Справа № 22-а-1344-ф/2007
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-а-1344-Ф/07
Головуючий суду першої інстанції Трубніков Ю.Л.
Суддя-доповідач Полянська В.О.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді: Притуленко О.В. суддів Іщенка В.І.

Полянської
В.О. при секретарі: Брежнєвій O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Криму, Ленінського РВ ГУ МВС України в Криму
про стягнення по виплатам за відрядження та компенсації речового майна при
звільненні, за апеляційними скаргами представника ГУ МВС України в Криму -
Морозова Олега Олександровича на постанову Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 12 квітня 2007 року та ухвалу Ленінського
районного суду Автономної Республіки Крим від 02 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2007 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного
Управління МВС України в Криму та Ленінського РВ ГУ МВС України в Криму про стягнення по виплатам за відрядження
та компенсації речового майна при звільненні.

Свої вимоги мотивує тим, що він проходив службу у Ленінському РВ ГУ МВС України в
Криму у період з вересня 1980 року по липень 2003 року. 01 серпня 2003 року був
звільнений на пенсію по вислузі років. Після звільнення розрахунку з ним
проведено не було. Заборгованість за речове майно, згідно довідки склала 855
грн. 55 коп., та за відрядження в розмірі 174 грн.. На його звертання з приводу
сплати заборгованості відповідач йому відмовив, посилаючись на відсутність
коштів. Враховуючи те, що на його усні та письмові звернення до ГУ МВС України в Криму
гарантував проведення розрахунку, тому він не звертався до суду. Просив
поновити строк звернення до суду з адміністративним позову, який пропустив не
по своїй вині.

Постановою Ленінського районного суду АР Крим від 12 квітня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Головного Управління МВС України в АР Крим на користьОСОБА_1 в
рахунок заборгованості компенсації за речове майно 855 грн. 55 коп., в рахунок
заборгованості витрат за відрядження 174 грн., а всього 1029 грн. 55 коп., а
також державне мито в сумі 3 грн. 40 коп.

В задоволенні позову відносно Ленінського РВ ГУ МВС України в Криму
-

відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду АР Крим від 02 липня 2007 року
виправлена описка в постанові Ленінського районного суду АР Крим від 12 квітня
2007 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС
України в Криму, Ленінського РВ ГУ
МВС України в Криму про стягнення по виплатам за відрядження та компенсації
речового майна при звільненні.

В апеляційній скарзі представник ГУ
МВС України в Криму - Морозов О.О. просить скасувати постанову суду та
прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального і
процесуального права, обґрунтовуючи вказане тим, що позивачем був пропущений
строк на звернення до суду з позовом. Окрім цього апелянт вказує, що позивач
проходив службу в Ленінському РВ ГУМВС України в АР Крим і перебував на його
повному грошовому забезпеченні, тому обов'язок щодо повного розрахунку з
позивачем покладається на Ленінський РВ ГУМВС, оскільки Ленінський РВ є
самостійною юридичною особою.

31 липня 2007 року представник ГУ
МВС України в Криму - Морозов О.О., не погодившись з ухвалою суду від 02
липня 2007 року надав апеляційну скаргу, яка містить вимоги про скасування
ухвали суду в частині посилання на норми права в постанові суду та протоколі
судового засідання, в іншій частині залишити без змін.

Апелянт вважає ухвалу суду такою, яка не відповідає нормам процесуального
права, обґрунтовуючи вказане тим, що при ухваленні постанови суд першої
інстанції керувався нормами Цивільно-процесуального законодавства.

Колегія суддів обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до вимог ст.
ст. 7, 16, 18 ЗУ «Про міліцію»
та Постанови Кабінету Міністрів України № 1515 від 17 листопада 2001 року „Про
забезпечення речовим майном осіб рядового і начальницького складу органів
внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України",
працівники органів внутрішніх справ в період проходження ними служби повинні
забезпечуватися форменим одягом, а при звільненні без права носіння форми,
повинні отримати грошову компенсацію за неотримане речове майно. А також дійшов
висновку, що компенсація за речове майно підлягає стягненню з ГУ МВС України в
АР Крим, оскільки усі виплати в Ленінському РВ здійснюються за бюджетні кошти,
які надає ГУ МВС України в Криму.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення позову.

Пунктом 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України
на мирний час, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 9 грудня
2002 року № 402, встановлено, що за час, що минув, продукти згідно з нормами
харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що
не перевищує загального строку позовної давності відповідно до чинного
законодавства.

Строк звернення зі скаргою громадян на рішення, дії або бездіяльність
державних органів, юридичних чи службових осіб у сфері управлінської
діяльності, згідно до вимог глави 31-А Цивільного процесуального Кодексу
України в редакції 1963 року, діючого під час виникнення спірних правовідносин,
був встановлений ст. 248-5 ЦПК України, протягом двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за

захистом
прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який

обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення

своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.
100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає
одна із сторін .

З матеріалів справи вбачається, що при звільненні зі служби у липні 2003
року позивачеві була видана довідка про заборгованість за не отримане під час служби
речове майно та по виплатам за відрядження. З чого випливає, щоОСОБА_1 знав про
порушення своїх прав, але за захистом цих прав звернувся до суду лише 26 лютого
2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у судовому засідання наполягав
на відмові у задоволенні позову позивача у зв'язку з пропуском строку звернення
до суду, але суд першої інстанції не звернув на це уваги та прийняв постанову
про задоволення позову за межами строку позовної давності при відсутності
відомостей про поважність причин його пропуску.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги про відсутність законних підстав для задоволення позову за
вищенаведеними підставами заслуговують на увагу. Постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 198 ч.1 п.3, п. 4 ст. 202, 205 ч. 2, 207 КАС України,
колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ГУ МВС України в Криму
- Морозова Олега Олександровича задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду Автономної
Республіки Крим від 02 липня до 2007 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в АР Крим про стягнення грошової
компенсації по виплатам за відрядження та компенсації речового майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо/до Вищого
адміністративного суду України

шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця.