Справа № 2-6256/08
Суддя: Павлова Ж.П.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-6256/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді Павлової Ж.П., при секретарі Іваненко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірною виплати щомісячної соціальної допомоги в меншому розмірі ніж передбачено законом, –

встановив:

29.09.2008 р.
ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірною виплати йому у 2006 та 2007 роках щомісячної соціальної допомоги в меншому розмірі ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також просив зобов’язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату суми заборгованості з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком. Крім того позивач просив визнати причину пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважною та відновити його, оскільки його конституційні права обмежуються на всіх рівнях – від вищого органу законодавчої влади до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та про їх порушення він дізнався після висвітлення цього питання у засобах масової інформації.

В судовому засіданні позивач був відсутній, надав до суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання з*явився, надав письмові заперечення на позов у яких зазначено, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що на даний час відсутній механізм реалізації права позивача на нарахування і виплату йому спірного підвищення пенсії, оскільки визначений Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком не стосується даних правовідносин, крім того, позивач отримує пенсію як військовослужбовець, тому джерелом коштів на виплату йому грошової допомоги є кошти Міністерства оборони України, а не Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Позивач отримує пенсію як військовослужбовець і на нього розповсюджується дія Закону України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі закон № 2195-ІV).

Як вбачається зі ст. 6 вказаного закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. (далі закон № 1058- ІV) і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 р. (далі закон № 489-V) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність затверджено в розмірах: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

Частиною 3 цієї ж норми у редакції Закону України від 15.03.2007 р. N 749-V встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої зазначеної статті, збільшений на 1 відсоток.

Тобто розрахунковий мінімальний розмір пенсії за віком складає: з 1 квітня 2007 р. – 410,06 грн. (406 грн. х 1,01); з 1 жовтня 2007 р. – 415,11 грн. (411 грн. х 1,01).

Проте пунктом 12 ст. 71 Закону № 489-V дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 р. було зупинено з урахуванням ст. 111 того ж закону № 489-V, якою обмежено коло суб’єктів підвищення пенсій, а також встановлені інші його розміри.

Однак рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 пункт 12 статті 71 і стаття 111 закону № 489-V визнані неконституційними, а тому підстав для їх застосування судом при вирішенні даного позову немає.

Посилання відповідача на неможливість виконання вказаного рішення КСУ в частині здійснення зазначених виплат до визначення компетентними органами їх механізму та джерел фінансування не заслуговує на увагу, оскільки не спростовує викладене, а також суперечить ч. 1 ст. 8 КАС України, відповідно до якої при вирішенні справи суд повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Що стосується позиції представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, то вона є хибною, зважаючи на наступне: навіть у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (в даному випадку закону чи іншого нормативного акту), суд не може відмовити в задоволенні позову з цих підстав, а відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України повинен застосувати закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Але слід враховувати той факт, що позивач є військовослужбовцем. Як було встановлено у судовому засіданні, постановою КМУ від 02.11.2006 року №1522 регулюється передача органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян. Згідно з цією постановою відбувається передача певної частини владних повноважень від органів, які раніше призначали та виплачували пенсії військовослужбовцям та деяким іншим категоріям громадян, до органів Пенсійного фонду України. Згідно з діючим законодавством передачу функцій по призначенню та виплаті пенсій не можна вважати правонаступництвом, оскільки відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа – правонаступник – це юридична особа, яка прийняла від іншої юридичної особи все майно, права та обов*язки, в результат чого юридична особа – передавач припиняється. У даному випадку передачі майна, прав та обов*язків не відбулося, відбулася передача владних повноважень, щодо призначення та виплати пенсій військовослужбовцям та деяким іншим громадянам, що не є правонаступництвом. Таким чином, не відповідає вимогам діючого законодавства й визначення джерелом виплат позивачеві коштів Пенсійного фонду України. Так, виплата пенсії позивачеві з цього джерела передбачена лише ЗУ «Про державний Бюджет України на 2007рік», у вказаний ж період таким джерелом визначались кошти Міністерства Оборони України. Тобто, в частині позовних вимог щодо стягнення суми виплат за 2006 рік позивачу слід відмовити.

Таким чином фактичний розмір підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, в 2007 р. повинен складати:

з 1 січня по 31 березня включно – 342 грн. (380 грн. х 30 % х 3 міс.); з 1 квітня по 30 вересня включно – 738,12 грн. (410,06 грн. х 30 % х 6 міс.); з 1 жовтня по 31 грудня включно – 373,59 грн. (415,11 грн. х 30 % х 3 міс.), а всього позивачу не донараховано та не виплачено у 2007 році 1453 грн. 71 коп.

Вирішуючи питання про поважність пропуску позивачем строку звернення з даним адміністративним позовом суд виходить з того, що тривала і послідовна практика уряду та органів пенсійного фонду по нарахуванню та виплаті даного виду підвищення всупереч положенням Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на підставі законів про державний бюджет, створювала впевненість відповідної категорії осіб, в т.ч. у позивача, у відсутності перспектив і механізму захисту його порушеного права на отримання передбаченого законом підвищення пенсії.

Викладене підтверджується також тим, що навіть після винесення Конституційним Судом рішення від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 вирішення державними органами цих питань не змінилося і вимоги ст. 6 закону «Про соціальний захист дітей війни» не виконуються до цього часу.

Крім того, при вирішення даного питання судом враховується похилий вік позивача.

Таким чином, на переконання суду причина пропуску строку звернення з даним адміністративним позовом є поважною, а тому суд вважає можливим його поновити та розглянути позов по суті за весь період заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог щодо способу захисту порушеного права, розмірів підвищення пенсії, а також нарахування такого підвищення з 1 січня 2008 р.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним при звернені до суду судові витрати в сумі 54 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7 – 12, 69 – 86, ч. 4 ст. 128, ст. ст. 136, 158 – 164 КАС України, суд –

постановив:

Адміністративний позов
ОСОБА_1
до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірною виплати щомісячної соціальної допомоги в меншому розмірі ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - задовольнити частково.

Зобов’язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити
ОСОБА_1
на погашення заборгованості по виплаті зазначеного підвищення за 2007р. 1453 грн. 71 коп., а також з 1 січня 2008 р. підвищити йому пенсію на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та сплачувати у передбачених законом розмірах.

Стягнути з Управління Державного казначейства у м. Миколаєві на користь
ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 54 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені ст. 186 КАС України через Заводський районний суд м. Миколаєва і набирає чинності через 10 днів після її проголошення, якщо в цей термін не буде подано заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Суддя:

Павлова Ж.П.