Справа № 22-а-821-Ф/2007
Суддя: Соболюк М.М.
Дата ухвалення: 2007-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-821 -Ф/07 Головуючий суду першої інстанції Белоусов Е.Ф.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Соболюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - судді Ломанової
Л.О.,

суддів Мамасуєвої Л.О.,

Соболюка М.М.

при секретарі Брежнєвій O.K.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної юрисдикції
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Керченської міської ради про визнання дій неправомірними і зобов'язання
здійснення певних дій за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на постанову
Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року та ухвалу цього суду
від 2 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету
Керченської міської ради про визнання дій неправомірними і зобов'язання
здійснення певних дій.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу будівель і
споруд від 6 лютого 1992 року, прийняв рішення № 1127 від 29 травня 1992 року з порушенням вимог статей 17,
30-31 Земельного кодексу України 1990 року і конституційних прав
позивача як власника спільної фірми «Емин Кале». Цим рішенням відповідач
скасував рішення Керченського міськвиконкому № 43 від 26 січня 1968 року «Про
відведення земельної ділянки БМУ Облбитуправління» у розмірі 0,8 га та передав
земельну ділянку по вул. Глухова у м. Керчі в оренду СФ «Емин Кале», але лише
0,597 га, замість 0,8 га, що призвело до припинення виконання рішення Господарського суду, тому позивач просить визнати дії
відповідача неправомірними і зобов'язати його відновити територію сумісної
фірми «Емин Кале» в межах, передбачених рішенням Керченської міськради №
43 від 26 січня 1968 року.

Постановою Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Керченського міського суду АР Крим суду від 2 квітня 2007 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про роз'яснення вказаної постанови було відмовлено.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав апеляційні
скарги, в яких просить скасувати постанову та ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та матеріального права, на невідповідність
висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин у
справі.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників відповідача, колегія судів дійшла
висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких
підстав.

2

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено,
що рішенням Керченського міськвиконкому № 1127 від 29 травня 1992 року СФ «Емин Кале» була відведена в постійне
користування земельна ділянка площею 0,597 га по вул. Глухова, 21, у м. Керчі
на підставі договору купівлі-продажу від 6 лютого 1992 року та у зв'язку
з ліквідацією Керченської ділянки БМУ Облбитуправління
(а.с. 2). Цим же рішенням виконком скасував попереднє рішення про землевідведення
земельної ділянки БМУ Облбитуправління № 43 від 26 січня 1968 року та
зобов'язав СФ «Емин Кале» отримати необхідну документацію та оформити державний
акт на землю.

Відповідно до
положень статті 19 Земельного кодексу України 1990 року розробку проектів
відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і
виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють
державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних
депутатів, підприємства, установи і організації. Підприємство, установа,
організація та громадяни, заінтересовані в одержанні
земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою)
до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. До
клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні
матеріали, що обґрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний
список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель,
інші матеріали.

З наведених норм
випливає те, що узгодження проекту відведення земельних ділянок з вказаними
органами покладено як на місцеві ради так і на підприємства.

Враховуючи наведене, а також те, що рішенням Керченського міськвиконкому №1127
від 29 травня 1992 року було зобов'язано СФ «Емин Кале» отримати в управлінні
архітектури документи по землевідведенню і оформити державний акт на право
користування землею, підстави, вказані позивачем як порушення відповідачем
закону, не можуть бути підставою для задоволення його адміністративного позову.

Правильність
висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 як
власника СФ «Емин Кале» підтверджується також рішенням Господарського суду АР Крим від 15 серпня 2001 року, яким була
скасована реєстрація цього підприємства (а.с. 9).

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск річного строку
звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 100 цього Кодексу пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Враховуючи, що представник відповідача заперечував проти задоволення позову
ОСОБА_1 в тому числі з підстав пропуску ним зазначеного строку (а.с. 23),
суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного
позову.

Судом першої
інстанції було правильно встановлено, що оспорюване в адміністративному позові
рішення Керченського міськвиконкому № 1127 було прийнято 29 травня 1992 року, тому саме з цього часу позивач дізнався
або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. До суду позивач
звернувся тільки 18 грудня 2006 року (а.с. 1).

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що
оскаржувана постанова не містить висновку про задоволення чи відмову у
задоволенні позовної вимоги
про визнання неправомірним
рішення відповідача від
29 травня

3

1992 року № 1127, оскільки постановою суду відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Колегія суддів також вважає неспроможними посилання апеляційної скарги на повідомлення
на адресу управління земельних ресурсів № 1040/01-7 від 26 січня 2007 року як
на підставу для задоволення позову, оскільки даний доказ був досліджений судом першої інстанції, а апеляційна скарга не
містить доводів щодо неправильності висновку суду в цій частині.

Таким чином
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та прийняв оскаржувану постанову з додержанням норм матеріального і
процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а судового рішення - без змін.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволення заяви ОСОБА_1 щодо роз'яснення
постанови Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року, суд
виходив з того, що резолютивна частина постанови викладена зрозуміло та
відповідає вимогам частини 4 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства
України.

З таким висновком погоджується
колегія суддів.

Відповідно до
частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове
рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не
змінюючи при цьому його змісту.

Доводи
апеляційної скарги про неправильність оскаржуваної ухвали, які полягають у
тому, що постановою Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року
не визначений порядок виконання вимог рішення Господарського суду АР Крим від
15 серпня 2001 року щодо проведення ліквідаційних заходів СФ «Емин Кале»,
колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Оскільки резолютивна частина оскаржуваної постанова суду відповідає вимогам
частини 4 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України і є
зрозумілою, а питання яке ставилося у заяві про роз'яснення
оскаржуваної постанови суду відноситься до рішення Господарського суду АР Крим,
колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Керченського міського
суду АР Крим від 2 квітня 2007 року відсутні.

За таких обставин підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову
Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року та ухвалу цього суду
від 2 квітня 2007 року відсутні.

Керуючись
статтями 195, 198, 199 та 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206
Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів.

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову
Керченського міського суду АР Крим від 7 березня 2007 року та ухвалу цього суду
від 2 квітня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак
може бути оскаржена до безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили.