Справа № 2-а-3589/2008
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03
червня 2008 р. Справа
№ 2-а-3589/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сапальову Тетяну Валентинівну,

При секретарі
судового засідання: Балан Марині
Анатоліївні

За участю

позивача :
ОСОБА_1

представників сторін:

відповідача
: Полящук Костянтина Анатолійовича

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Військової частини А 3840, Військової
частини А 2637

про:
визнання дій командування
військових частин А 3840, А 2673 незаконними, зобов'язання військових частин
провести перерахунок, стягнення з військової частини А 3840 та військової частини А 2637 суми
різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою за
безперервну службу, що належала за період 01.06.2003 року по 01.03.2005 року, у
розмірах вказаних в указі Президента України від 05.05.2003 року № 389 з
урахуванням коефіцієнта інфляції, звільнення від державного мита, допустити
рішення до негайного виконання.

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
він у період з 01.05.2003 р. по 11.10.2004 р. проходив службу у в/ч А3840, а з
11.10.2004 р. по 01.03.2005 р. -у в/ч А2673. Відповідно до Указу Президента
України від 5 травня 2003 року за № 389 “Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації
державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України
за безперервну службу”позивачу була встановлена надбавка залежно від стажу
служби у розмірах 3%, 5%, 10 % грошового забезпечення. Оскільки на момент введення надбавки вислуга позивача
складала понад 5 років, то з 1 травня 2003 р. вказана надбавка повинна була
виплачуватися позивачу у розмір 10% від грошового забезпечення. Однак,
позивачу надбавка безпідставно
виплачувалася в заниженому розмірі всупереч чинному законодавству. У зв'язку з
цим позивач вважає дії відповідача неправомірними та звернувся до суду із
позовом про перерахунок вказаної надбавки.

Крім того, позивач через канцелярію
суду надав заяву про уточнення позовних вимог вх. №3083 від 14.05.2008 р.,
згідно з якою уточнив п. 3 позовних вимог: стягнути з в/ч А 3840 та в/ч А2673
суми різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та
надбавкою за безперервну службу, що належала за період 01.06.2003 року по
01.03.2005 року, у розмірах вказаних в Указі Президента України від 05.05.2003
року № 389 з урахуванням коефіцієнта інфляції

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні пояснив, що під час
проходження служби не мав дисциплінарних стягнень, які б були підставою зняття
надбавки за безперервну службу або зменшення її розміру. Вважає дії
відповідачів по заниженню виплат надбавки незаконними. Просить суд стягнути
недоотримані суми з відповідачів.

Відповідач -в/ч А 3840 представника
в судове засідання не направив, надав через канцелярію суду заперечення вх.
№3026 від 13.05.2008 р.

Представник в/ч А 2637 в судовому
засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що встановлення та
виплата надбавок військовослужбовцям, передбачених Указом Президента України
від 05.05.03 № 389 "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну
службу", здійснювалось відповідно до наказу Міністра оборони України № 75
від 05.03.2001 р., яким затверджено Положення про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, а також відповідних
вказівок Міністра оборони України, які представник відповідача просив долучити
до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Згідно з витягом з послужного списку капітан
ОСОБА_1 з 15.09.2003 р. по 11.10.2004 р. проходив службу у в/ч А 3840, а з
11.10.204 р. по 04.11.2005 р. -у в/ч А2673. На час розгляду справи позивач
проходить службу у в/ч А 1231.

Згідно з поясненнями позивача
станом на 01.05.2003 р. безперервна вислуга років служби у Збройних Силах
України в календарному обчисленні складала 7 р. 9 м.

Як вбачається з матеріалів справи
- довідки про грошове забезпечення в/ч
А2673 №В1 від 13.02.2007 р., ОСОБА_1 за період з листопада 2004 року по травень
2005 року виплачувалась встановлена Указом Президента України від 5 травня 2003
року за № 389 “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”надбавка
за безперервну військову службу у розмірі 3%, 5%, 10 % грошового забезпечення.

Відповідно до іншої довідки -в/ч А
3840 від 31.01.2007 р. -за період з травня 2003 р. по вересень 2004 р.
вищезазначена надбавка також виплачувалась у розмірі 3%, 5%, 10%.

Визначаючись щодо наявності
порушення права позивача на отримання надбавки за безперервну військову службу
відповідно до заявлених вимог суд виходить з того, що відповідно до Указу
Президента України від 05.05.03 № 389 "Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації
Державної прикордонної служби та Управління державної охорони України за
безперервну службу" право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил
України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України залежно від стажу служби надано Міністру оборони України. Вони
встановлюються в таких розмірах: понад 5 років - до 10 %; понад 10 років - до
30 %; понад 15 років - до 50 %; понад 20 років - до 70 %; понад 25 років - до
90 відсотків.

Що стосується розміру виплат, то
судом встановлено, що у зазначеному Указі не визначено конкретних розмірів
надбавок, яких повинен дотримуватись Міністр оборони при їх встановленні, а
визначено лише можливі максимальні їх розміри, без встановлення мінімального
розміру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Указу
передбачено, що порядок і умови виплати зазначених надбавок визначаються
Міністром оборони України, а п. 2 зазначеного Указу встановлено здійснювати
виплату надбавок з 1 травня 2003 року за рахунок коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Зідно із наказом Міністра оборони
України від 26.05.2003 року №149 " Про затвердження Інструкції про порядок
і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
ЗСУ", розміри надбавки встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення за рішенням Міністра оборони України.

Виходячи із зазначеного, як
встановлено судом у справі, на протязі періоду, який вказується позивачем,
Міністром оборони України, з метою реалізації свого права, відповідними
розпорядженнями встановлювалися конкретні розміри даної надбавки з огляду на
наявність бюджетних коштів, передбачених на утримання ЗСУ. Згідно з якими на
виконання вимог ст. 2 Указу Президента
України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на 2003 рік та на
2004 рік встановлено забезпечити виплату щомісячної надбавки за безперервну
військову службу особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам), а також
особам рядового, сержантського (старшинського) складу, які проходять
військову службу за контрактом, до
грошового забезпечення залежно від стажу служби в таких відсотках: понад 5
років -3; понад 10 років -5; понад 15 років -10; понад 20 років -15; понад 25
років -20.

На момент встановлення зазначених
надбавок стаж служби позивача становив понад 5 років, що встановлено з пояснень
позивача та витягу з послужного списку військовослужбовця. Передбачена Указом
Президента України надбавка за безперервну військову службу виплачувалась
позивачу в розмірах, встановлених розпорядженнями Міністра оборони України на
відповідні роки, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням цих обставин суд
вважає, що в/ч А 3840 та А 2673, здійснюючи нарахування та виплату надбавок за
безперервну військову службу, що передбачені Указом Президента України від 5
травня 2003 року за № 389 “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу”, діяли на підставі, у межах повноважень, у спосіб та у
порядку, передбачених чинними на час проведення виплат нормативно-правовими
актами.

Відповідно
до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо визнання дій командування військових частин А 3840, А 2673
незаконними, зобов'язання провести перерахунок різниці між фактично виплаченою
надбавкою за безперервну службу за період з 01.06.2003 р. по 01.03.2005 р. з
урахуванням коефіцієнту інфляції, стягнення суми різниці між фактично
виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою за безперервну службу,
що належала за період 01.05.2003 року по 01.03.2005 року, у розмірах вказаних в
Указі Президента України від 05.05.2003 року № 389 з урахуванням коефіцієнта
інфляції.

Керуючись ст.ст.2, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167,
255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Військової частини А
3840, Військової частини А 2637 про визнання дій командування військових частин
щодо не нарахування та невиплати щомісячної надбавки за безперервну службу
незаконним, та звільнення від державного мита.відмовити повнястю.

Постанова
суду першої інстанції може бути оскаржена.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
09.06.08

Суддя/підпис/
Сапальова Тетяна Валентинівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: