Справа № 22-а-4597/2008
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2008-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Костенко В.Г.
Категорія: 48 Доповідач
суддя Мінаєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2008 року

№ 22-а-4597/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатов Ю.М.

Суддів - Мінаєва О.М.,
Водолажська Н.С.

при секретарі судового
засідання - Волошиній Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2008 року по справі №
2-а-230/2008

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради

про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради по застосуванню
при виплаті грошової допомоги за 2007 рік, стягнення з відповідача суму
недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2007 рік у
розмірі 1770,30 грн., та зобов'язання відповідача компенсувати позивачу втрату
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 212,44 грн.

Постановою Зарічного районного суду
м. Суми від 18 квітня 2008 року по справі № 2-а-230/2008 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, визнано протиправними дії
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради при нарахуванні та виплаті разової
грошової допомоги ОСОБА_1 за 2007 рік та стягнуто з Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 1750 грн. недоплаченої разової грошової допомоги
гарантованої ч.5 ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007 рік. В
іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідач, Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради не погоджується з вказаною
постановою Зарічного районного суду м. Суми, подав апеляційну скаргу, вважає
висновок суду першої інстанції безпідставним та неправомірним. Апелянт вважає,
що судом не повно і не всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі,
що мають значення для справи, та зазначає, що виплата грошової допомоги для
ветеранів війни потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету
України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону
України про Державний бюджет України, Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради не має можливості виплатити позивачу допомогу в
розмірах передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», так як ці кошти не передбачені у Державному бюджеті та не
виділені управлінню. Також Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради вказує, що ним вживалися заходи щодо виплати громадянам
щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірах, передбачених ст. 13 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Так,
протягом серпня-вересня 2007 року до головного управління праці та соціального
захисту населення Сумської облдержадміністрації управлінням надавалася
інформація про додаткову потребу в коштах, але до цього часу відповідні кошти
на рахунок управління не надійшли.

Враховуючи наведене, Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2008 року по справі №
2-а-230/2008 року.

У
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного: судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом
апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником
бойових дій і має право соціальний захист, встановлені законодавством України для ветеранів війни
- інвалідів війни, що підтверджується
копією його посвідчення (а. с. 4). Відповідно до ст. до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» ветеран війни-учасник бойових дій має
право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

У квітні 2007 року
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
розрахувало і виплатило позивачу 280 грн. разової грошової допомоги до 5
травня. Розмір виплаченої допомоги був визначений відповідно до ст. 29 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік». Також встановлено, що положеннями
п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено на
2007 рік дію ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Згідно ч. 1 ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір
прожиткового мінімуму, в тому числі і для непрацездатних осіб, затверджується
щорічно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
Іншого порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком в Україні не
встановлено.

06.12.2007 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради з приводу виплати недоплаченої суми
разової грошової допомоги, але йому було в цьому відмовлено з посиланням на
бюджетне законодавство (а. с. 7).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і
членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством
колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.
Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік», яким зокрема зупинено на 2007 рік дію ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 29, за якою у 2007 році
виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни здійснюється
в розмірі 55 грн.

Не зважаючи на зазначені вище вимоги Законів України та
положення Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року „Справа про
соціальні гарантій громадян", яке має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними, відповідач - Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради, отримавши письмову вимогу позивача про усунення
допущених порушень при проведенні нарахування та виплаті разової щорічної
грошової допомоги, неправомірно не вжив заходів щодо поновлення порушених прав
позивача.

Посилання апелянта на те, що спірні виплати проводяться
за рахунок коштів Державного бюджету України, а головним розпорядником цих
коштів є Міністерство праці та соціальної політики України, не має значення для
вирішення даної справи, оскільки, як встановлено судом, обов'язок по
нарахуванню та виплаті позивачу щорічної виплати разової грошової допомоги
покладено саме на Управління праці та соціального захисту населення Сумської
міської ради, яке мало при проведенні нарахування та виплаті цих коштів діяти у
межах та у спосіб, визначений Законом України та Конституцією. Питання відносин
між суб'єктами владних повноважень щодо отримання в повному обсязі фінансування
для виконання положень законів України не може погіршувати соціальний захист
позивача та розмір гарантованих йому Законом соціальних виплат.

Дії Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради при нарахуванні та виплаті разової грошової
допомоги позивачу за 2007 рік суд першої інстанції правомірно визнав
протиправними та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на користь позивача суму недоплаченої разової грошової
допомоги як учаснику бойових дій відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» ( в редакції, діючій на момент виплати) за 2007 рік в сумі 1750 грн.

Судом першої інстанції
вимоги позивача про зобов'язання відповідача компенсувати позивачу втрату
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 212,44 грн.
відмовлено, оскільки положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,
на який посилається позивач, підприємства, установи і організації всіх форм
власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрату частини
доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому під
доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не мають разового характеру. Разова
грошова допомога не відноситься до таких доходів. Окрім того, строки її виплати
не порушувалися, мала місце лише недоплата за неконституційними положеннями
закону.

За таких обставин, судом першої інстанції позовні вимоги задоволено
частково. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції,
та зазначає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не
впливають на правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що Зарічним районним судом м. Суми при прийнятті оскаржуваної постанови були
повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з
дотриманням норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для скасування
судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст.200, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду
м. Суми від 18 квітня 2008 року по справі № 2-а-230/2008 року залишити без
змін.

Дана ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст ухвали складено
15.07.2008 року.

Головуючий Філатов Ю.М.

Суддів Мінаєва О.М.

Водолажська Н.С.