Справа № 2-а-3232/2008
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2008-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 2-а-3232/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі головуючого
судді Головко О.В.

при секретарі судового засідання Воронові Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

позов Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; Приватного
підприємства «Дон-Промтехніка»

про визнання угоди недійсною, -

в с т а н о в и в :

08 квітня 2008 року до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду на виконання постанови Вищого господарського суду
України від 26.02.2008 надійшли матеріали справи за позовом Західно-Донбаської
ОДПІ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Приватного підприємства
«Дон-Промтехніка». В позовній заяві ДПІ просить визнати договір купівлі-продажу
№14/10 від 14.10.2002, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Приватним підприємством «Дон-Промтехніка», не дійсним, який укладений з метою
завідомо суперечної інтересам держави і суспільства; стягнути з Приватного
підприємства «Дон-Промтехніка» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
грошові кошти за отриманий товар у розмірі 89648, 4 грн.; стягнути з

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у дохід держави грошові
кошти в сумі 89648, 4 грн., в розмірі вартості товару; судові витрати покласти
на відповідача.

В обґрунтування позову ДПІ зазначила, що вказаний договір
має бути визнаний повністю недійсним, оскільки укладений з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави. Зазначені обставини
підтверджуються рішенням Київського місцевого суду м. Донецька від 05.08.2002,
згідно з яким визнані недійсними з моменту реєстрації засновницькі документи ПП
«Дон-Промтехніка». Також в ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що
дане підприємство податкову звітність в ДПІ за місцем реєстрації не надає з
моменту реєстрації у податковому органі, за юридичною адресою не знаходиться.

Представники відповідачів до суду не
з'явилися. Судом було направлено на
адресу відповідачів копію позовної заяви з доданими до неї документами, а також
ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку, проте конверти
разом з усіма документами повернулися до суду з відміткою поштового відділення,
що адресат не знаходиться за зазначеною адресою. Відповідно до даних,
зазначених в витягах з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які містяться в
матеріалах справи, юридичні адреси відповідачів не змінені. З урахуванням
зазначеного суд доходить висновку, що справа може бути розглянута за їх
відсутності.

Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи
та доводи осіб, які беруть участь у справі суд доходить висновку, що позовна
заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 14.10.2002 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Приватним
підприємством «Дон-Промтехніка» було укладено договір купівлі-продажу № 14/10
на загальну суму 90000 грн.. Всі умови договору виконані сторонами, що
відображено у первинних документах та не заперечується позивачем по справі.

Отже відповідачі виконали взаємні зобов'язання за договором. При цьому суд
зазначає, що сама по собі угода про продаж товару, який зазначено в доданій до
справи накладній, не є такою, що суперечить інтересам держави та суспільства.
Товар, який фізична особа-підприємець ОСОБА_1 придбала у ПП «Дон-Промтехніка»
не виключено законом із цивільного обігу, не було й інших законодавчих обмежень
стосовно його купівлі-продажу.

Встановлення умислу учасника оскаржувальної угоди
на її укладання з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, мало бути
предметом дослідження у справі № 2-6149/2002, на яку посилається позивач. Наявність умислу не
може бути підтверджено лише рішенням суду про визнання недійсними з
моменту реєстрації засновницьких документів ПП «Дон-Промтехніка», оскільки
предметом дослідження у цій справі були реєстраційні документи підприємства, а
не наявність протиправного умислу при укладенні конкретної угоди, що мала місце
під час підприємницької діяльності.

Суд також доходить висновку, що згідно
з ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання
однією стороною з другої сторони в доход держави все одержане нею, а також усе
належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності
наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій
стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням
того, що відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є
таким, що порушує публічний порядок, а отже - нікчемним. Як зазначено у ч. 2
ст. 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не вимагається.

Відповідно до ст. 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, суд закриває провадження у ній.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, застосовуються санкції, передбачені
ч. 1 ст. 208 ГК України. За змістом статті це можливо лише в разі виконання
правочину хоча б однією стороною. Зазначені санкції не можна застосовувати за
сам факт несплати податків однією зі сторін договору, оскільки за таких
обставин правопорушенням була б несплата податків, а не вчинення правочину. Для
стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення угоди з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 208 ГК України передбачені нею
санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції
України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за
рішенням суду у випадках, в обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до
адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню,
наведеному в частині першій статті 238 ГК України.

Встановлені частиною 1 ст. 208 ГК України санкції
можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених ст. 250 цього
Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж
через один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

Із матеріалів справи вбачається, що угода, яка є
предметом судового розгляду в адміністративній справі, укладена 14.10.2002 року, а з відповідним позовом до суду ОДПІ звернулася тільки в
2008 році, тобто з пропуском строків, встановлених ст. 250 ГК України.

З урахуванням сукупності викладених обставин суд
доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині
позовних вимог щодо визнання недійсною угоди. В іншій частині позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 157, 162 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження
у справі в частині позовних вимог Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання
недійсною угоди від 14.10.2002 №14/10, укладеної між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Дон-Промтехніка», зарити.

У
задоволенні позову Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції в іншій
частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом
десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, а апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 16.08.2008 року.

Суддя Головко
О.В.

З оригіналом
згідно

Постанова не
набрала законної сили 18.08.2008

Суддя Головко
О.В.