Справа № 22а-307/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Кобецька С.М. Справа 22а-307/08
Господарський суд Закарпатської області № 14/163 Рядок статзвіту
У х в а л а

Іменем України

23
червня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Улицького В.З., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Троцькому Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційними скаргами суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 та Державної податкової
інспекції у м. Ужгород на постанову господарського суду Закарпатської області
від 16.11.2007 року по справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгород про
скасування податкових повідомлень-рішень від 16.06.2007 року №
/0/2021/17-3/ /17098 та №
/0/2022/17-3//17099,-

в с т
а н о в и л а :

У червні 2007 року суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернувся до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у м. Ужгород про скасування податкових
повідомлень-рішень від 16.06.2007 року №/0/2021/17-3//1798
про визначення суми податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб -
1104,08 грн. та № /0/2022/17-3//17099 про визначення
податкового зобовязання з ПДВ в сумі 61315,50 грн. (40877грн. - основний платіж
та 20438,50 грн. штрафні санкції).

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги та просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення про визначення
податкового зобовязання з ПДВ №0202217-3/17099 від
16.06.2007р. в сумі 52653грн. (35102 грн.- основний платіж та 17551грн.
штрафних санкцій).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач
посилався на те, що оскільки між
позивачем та нерезидентом був укладений агентський договір, то кошти, які
надходили позивачеві від нерезидента для оплати послуг третіми особами в
інтересах нерезидента є транзитними коштами та не можуть приймати участь у
визначенні податкових зобов'язань з ПДВ в позивача.

За таких обставин, дії податкового
органу в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ в сумі
35102грн. основного боргу та 17551грн. штрафних санкцій є неправомірними.

Просив задоволити його уточнені позовні
вимоги та скасувати як незаконне оскаржуване податкове повідомлення рішення на
вказану суму податкового зобов'язання та штрафних санкцій.

Постановою господарського суду Закарпатської області від
16.11.2007 року позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.06.2007
року № /0/2022/17-3//17099 в частині визначення ПП ОСОБА_1
суми 10 249,99 грн. податкового зобов'язання по ПДВ (в тому числі суми 6 833,33
грн. - основного платежу та суми 3 416,66 грн. - застосованої штрафної
(фінансової) санкції по ньому). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1та Державна
податкова інспекція у м. Ужгород, подавши на неї апеляційну скаргу.

ОСОБА_1в
апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу на те, що судом не
враховано те, що результати робіт ПП ОСОБА_1 передав нерезиденту 30.04.2006
року, а у відповідності до п. 4.7 ст. 4 Закону України «Про податок на додану
вартість» податкові зобов'язання, а відтак дата оподатковуваної операції є
передання ПП ОСОБА_1 нерезиденту
результатів робіт, про що складено акт та звіт від 30.04.2006 року.

Просить скасувати
постанову господарського суду Закарпатської області від 16.11.2007 року та
прийняти нову постанову, якою задоволити позов повністю.

Державна
податкова інспекція у м. Ужгороді не погоджується з вказаною постановою в
частині задоволення позову у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм
матеріального права.

Зокрема,
звертає увагу на те, що при перевірці податкових зобов'язань з податку на
додану вартість при визначенні події, яка відбувалася раніше було встановлено,
що у всіх податкових періодах першою подією були надані послуги приватним
підприємцем ОСОБА_1 компанії «Фокал Пойнт Инк». Отже, податкові зобов'язання
слід визначати на підставі актів виконаних робіт - поставлені послуг.

Просять
скасувати постанову господарського суду Закарпатської області від 16.11.2007
року в частині задоволення позову та прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову повністю.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника ДПІ в м.Ужгороді, яка апеляційну скаргу підтримала, а апеляційну
скаргу позивача просить залишити без задоволення, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

В справі встановлено, що 1.02.2006р. ПП
ОСОБА_1 та компанія «Фокал Пойнт Інк» уклали агентський договір, згідно якого
позивач повинен виконувати та здійснювати за винагороду вказані в договорі
дії за рахунок довірителя.

Він же, ПП. ОСОБА_1, уклав з УДППЗ
«Укрпошта» в особі Ужгородського поштамту Закарпатської області договір від
21.02.2006р. про надання поштових послуг з використання авансової книжки та
договір від 2.01.2007р. про надання поштових послуг.

Позивач отримував від нерезидента
готівкові кошти, які перераховував УДППЗ
«Укрпошта» за надані поштові послуги в інтересах нерезидента з поданням
відповідного звіту агента нерезиденту.

Суд першої інстанції встановив, що в
березні 2006р. та 7.04.2006р. на особовий валютний рахунок позивача надходили
кошти в доларах США.

Господарський суд прийшов до правильного
висновку про те, що доводи податкового органу в частині того, що позивач, маючи
станом на 7.04.2006р. суму оподатковуваних операцій більше, як 300000 грн., з
26.04.2006р. повинен подати до податкового органу заяву про реєстрацію його
платником ПДВ, такими, що не відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи видно, що
7.04.2006р. на рахунок позивача надійшла
сума від нерезидента в рахунок виконання умов договору від 1.02.2006р. в
розмірі 286765 грн. по курсу валют, тобто менше 300000 грн.

Перевищення 300000грн., що покладало на
позивача обов'язок подати заяву про реєстрацію його як платника ПДВ, мало місце
18.04.2006р., коли сукупна сума складала
387644 грн. (сума, яка існувала станом на 7.04.2006р. плюс 100878,8 грн.,
одержана 18.04.2006р.)

За таких обставин ПП. ОСОБА_1
зобов'язаний був до 7.05.2006р., відповідно до ст.9 Закону України «Про податок
на додану вартість», подати податковому органу заяву про реєстрацію його як
платника ПДВ.

Однак, такий обов'язок позивач виконав
тільки 18.05.2006р., а 1.06.2006р. йому було видано свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ.

Господарський суд прийшов до правильного
висновку про те, що участь в податкових зобов'язаннях позивача повинні приймати
суми, які надійшли після 17.05.2006р.

Оскільки на рахунок позивача надійшли
кошти 24.05.2006р. в сумі 100878,80 грн., 30.05.2006р. - в сумі 40278,80 грн.,
то саме ці кошти повинні брати участь в податкових зобов'язаннях позивача.

Сума 100878,80 грн., яка надійшла
10.05.2006р., з огляду на наведене, не повинна приймати участь в таких його
зобов'язаннях.

Тому суд першої інстанції правомірно
прийшов до висновку , що податковий орган за вказаний звітний період
неправомірно визначив податкове зобов'язання
позивачу з ПДВ в сумі 6833,33 грн. основного платежу та 3416,66 грн.
штрафних санкцій і на законних підставах в цій частині скасував податкове
повідомлення-рішення відповідача.

В
решті позовних вимог позивачу було обґрунтовано відмовлено в задоволенні
позовних вимог з огляду на те, що після
отримання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ позивач в податкових періодах липень-грудень 2006р.,
січень-березень 2007р. формував свої податкові зобов'язання з порушенням вимог
п.4.7 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість».

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, зібраним доказам, нормам матеріального та
процесуального права, є законною та обґрунтованою, тому підстав для її
скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційних скарг спростовуються
наведеним та на висновки суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційні скарги
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у м. Ужгород залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Закарпатської області від 16.11.2007
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

В.З. Улицький