Справа № 22-а-2655/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Ромазан В.В. Справа № 22-а-2655/08
міськрайонний суд ряд. стат.
звіту № 47
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Неміш
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Тернопільської митниці на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 01
жовтня 2007 року у справі № 2-а-478/07 за позовом ОСОБА_1до Тернопільської
митниці про скасування постанови про порушення митних правил, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив скасувати постанову Тернопільської митниці від 30 липня 2007 року
про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення митних правил
на підставі ст. 355 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 8500
грн.

Оскаржуваною постановою Тернопільського міськрайонного
суду від 01 жовтня 2007 року у справі № 2-а-478/07 позов було задоволено.

Тернопільська митниця у поданій апеляційній скарзі
просить зазначену постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. У обґрунтування своїх вимог покликається на порушення судом
вимог матеріального права. При цьому звертає увагу суду апеляційної інстанції
на те, що виходячи із диспозиції ст.355 Митного кодексу України, суб'єктивна
сторона цього правопорушення характеризується як умисною, так і необережною
формами вини. Крім того вважає, що для кваліфікації дій за ст. 355 Митного
кодексу не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також настання наслідків.
Тому вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що для
кваліфікації дій позивача за ст. 355 Митного кодексу необхідна наявність
прямого умислу, який у того був відсутній.

Представники апелянта у ході апеляційного розгляду
вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримали повністю, давши пояснення,
аналогічні до викладеного у самій скарзі.

Позивач ОСОБА_1 на виклик апеляційного суду не прибув, що
відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджають судовому розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - скасуванню,
виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що не вбачає у діях
ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 355 Митного кодексу України,
оскільки такі дії повинні вчинятися з прямим умислом, а декларантом при поданні
спірної декларації було подано всі документи, що підтверджують реальну фактурну
вартість товару, який підлягав декларуванню. При цьому судом першої інстанції
було встановлено, що декларантом ТзОВ “Інтеграл” у встановлений строк було
перераховано на розподільчий рахунок Тернопільської митниці податки та збори у
сумі 81945 грн. виходячи з реальної фактурної вартості товару, що складає 400111,70
грн., яка відповідача товаросупровідним документам, що були подані при поданні
вантажної митної декларації.

Із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів
не погоджується і вважає їх помилковими, виходячи з таких міркувань.

Визначення
поняття порушення митних правил міститься у ст. 319 Митного кодексу України,
відповідно до положень якої таким є протиправні, винні (умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений
законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через
митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна
відповідальність.

Відповідно
до положень ст. 355 Митного кодексу України заявлення в митній декларації
неправдивих відомостей та надання митному органу документів з такими
відомостями як підстави для звільнення від сплати податків і зборів або
зменшення їх розміру або несплата податків і зборів у строк, встановлений
законодавством, а також інші протиправні дії, що спричинили недобори податків і
зборів, за відсутності ознак злочину тягнуть за собою накладення штрафу на
громадян у розмірі від ста до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а на посадових осіб підприємств - від п'ятисот до тисячі
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як
безспірно встановлено судом, позивач ОСОБА_1, який в силу виконання трудових
обов'язків є відповідальним за митне оформлення (декларантом) ТОВ “НВФ
“Інтеграл”, 12.06.2007 року подав вантажну митну декларацію за №
403000001/7/003446, у якій у графах 12, 22, 42, 45, де зазначається відповідно
фактурна та митна вартість, вказав відомості, які не відповідали дійсності.

Згідно
із п. 5 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 574 від 09 червня 1997 року, достовірність
зазначених декларантом відомостей у ВМД, яка заповнена згідно з діючими
правилами та засвідчена ним у встановленому порядку, закріплюється одним з
видів митного забезпечення (штамп “Під митним контролем") на всіх аркушах
ВМД та реєстраційним номером, а також реєстрацією ВМД у журналі обліку
вантажних митних декларацій. Після завершення цієї процедури декларант несе
юридичну відповідальність за відомості, зазначені у ВМД.

З
огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що із врахуванням
наявності недостовірних відомостей у вантажній митній декларації, поданій
позивачем ОСОБА_1, у посадових осіб Тернопільської митниці були правові
підстави для вирішення питання про притягнення його до юридичної
відповідальності, передбаченої ст. 355 Митного кодексу. При цьому системний
аналіз зазначених норм Митного кодексу України не дає правових підстав для
висновку про те, що обов'язковою умовою для притягнення особи до
відповідальності за ст. 355 Митного кодексу України є наявність у неї прямого
умислу на вчинення таких протиправних дій.

Відтак колегія суддів приходить до
переконання, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового
спору було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню
з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и
л а:

апеляційну скаргу Тернопільської митниці задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду
від 01 жовтня 2007 року у справі № 2-а-478/07 за позовом ОСОБА_1до
Тернопільської митниці про скасування постанови про порушення митних правил та
прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій