Справа № 22-а-5377/2007
Суддя: Синельщікова О.В.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця 19 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді
Синельщікової О.В.

суддів Шаповалової О. А. ,Куриленка О.С.

при секретарі
Гончарук В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до військової частини А-4465 про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню з урахуванням компенсації,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 13 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною
постановою Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 13
червня 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини
А-4465 про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню з урахуванням
компенсації відмовлено, за підставами
частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування постанови суду і
просить ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що

Постанова
суду незаконна і необгрунтована,
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не повно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи
і висновки суду невідповідають обставинам справи. Вказує, що при ухваленні рішення судом першої
інстанції не було враховано, що за
період служби, та протягом року після
звільнення він неодноразово звертався до командування військової частини та
інших установ та чекав від них відповідей,
І вказана причина пропуску строку звернення до суду є поважною.
Також, посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до
уваги, що відповідно до статті 233
Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної
йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Заслухавши
суддю-доповідача, позивача, перевіривши доводи скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою і не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа №
22-а-5377/2007 р.
Головуючий в першій

інстанції
Копичинський О.В.

Доповідач
Синельщікова
О.В.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивачем пропущений без поважних причин строк звернення до
адміністративного суду з позовом.

Колегія
суддів апеляційного суду погоджується з таким вирішенням спору за наступних
підстав.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що наказом Міністра оборони
України № 714 від 02 жовтня 2004 року позивач був звільнений зі Збройних Сил
України за п. 67 п. п. „в" (у зв'язку зі скороченням штатів).

27
квітня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
військової частини А-4465 про стягнення недоотриманого у період з грудня 2003
року по жовтень 2004 року грошового забезпечення у сумі 24257 грн.

відповідно до
частин Т, 2 статті
99 Кодексу адміністративного

судочинства
України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що на час звільнення
позивача зі служби та дійсного виникнення спору діяв Цивільний процесуальний
кодекс України в редакції 1963 року. У той час вимоги ОСОБА_1 до військової
частини А-4465 про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню повинні
були вирішуватися у суді за правилами глави 31-А Цивільного процесуального
кодексу України, якою було встановлено
провадження за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Положенням
частини 1 статті 245-5 Цивільного процесуального кодексу України в редакції
1963 року встановлювався двомісячний строк звернення до суду, яки обчислювався з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було
стати відомо про порушення її прав,
свобод чи законних інтересів.

Суд
першої інстанції правильно встановив, що
позивач пропустив встановлений процесуальним законом строк звернення до
суду, і обгрунтовано застосував
наслідки, передбачені статтею 100
Кодексу адміністративного судочинства України,
який діє на час судового розгляду вимог ОСОБА_1

Відповідно
до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Підстав
для поновлення строку, зазначених у
частині 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не встановлено, а тому рішення про відмову у позові у зв'язку
з пропуском строку є відповідним зазначеним вимогам Кодексу адміністративного
судочинства України.

Посилання
позивача в апеляційній скарзі на положення статті 233 Кодексу законів про працю
України є неприйнятними до уваги апеляційного суду, тому що спірні правовідносини не підпадають
під дію Закону України „Про оплату праці".

Відповідно
до положень статей 195, 200 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої" інстанції в межах доводів апеляційної скарги
та вимог, заявлених у

позові;
апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав
для скасування постанови суду за доводами апеляційної скарги немає.

На
підставі вказаного і керуючись статтями 195,
198, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 13 червня 2007
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили
з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного
місяця.