Справа № 22-а-7478/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Шматко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2008 року справа №
22-а-7478/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі судового засідання

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі
Маріупольскої міської ради Донецької області

на постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя

від

08 травня 2008 року

у адміністративній справі

№
2-а-7478/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення в Орджонікідзевському районі Маріупольської міської ради
Донецької області

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2007 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих
коштів на оздоровлення за 2003-2007 роки у сумі 5363,50 грн., виходячи із
розміру мінімальної заробітної плати на день фактичної виплати.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 08 травня 2008 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення в
Орджонікідзевському районі Маріупольської міської ради Донецької області про
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення було задоволено частково,
відмовлено в частині задоволення позовних вимог за 2006 рік.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення в
Орджонікідзевському районі Маріупольскої міської ради Донецької області як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильскої катастрофи, його визнано
інвалідом 3 групи, належить до 1 категорії, у зв'язку з чим користується
правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
передбачена щорічна грошова допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи в
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: у 2003 році - 185 грн., у 2004
році - 205 грн., у 2005 році - 262,00 грн., у 2007 році - 400,00 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в 2003 році - 21,50
грн., в 2004 році - 21,50 грн., в 2005 році - 90 грн., в 2007 році - 90,00 грн.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким чином, судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за період за 2003-2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі: 4053,50 гривень.

Сторони в судове засідання не
прибули, про дату і час слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано
інвалідом 3 групи, що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від
12.02.2007 року), наявною у матеріалах справи (а.с. 14).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, інвалідам ІІІ групи, 1 категорії
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів ІІІ групи (1 категорія) в 21,50 грн.,
а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів третьої групи (1 категорія) -
21,50 гривень та з 2005 р. 90 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003, 2004, 2005 та 2007 роки, а не постанови КМУ №№ 836,
562.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі Маріупольскої
міської ради Донецької області на
користь ОСОБА_1 недоотриманої грошової
допомоги на оздоровлення за період 2003-2005, 2007 рр. у загальній сумі 4053,50 гривень.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм процесуального
та матеріального права.

Керуючись статтями 184, 195, 196,
198, ст. 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі Маріупольської
міської ради Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду
м. Маріуполя від 08 травня 2008 року у справі № 2-а-22/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевському районі Маріупольської міської
ради Донецької області про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення -
залишити без задоволення, а постанову суду -
без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: В.Г.Яманко

К.П.
Горбенко