Справа № 22-а-8058/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 липня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі
судового засідання - Сютик Н.І.,

з участю сторін:

від позивача -
ОСОБА_1 - позивач,

від відповідача
1 - не явився,

від відповідача
2 - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Служби безпеки
України

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 14 березня 2008 року в справі № 2-а-149/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України
у Волинській області

про визнання неправомірними дій та стягнення коштів, -

в с та н о в и л
а :

Постановою Луцького міськрайонного суду від 14
березня 2008 року в даній справі № 2-а-149/08 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України у
Волинській області, про визнання неправомірними дій та стягнення коштів, позов
задоволено частково, а саме визнано неправомірними дії УСБУ у Волинській
області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов'язано СБУ
виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 42 місячного грошового
забезпечення в сумі 330435 грн.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що позивач, як особа, що
проходила військову службу в органах СБУ, у відповідності до вимог ст.26 Закону
України „Про Службу безпеки України”, ст.16 Закону України „Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, набув право на виплату
йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності,
пов'язаною з виконанням ним службових обов'язків.

Вказану
постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач -
Служба безпеки України, представник якої в подані апеляційній скарзі просить
зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, про відмову у задоволенні
позовних вимог, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права та неврахування істотних обставин справи.

В
обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта покликається на те, що у
довідці № 005340 до Акту огляду МСЕК № 557 від 05.12.2008 року не відображено
часу виникнення захворювання; розмір присудженої позивачу одноразової грошової
допомоги по інвалідності обчислений неправомірно; вини СБУ у невиплаті грошової
допомоги не має, оскільки відсутні порядок та умови виплати грошової допомоги
по інвалідності, визначених Кабінетом Міністрів України.

Позивач
в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить таку
відхилити.

Представник
апелянта - СБУ та представник відповідача УСБУ в Волинській області, в судове
засідання на виклик суду не явились, що не перешкоджає судовому розгляду справи
відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача на заперечення доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не
підлягає.

Судом
першої інстанції безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову
службу в органах служби безпеки з 15.08.1981 року по 20.11.2007 року (а.с.4).

Як вбачається з наявних матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої інстанції під час проходження військової
служби в органах служби безпеки позивач отримав захворювання, яке пов'язане з
виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що спричинило стійку втрату працездатності, у зв'язку з чим
йому з 05.12.2007 року встановлено 2 групу інвалідності (а.с.6 довідка МСЕК №
005340).

В суді
першої інстанції відповідачі не заперечили вище вказаного факту.

Однак,
як вбачається з повідомлення УСБУ у Волинській області від 19.12.2007 року
(а.с.3) позивачу було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, оскільки
Кабінетом Міністром України у 2007 року не врегульовано яким чином має
проводитись така виплата.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає,
що висновки суду першої інстанції про неправомірність таких дій відповідача
УСБУ у Волинській області є правильними, оскільки відповідно до ст.26 Закону
України „Про службу безпеки України” та ст.16 Закону України „Про соціальний
захист військовослужбовців та членів їх сімей” у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва) заподіяного військовослужбовцю СБУ (згідно Закону України
„Про службу безпеки України”) під час виконання ним обов'язків військової
служби, а також інвалідності, що настала в період служби або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку,
але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період
проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від
ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в
розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При
цьому суд першої інстанції правильно враховано, що відповідно до вимог вказаних
вище Законів, одноразова грошова допомога, виплачується в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України, проте ці Закони не ставлять в
залежність виникнення у відповідача обов'язку щодо виплати допомоги від
прийняття Кабінетом Міністрів України такої постанови.

Звідси
правильними є покликання суду першої інстанції про те, що відповідно до ч.7
ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону), а тому обґрунтованими є застосуванням судом першої інстанції
положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року за № 284,
якою затверджено „Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що
сталися у 2006 році”, а саме п.2 такої.

Таким
чином, оскільки позивач отримав 2-гу групу інвалідності протягом 3-х місяців
після звільнення зі служби, то правильними є висновки суду першої інстанції про
те, що позивач з огляду на дані довідки про грошове забезпечення (а.с.24) має
право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 42 місячного
грошового забезпечення в сумі 330 435 грн.

Такі
висновки суду першої інстанції повністю відповідають дійсним обставинам справи,
є правильними та належним чином обґрунтованими.

За
таких обставин, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам
ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги його
не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Доводи
апеляційної скарги на правомірність прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2008 року в справі №
2-а-149/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України,
Управління Служби безпеки України у Волинській області, про визнання
неправомірними дій та стягнення коштів - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
Р.М.Шавель

О.Б.Заверуха