Справа № 2-а-7371/2008
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10
червня 2008 р. Справа
№ 2-а-7371/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сауляка Юрія Васильовича,

При секретарі
судового засідання: Кащук С.В.

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: Майструка С.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Управління праці та соціального захисту
населення Вінницької районної державної адміністрації

про:
визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні допомоги при
народженні дитини та зобов'язання призначити та виплатити вказану допомогу

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1
звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної
адміністраці про визанання дій неправомірними щодо відмови у призначенні
допомоги при народженні дитини та зобов'язання призначити та виплатити вказану
допомогу в порядку, в розмірах і в строки, передабачені Законом України “Про
державну допомогу сім'ям з дітьми”та “Порядком призначення і виплати допомоги
сім'ям з дітьми”.

Позовні
вимоги мотивовано тим, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Беніфайо у Іспанії. Донька, позивач та його
дружина є громадянами України, що підтверджується відповідними документами.
Повернувшись в Україну, 4 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Управління
праці та соціального захисту населення Вінницької РДА із заявою про призначення
допомоги при народженні дитини відповідно із Законом України “Про державну
допомогу сім'ям з дітьми”та “Порядком призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми”, однак отримав лист від 03 березня 2008 року №352 з відмовою у
призначенні такої допомоги. Свою відмову відповідач мотивував тим, що сім'я
ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно не проживає на території України, крім того, оскільки
дитина народилася до 1 січня 2008 року підлягає застосуванню шестимісячний
строк звернення для отримання допомоги при народженні дитини, який позивачем
пропущено. Натомість, позивач вважає, що він має право на отримання допомоги
при народженні дитини у відповідності до вищезазначених нормативно-правових
актів, а пропуск шестимісячного терміну був зумовлений об'єктивними
причинами.

За таких
обставин ОСОБА_1 вважає дії відповідача неправомірними, тому він був змушений
звернутися до суду з позовом про призначення допомоги при народженні дитини.

Позивач під час судового засідання позовні
вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив
суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в
судовому засіданні через свого представника Майструка С.В. проти позову
заперечував, суду пояснив, що позивач не має права на призначення та виплату
допомоги при народженні дитини, оскільки дитина народилася 05.02.2007 року,
тобто до 1 січня 2008 року, а тому на той час діяв шестимісячний строк
звернення із заявою за призначеням допомоги, який позивач пропустив, крім того,
сім'я ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною в заяві адресою постійно не проживає. Тому, дії
відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними, а позов не
підлягає задоволенню.

Суд,
дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників
процесу, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом у справі встановлено, що відповідно до
записів у книзі відділу актів цивільного стану
L074828 P 335 №19 та записів у сімейній книзі НОМЕР_1ОСОБА_2 народилася
у м. Беніфайо провінції Валенсія у державі Іспанія, та як і її батьки ОСОБА_1
та ОСОБА_3 є громадянкою України. Крім того, судом встановлено що сім'я
ІНФОРМАЦІЯ_2 після народження дитини постійно проживає разом.

Задовольняючи
позов суд виходить з наступного.

Відповідно до
ст. 10 Закону України “Про державну допомогу сім'ям з дітьми”(в редакції, яка
діяла на день народження ОСОБА_2) допомога при народженні дитини
за цим Законом
надається одному з батьків дитини.

Крім того, ч.
3 ст. 11 цього Закону передбачено, що одноразова допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням
надійшло не пізніше шести місяців з дня
народження дитини.

У
відповідності до п.10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 р. N
1751 (із змінами, які діяли на момент народження дитини) встановлено, що допомога при народженні дитини надається
одному з батьків дитини,
усиновителю чи опікуну, які постійно проживають разом з дитиною,
з метою створення
належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Для отримання
вказаної допомоги надаються наступні документи передбачені п. 11 Порядку:

1) заява одного
з батьків (усиновителя, опікуна),
що складається за формою, затвердженою Мінпраці;

2) копія
свідоцтва про народження дитини;

3)
оригінал довідки, виданої
державним органом реєстрації
актів цивільного стану для
призначення допомоги при
народженні дитини. Жінки, які
постійно проживають (зареєстровані) на території
України і народили
дитину під час
тимчасового перебування за межами
України, подають видані
компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому
порядку документи, що засвідчують
народження дитини, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України.

А п. 12
Порядку передбачно 6 місячний строк звернення з моменту народження дитини для
подання заяви щоб отримати допомогу при народжені дитини.

Судом
встановлено, що для отримання допомоги при народженні дитини позивач подав до
органів праці та соціального захисту населення всі необхідні документи
передбачені законодавством.

Посилання
відповідача на акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, який складено
20.02.2008 року, як на підставу для відмови у призначенні допомоги, суд вважає
неправомірним, оскільки ні Законом ні Порядком не передбачено складання такого
акту, крім того також, не передбачено, що це є підставою для відмови у
призначенні допомоги.

Що стосується
пропуску шестимісячного строку подання заяви до відповідного органу праці та
соціального захисту населення для отримання допомоги, суд вважає що ОСОБА_1
пропустив його з поважних і об'єктивних причин. Так, з пояснень ОСОБА_1
встановлено, що позивач не міг звернутися із заявою для отримання допомоги при
народженні дитини вчасно, оскільки це було зумовлено рядом об'єктивних причин,
зокрема, важким післяпологовим станом дружини та хворобою новонародженої
дитини, яких він не міг залишити самих, крім того, ускладненим візовим порядком
в'їзду та виїзду із країни. У зв'язку із цим, суд приходить до висновку, що
термін звернення із заявою для призначення допомоги підлягає поновленню, а
допомога - призначенню і виплаті.

Таким чином, враховуючи вищезазначені правові
норми та встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що
наявні всі правові підстави для задоволення позову, для призначення і виплати
позивачеві допомоги при народженні дитини.

Ч. 2 ст.19
Конституції України передбачено, що
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного
судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ст. 86 вище
згаданого Кодексу передбачено те, що суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи,
що на день розгляду справи відповідач доказів в спростування позовних
вимог не
надав, суд дійшов висновку,
що позов є обґрунтованим, а тому
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до
ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного
бюджету України. Платіжним дорученням
№282 від 21.05.2008 року документально підтверджено судові витрати
здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ
:

1. Позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької
районної державної адміністраці про визанання дій неправомірними щодо відмови у
призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язання призначити та
виплатити вказану допомогу в порядку, в розмірах і в строки, передабачені
Законом України “Про державну допомогу сім'ям з дітьми” та “Порядком призначення
і виплати допомоги сім'ям з дітьми”задовольнити повністю.

2. Визнати
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Вінницької
районної державної адміністрації щодо відмови у призначенні допомоги при
народженні дитини

3. Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної
адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини в
порядку, в розмірах і в строки, передабачені Законом України “Про державну
допомогу сім'ям з дітьми”від 21 листопада 1992 року та “Порядком призначення і
виплати допомоги сім'ям з дітьми”, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 грудня 2001 р. N 1751

4. Стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3,40 грн. судових витрат.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
12.06.08

Суддя Сауляк
Юрій Васильович

постанова не набрала законної сили