Справа № 22-а-5293/2006
Суддя: Синельщікова О.В.
Дата ухвалення: 2007-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня місяця 01
дня колегія судців судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого, судді
Курської А.Г.

суддів Синельщікової О.В.,Горбань В.В.

при секретарі Галіч Ю.Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в місті Сімферополі

адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до військової

частини А - 1656
м. Севастополя про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на постанову

Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 24 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з адміністративним позовом до військової частини А - 1656 м. Севастополя про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню.

Позов
мотивований тим, що в період проходження
з вересня 2004 року по 06 вересня 2005 року військової служби у військові
частині А - 1656 м. Севастополя, в порушення Указу Президента України №
389/2003 року від 05 травня 2003 року,
Інструкції про порядок та умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну службу у Збройних силах України,
затвердженої наказом Міністра Оборони України № 149 від 26.05.2003
року, з 01 жовтня 2004 року по 06
вересня 2005 року надбавка за безперервну військову службу йому була виплачена
не в повному обсязі, у зв'язку з чим
заборгованість складає 2814, 25 грн.

Оскаржуваною
постановою Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 24
травня 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до військової частини А -
1656 м. Севастополя про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування постанови суду і
просить ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що

постанова
суду незаконна і необгрунтована,
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не повно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи
і висновки суду невідповідають обставинам справи. Вказує, що при ухваленні рішення судом першої
інстанції не було враховано, що згідно
зі статтею 2 Закону України „ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та
членів їх сімей у правах і

Справа №
22-а-5293/2006 р. Головуючий
в першій інстанції Ружицька Т.В.

Доповідач
Синельщікова О.В.

свободах, визначених
законодавством України. Також, судом не
було враховано, що згідно зі статтею 22
Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім
того, судом не було взято до уваги, що Міністру Оборони України, в рамках його повноважень, дано право визначати порядок і умови виплати
грошової надбавки військовослужбовцям, а
не її розмір.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою і не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
постанову про відмову в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених вимог.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Так, по справі встановлено, що позивач проходив військову службу у
військовій частині А-1656, його
безперервна служба на час звільнення складала понад 20 років і йому
виплачувалась щомісячна надбавка за безперервну службу в розмірах, зазначених у розпорядженнях Міністра оборони
України.

Спірна
надбавка передбачена Указом Президента України №389/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу», відповідно до якого надано право Міністру
оборони України, Міністру внутрішніх
справ України, Голові Державного
комітету у справах охорони державного кордону України та начальнику Управління
державної охорони України встановлювати військовослужбовцям, які мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу роботи, щомісячні надбавки за безперервну військову
службу у відсотках до грошового забезпечення.

При
цьому Указ обмежує лише верхній граничний розмір надбавки, не фіксуючи початкового її розміру, та передбачає, що порядок і умови виплати зазначених
надбавок визначаються військо службовцям Збройних Сил України Міністром оборони
України.

На
виконання цього Указу Міністром оборони України наказом від 26.05.2003 р. № 149
затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України. Відповідно до п.2 цього
наказу розміри щомісячної надбавки за безперервну службу встановлюються
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення за рішенням Міністра оборони
України.

Судом
першої інстанції встановлено, що
надбавки позивачу по справі виплачувалися у розмірах, встановлених Міністром оборони України, а не відповідачем по справі, і в межах фінансування.

Виходячи
з наведеного, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову
в задоволенні позову.

Відповідно
до положень статей 195, 200 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у позові; апеляційний суд залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно

встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підстав
для скасування постанови суду за доводами апеляційної скарги немає.

На
підставі вказаного і керуючись статтями 195,
198, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Постанову
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 24 травня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного
місяця.