведені в Акті
перевірки, є прибутковими, так як не можуть бути укладені зі збитковим результатом і нижчими цінами через те, що
укладаються у відповідності до Цивільного кодексу України та Державних будівельних норм. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачу під час
проведення перевірки були надані окремі
пояснення про те, що на збитковість діяльності товариства в певні періоди вплинула неповна зайнятість працівників
товариства та морально-фізична зношеність
будівельної техніки, що створило певну кількість витрат, однак дані пояснення не
були прийняті відповідачем до уваги.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в
обгрунтування того, що ціна будівельних контрактів не відповідає рівню
звичайної ціни, в порядку п.2 ст.71 КАС України не довів правомірності свого
рішення про донарахування позивачу суми ПДВ в розмірі 578841
грн. та застосування штрафних(фінансових) санкцій від цій суми.

Все вищенаведене вказує на безпідставне донарахування
позивачу податку на додану вартість в сумі 578841 грн. та
застосування штрафних(фінансових) санкцій від цієї суми.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позовні вимоги про визнання
нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 17.07.2007 року
№/0, від 25.09.2007 року №/1, від
04.12.2007 року №/2, від 18.02.2008 року №/3, від 17.07,2007 року №/0, від 25.09.2007
року №/1, від 04.12.2007 року
№/2 та від 18.02.2008 року №/3 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене
з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені в
ньому, доводами апеляційної скарги не спростовуються, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

На
підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст.
160, ст. ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області
залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Львівської області від 15 квітня
2008 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю “Універсал” до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень
ДПІ у Дрогобицькому р-ні від 17.07.2007 року № /0, від 25.09.2007
року № /1, від 04.12.2007 року № /2, від 18.02.2008 року №
/3, від 17.07.2007 року № /0, від 25.09.2007 року №
/1, від 04.122007 року № /2 та від 18.02.2008 року №
/3 залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя-доповідач С.П. Нос

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський