Справа № 2а-733/2008
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-733/08
окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 лютого
2008 року

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді
Зінченко А.В.

за участю секретарів судового
засідання: Пономарьової Ю.А., Ус Л.М., Король Д.О.

за
участь представників позивачаОСОБА_2., ОСОБА_3

представника
відповідача Шпака В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Східної регіональної Харківської митниці про зобов'язання здійснити
митне оформлення автомобіля та відшкодування моральної шкоди, -

встановив :

ОСОБА_1.,
ОСОБА_4. звернулися до суду з адміністративним позовом до Східної регіональної
митниці Харківської митниці, в якому
просять зобов'язати відповідача: здійснити митне оформлення автомобілю
марки Ford моделі FSS, 1 рік, тип кузову 4D,
ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,
без номерного знаку, який належить ОСОБА_1.; здійснити митне оформлення
автомобілю марки STRN моделі L20, 2
роки, тип кузову 4D, ідентифікаційний номер
транспортного засобу НОМЕР_3,
реєстраційний номер SНОМЕР_4, з номерним
знаком, який належить ОСОБА_1.; відшкодувати позивачам моральну шкоду у розмірі
5000 грн. кожному; відшкодувати позивачам сплачений судовий збір. В
обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що у
червні 2004 року ОСОБА_1. приїхав на Україну на постійне місце проживання із Канади та ввіз автомобіль марки Ford
моделі FSS, 1 рік, тип кузову 4D, ідентифікаційний
номер транспортного засобу НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, без номерного знаку. Посадові особи Харківської митниці не здійснили
митне оформлення його автомобілю, а оформили лише тимчасове ввезення автомобілю на Україну строком на 1 рік.

10 червня 2005 року ОСОБА_1. прийшов на прийом до
заступника начальника Харківської
митниці Мисник І.О., для здійснення митного оформлення свого автомобілю. Заступник начальника Харківської митниці
Мисник І.О. пояснив ОСОБА_1., що йому не можуть здійснити митне оформлення
зазначеного автомобілю, тому що у нього
немає «синього» паспорту, а також пояснив ОСОБА_1., що йому необхідно зняти
свій автомобіль з обліку в реєстраційних органах Канади, ліквідувавши
при цьому свій реєстраційний номер на автомобіль.
Але,ОСОБА_1. не може ліквідувати свій реєстраційний номер на автомобіль,
так як відповідно до канадського законодавства він є власністю позивача і власник може його позбутися лише у випадку
смерті.

Через рік позивач - ОСОБА_1. ще раз звернувся до Харківської митниці і
знову йому пообіцяли здійснити митне оформлення
зазначеного автомобілю як тільки у нього буде «синій» паспорт. З липня
2007 року ОСОБА_1. звернувся
до начальника ТМО-5 Харківської митниці
Остапчука В.В., який сказав, що не може здійснити митне оформлення зазначеного автомобілю, тому що норми канадського
законодавства не відповідають нормам
українського, тобто начальник ТМО-5 Харківської митниці Остапчук В.В. (замість Конституційного суду України - єдиного
органу конституційної юрисдикції в Україні)
самовільно зайнявся тлумаченням норм права.

Відповідно до ст. 1 Конституції України: «Україна є
суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова
держава», де «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає
перед людиною за свою діяльність;
утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави»
(ч. 2 ст. З Конституції України). У п. 9.1. Додатку II до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної Конвенції про
спрощення та гармонізацію митних процедур (Конвенція Кіото), до якого приєдналась Україна (Закон України „Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної Конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур"
№ 227-V від 05.10.06 р.) сказано, що: „Митна служба
забезпечує безперешкодний доступ будь-якої зацікавленої
особи до будь-якої необхідної інформації загального
характеру відносно митного законодавства ". У п. 9.4. Додатку II до Протоколу про внесення змін до Конвенції Кіото
сказано, що: „За запитом
зацікавленої особи митна служба у гранично короткий строк надає по можливості
найбільш точну інформацію по конкретним питанням у сфері митного законодавства, поставленим зацікавленою
особою".

ОСОБА_1. неодноразово звертався як у письмовій так і в усній формі до
керівництва Харківської митниці з проханням здійснити митне оформлення його автомобілю або роз'яснити причини
нездійснення митного
оформлення його автомобілю, але, до теперішнього часу йому так і не пояснили з посиланням на норми права чому не можливо
здійснити митне оформлення його автомобілю. Відповідно
до п. 9.8. Додатку II до Протоколу про внесення змін до Конвенції Кіото: „На письмове звернення відповідної особи
митна служба повідомляє про своє рішення у письмовому
вигляді в строки, установлені національним законодавством. Якщо ж рішення не відповідає інтересам відповідної
особи, їй повідомляють причини, з яких його
було прийнято, та пояснюється право на оскарження ".

Також, згідно п. 3.1.3. Правил митного контролю та
митного оформлення транспортних
засобів, які переміщуються громадянами через митний кордон України: „Посадова особа митного органу здійснює
митний контроль транспортного засобу, перевіряє та
встановлює відповідність ідентифікаційного номеру, номеру кузова, шасі (рами),
мотору, року виготовлення, кольору та дати введення в експлуатацію транспортного засобу даним, які вказані в митній
декларації, реєстраційних та технічних документах на транспортний засіб,
а також проводить перевірку факту реєстрації
транспортного засобу уповноваженими державними реєстраційними органами за кордоном та приймає рішення про
можливість здійснення митного оформлення
транспортного засобу ". Вже минуло більше трьох років з моменту
першого звернення ОСОБА_1 до Харківської митниці з проханням здійснити митне
оформлення його автомобілю, але, до теперішнього
часу посадовими особами Харківської митниці не прийнято ніякого письмового обґрунтованого рішення з даного
питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ч.
1 ст. 10 ЦК України: «Чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України». Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України: «Правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством». Таким чином, 1-ий Позивач не може зняти з обліку свій
автомобіль в реєстраційних органах Канади, тому що це не передбачено канадським
законодавством, норми якого ратифіковані
Україною та є частиною національного українського
законодавства.

Позивачі 5 жовтня 2007 року направили до
Харківської митниці та прокуратури
Харківської області листи із заявами про усунення перешкод у користуванні особистими автомобілями. Відповідь
позивачі просили надати у 10-ти денний строк. Але, так до теперішнього часу її
і не отримали. Така бездіяльність посадових осіб Харківської митниці призвела до того, що
були порушені права власності на автомобілі
позивачів, так як вони не можуть ними
вільно на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися, що суперечить ст.
41 Конституції України та ст.ст. 319, 321 ЦК України. Статтею 391 ЦК України
передбачено право власника майна „вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном
". Частини 2 та 3 статті 386 ЦК України передбачають, що: «Власник, права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової та
моральної шкоди».

Таким чином, позивачі вважають, що бездіяльністю
посадових осіб Харківської митниці, які до
теперішнього часу не здійснили митне оформлення зазначених автомобілів, чим створюються перешкоди
у здійсненні позивачами своїх прав щодо володіння, користування та
розпорядження своїми автомобілями, позивачам була завдана моральна шкода, яку вони оцінюють у розмірі 5 000 грн. кожному.
Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що: "Моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. "

Відповідно до частини 1 пункту 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. (із відповідними змінами та доповненнями):
"Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,
або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. "

Відповідно до чинного законодавства України, а
зокрема, пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України
та частини 2 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. (із відповідними змінами та доповненнями):
"Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я ".

Позивачі визначили такий розмір моральної шкоди,
виходячи з тривалої бездіяльності
посадових осіб Харківської митниці, що проявилася у не здійсненні митного оформлення їх автомобілів та створенні перешкод у здійсненні ними своїх
прав щодо володіння, користування та
розпорядження своїми автомобілями, а також пов'язаних із цим моральних
переживаннях та стражданнях, які проявилися у тому, що Позивачі не можуть
належним чином здійснювати своє право власності на автомобілі. Відповідно до
частини 1 статті 1172 ЦК України: "Юридична чи фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їх робітником при виконанні ним своїх трудових (службових) обов'язків. "

Тому, позивачі вважають, що Харківська митниця
повинна нести відповідальність за бездіяльність її посадових осіб та
відшкодувати позивачам завдану такою бездіяльністю
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. кожному.

25 лютого 2008 року провадження у справі щодо
позовних вимог ОСОБА_4 до Східної регіональної митниці Харківської митниці про
зобов'язання здійснити митне оформлення автомобілів та відшкодування моральної
шкоди ухвалою суду було закрите.

В судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити
пославшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної декларації, а
також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів,
відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному
оформленню, (ч. 1 ст. 72 Митного кодексу України). А відповідно до ст. 86 Митного кодексу України: «Митна декларація
приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться
всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою
особою митного органу, що її прийняла,
проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом, у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є
документом, що засвідчує факти, які
мають юридичне значення. Митний орган
не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим
Кодексом. Відмова митного органу в
прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини
відмови має бути письмово повідомлено декларанту.»

В лютому
2008 року ОСОБА_1. в черговий раз звернувся до Відділу митного оформлення № 3 Харківської митниці із митною
декларацією, що була заповнена із врахуванням
всіх попередніх зауважень Харківської митниці та відповідно до норм чинного
законодавства України. Проте посадові особи Харківської митниці знову
відмовилися приймати його митну декларацію, тільки на цей раз було вказано, що ОСОБА_1. нібито повинен здійснити платежі за митне
оформлення автомобілю у розмірі шістдесяти однієї тисячі дев'яностно шести гривень сорока однієї
копійки - а саме, митні збори (001 вид), (003 вид), (010
вид), єдиний збір (070 вид), мито (120 вид), акцизний
збір (085 вид), ПДВ (128 вид). Таким чином, посадові особи Харківської митниці
вимагають від позивача здійснити митне оформлення та оподаткування
транспортного засобу на загальних підставах, передбачених ст. 5 Закону України
«Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» від
13.09.2001 р. Та зауважили, що митна вартість автомобіля на даний час
складає 30300 грн. Проте, відповідно до ч.
2-4 ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України» від 13.09.2001 р., митне оподаткування
ОСОБА_1 має певні особливості,

Представник
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та надав суду свої
письмові пояснення в яких зазначив що позов не може бути задоволений через те,
що всі дії відповідача були відповідно до вимог законодавства, а позивач сам
через неналежне звернення до відповідача перешкоджає митному оформленню
транспортного засобу.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені
наступні обставини.

Судом
з'ясовано, що спірні правовідносини сторін у справі виникли з приводу
декларування позивачем автомобіля Ford моделі FSS, 1 рік, тип кузову 4D, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, без номерного знаку, який належить ОСОБА_1.

Позивачем
було зареєстровано в реєстраційних органах Канади даний автомобіль Ford 20
травня 2004 року. А 17 травня 2004 року ОСОБА_1 було знято з обліку в
Генеральному консульстві в Торонто у зв'язку з поверненням в Україну на постійне
проживання і з червня 2004 року він постійно проживає на території України.

Позивач
неодноразово звертався до митниця з письмовими заявами і отримував на них
письмові відповіді.

Дані
факти не оспорювалися сторонами в судовому засіданні.

Відповідно
до ст. 72 Митного кодексу України: «Митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та оформленню документів, відомостей щодо товарів і
транспортних засобів, які підлягають митному оформленню. Засвідчення митним
органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного
контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.»

Харківська митниця неодноразово пропонувала ОСОБА_1. здійснити митне
оформлення автомобіля відповідно до
вимог чинного законодавства (листи № 08/01-8284/ш-29/1 від 26.10.2007 та № 23/04-135/ш-39 від
10.01.2008, знаходяться в матеріалах справи).

Позивачем
було подано митну декларацію до митниці лише 01.02.2008 року. Таким чином
відповідач до цього часу взагалі був позбавлений можливості провести митне
оформлення автомобіля через неподання позивачем у встановленому порядку митної
декларації до митниці.

Також
судом було встановлено, що декларування позивачем транспортного засобу до
01.02.2008 року
здійснювалось шляхом направлення митної декларації поштою, без пред'явлення
транспортного засобу для митного контролю та митного оформлення.

Даний
транспортний засіб був оглянутий працівниками митниці лише 09.01.2008 року про
що свідчить Акт про проведення митного огляду транспортного засобу № Б/Н.

Згідно з
ч.2 ст 88 МК України декларант зобов'язаний окрім декларування товарів шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей
про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, пред'явити на вимогу митного органу товари і транспортні засоби для митного
контролю і митного оформлення.

Згідно з п.14 ст. 1 Митного кодексу України, митне оформлення, це виконання
митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів
митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих
товарів і транспортних засобів.

Оскільки позивачем митному органу не був пред'явлений транспортний засіб,
митний орган не мав змоги виконати процедури по закріпленню результатів митного
контролю, тобто здійснити митне оформлення. Тому суд приходить до висновку про
правомірність дій відповідача по відмові у митному оформлені у зв'язку з
непред'явленням позивачем товару при здійсненні відповідної форми митного
контролю.

Представником позивача було подано митну декларацію №197 01.02.2008 року.
Але дана декларація не була прийнята відповідачем, про що свідчить картка
відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний кордон України №800000005/2008/000028, з
таких причин: необхідність внесення змін у ВМД в зв'язку з помилками декларанта
та відсутність сплати обов'язкових митних платежів. Представник позивача в
судовому засіданні не оспорювала фактів (помилки декларанта та відсутність
сплати обов'язкових митних платежів) вказаних у картці відмови.

Суд також вважає, що як вбачається з матеріалів справи подальші дії
позивача по здійсненню декларування товару проводились ним з порушенням
вимог Положення про вантажну митну декларацію
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 574 від 09.06.1997 та
Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої
наказом Державної митної служби України від 09.07.1997 № 307 (у редакції наказу
Державної митної служби України від 7.11.2007
№ 933) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
29.11.2007 за № 1329/14596. Тому інспектор митної служби, приймаючи рішення про
видачу талону відмови у пропуску на митну територію України чи митному оформлені товарів та інших предметів діяв відповідно до
вимог ст. 90 Митного кодексу України, так як зміна, доповнення чи відкликання
декларації можуть бути здійсненні до моменту прийняття митним органом митної
декларації до митного оформлення. Зміна, доповнення та відкликання митної
декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не
допускаються. Внесення до митної декларації змін чи доповнень, які мають
істотне значення для застосування процедур митного контролю щодо товарів і
транспортних засобів або впливають на умови оподаткування товарів чи
застосування до них заходів нетарифного регулювання, здійснюється шляхом
подання митному органу нової митної декларації.

Відмова відповідача через несплату позивачем необхідних митних платежів,
також обґрунтована, так як відповідно до ч.8 Закону України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію України» від 13.09.2001 року дозволяється ввезення у разі
переселення на постійне
місце проживання
на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами
87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого
транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного
засобу на обліку

в країні постійного місця попереднього
проживання не менше року.

Тобто
позивач відповідно до вимог Закону не має права, при ввезенні на
митну територію України транспортного
засобу, на звільнення від оподаткування.

За таких
обставин суд вважає неможливим задоволення позову про здійснення митного
оформлення та відповідно вимог про відшкодування моральної та матеріальної
шкоди які безпосередньо пов'язані з вимогою здійснити митне оформлення, так як
дії відповідача були законними та обґрунтованими.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ
:

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Східної регіональної Харківської митниці про
зобов'язання здійснити митне оформлення автомобіля та відшкодування моральної
шкоди - відмовити в повному обсязі.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186
КАС України.

Постанова
у повному обсязі складена 04 березня 2008 року.

Суддя А.В.Зінченко