Справа № 22-а-844/08
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала
Іменем України

05.11.2008

Справа № 22-а-844/08
Попередня справ
а № 2-а-181/08

Севастополь
ський апеляційний адміністр
ативний суд у складі колегії
суддів:
головуючого судді
Ілюхіної Г.П.,
суддів Санако
євої М.А. ,
Щепанської О.А.

секретар судового зас
ідання
Шелемет'єва О.В.
за участю представників с
торін:
від позивача: не з'явився ,

від відповідача: не з'явився
,
розглянувши апеляційну ск
аргу Управління праці та
соціального захисту населен
ня Білогірської районної дер
жавної адміністрації Автоно
мної Республіки Крим на пост
анову Білогірського районно
го суду Автономної Республік
и Крим (суддя Лущеко Л.Г.) від 10.0
6.08 по справі № 2-а-181/08
за позовом ОСОБА
_1 (АДРЕСА_1)

до Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Білогірської районн
ої державної адміністрації А
втономної Республіки Крим (в
ул. Островського, б.3, м.Білогір
ськ, Автономна Республіка Кр
им, 97600)

про визнання дій неправомі
рними,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Білогірськог
о районного суду Автономної
Республіки Крим від 10.06.2008 позов
ні вимоги задоволені, визнан
і неправомірними дії Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Білогірсько
ї районної державної адмініс
трації Автономної Республік
и Крим щодо відмови ОСОБА_1
у виплаті неодержаної разо
вої грошової допомоги у розм
ірі 1175,18 грн., зобов'язано Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Білогірсько
ї районної державної адмініс
трації Автономної Республік
и Крим зробити доплату ОСО
БА_1 неодержаної разової гр
ошової допомоги у розмірі 1175,18
грн. (арк.с.26-28).
Постанова суду мотивована
тим, що позивач має право на п
ільги, встановлені для ветер
анів війни учасників війни
статтею 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гара
нтії їх соціального захисту»
№ 3551-ХІІ від 22.10.1993; відповідачем п
озивачу в 2007 році виплачувала
сь грошова допомога, яка не ві
дповідає встановленим статт
ею 14 Закону України «Про стату
с ветеранів війни, гарантії ї
х соціального захисту»№ 3551-ХІ
І від 22.10.1993 розмірам.
Не погодившись з постанов
ою суду, відповідач - Управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Білогірської р
айонної державної адміністр
ації Автономної Республіки
Крим, 17.06.2008 звернувся з заявою п
ро апеляційне оскарження пос
танови, апеляційна скарга на
постанову надійшла 26.06.2008, відпо
відач просить скасувати пост
анову суду першої інстанції,
прийняти нову, якою відмовит
и в задоволенні позовних вим
ог (арк.с.32-33).
Доводи апеляції мотивова
ні тим, що розмір щорічної гро
шової допомоги ветеранам вст
ановлюється відповідно до За
кону України «Про статус вет
еранів війни, гарантії їх соц
іального захисту»та Закону У
країни «Про Державний бюджет
»на відповідний рік, відпові
дно до якого позивачу виплач
увалась ця допомога.
Ухвалою Севастопольсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду від 25.09.2008 відкрито
апеляційне провадження по а
пеляційній скарзі Управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Білогірської р
айонної державної адміністр
ації Автономної Республіки
Крим (арк.с.44-46).
Ухвалою Севастопольсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду від 03.10.2008 закінчено
підготовку та призначено сп
раву до апеляційного розгляд
у на 05.11.2008 (арк.с.49-51).
Позивач в заяві (вх.№1171) проси
ть розглянути справу у його в
ідсутність, проти задоволенн
я апеляційної скарги запереч
ує (арк.с.55).
Відповідач надав клопотан
ня (вх.№1360) про розгляд справи у
відсутність його представни
ків (арк.с.57).
Згідно з частиною четверто
ю статті 196 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, неприбуття у судове засідан
ня сторін або інших осіб, які б
еруть участь у справі, належн
им чином повідомлених про да
ту, час і місце апеляційного р
озгляду, не перешкоджає судо
вому розгляду справи.
Чинне законодавство не обм
ежує коло представників осіб
, які беруть участь у справі, п
ри апеляційному розгляді адм
іністративної справи.
При викладених обставинах
, враховуючи те, що позивач та
відповідач викликались в суд
ове засідання, але в суд не з
явились, просять розглянути
справу у відсутність їх пред
ставників, суд вважає можлив
им розглянути справу у відсу
тність представників позива
ча та відповідача.

Розглянувши справу в поря
дку статей 195, 196 Кодексу адміні
стративного судочинства Укр
аїни, колегія суддів, обговор
ивши доводи апеляційної скар
ги, перевіривши правову оцін
ку обставин у справі та повно
ту їх встановлення, дослідив
ши правильність застосуванн
я судом першої інстанції нор
м матеріального та процесуал
ьного права, вважає, що апеляц
ійна скарга не підлягає задо
воленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що пози
вач ОСОБА_1 має право на
пільги, встановлені законод
авством України для ветерані
в війни - учасників війни, що п
ідтверджується відповідним
посвідченням НОМЕР_1 від
22.05.2007 (арк.с.7).
Відповідачем позивачу на п
ідставі Закону України «Про
Державний бюджет України на
2007 рік»здійснена виплата разо
вої грошової допомоги до 5 тра
вня в розмірі 55,00 грн. (арк.с. 21).
08.10.2007 вих.№К-329 відповідач на за
яву позивача від 23.09.2007 повідоми
в, що рішення питання про здій
снення доплати до отриманої
щорічної допомоги до 9 травня
в розмірі 1175,00грн. можливо при в
несенні відповідних змін до
бюджетного законодавства Ук
раїни (арк.с.8, 9).
06.05.2008 позивач звернувся до Бі
логірського районного суду А
втономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціаль
ного захисту населення Білог
ірської районної державної а
дміністрації Автономної Рес
публіки Крим про визнання не
правомірною відмови Управлі
ння праці та соціального зах
исту населення Білогірської
районної державної адмініст
рації Автономної Республіки
Крим у виплаті йому недоплач
еної разової грошової допомо
ги у сумі 1175,18грн., зобовязанн
я Управління праці та соціал
ьного захисту населення Біло
гірської районної державної
адміністрації Автономної Ре
спубліки Крим виплатити недо
плачену разову грошову допом
огу в розмірі 1175,18грн. (арк.с.3-5).

Правовідносини сторін ре
гулюються статтями 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 К
онституції України, Законом
України «Про статус ветерані
в війни, гарантії їх соціальн
ого захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі
змінами та доповненнями), в ре
дакції, що діяла в спірний пер
іод, Законом України «Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к»№ 489-V від 19.12.2006.
Відповідно до частини п
ятої статті 14 Закону України «
Про статус ветеранів війни, г
арантії їх соціального захис
ту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами т
а доповненнями), в редакції, що
діяла в спірний період, щоріч
но до 5 травня учасникам війни
, нагородженим орденами і мед
алями колишнього СРСР за сам
овіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в рок
и Великої Вітчизняної війни,
виплачується разова грошова
допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком
, іншим учасникам війни, до яки
х відноситься позивач, - у розм
ірі трьох мінімальних пенсій
за віком.
Статтею 29 Закону України «П
ро державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006 установле
но, що у 2007 році виплата щорічно
ї разової допомоги відповідн
о до Закону України «Про стат
ус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»№ 3551-Х
ІІ від 22.10.1993 (зі змінами та допов
неннями) учасникам війни зді
йснюється у розмірі 55,00 грн.
Згідно з частиною першою ст
атті 28 Закону України «Про заг
альнообов'язкове державне пе
нсійне страхування» № 1058-IV від
09.07.2003 мінімальний розмір пенсі
ї за віком встановлюється у р
озмірі прожиткового мінімум
у для осіб, які втратили праце
здатність, визначеного закон
ом.
Відповідно до статті 62 Зако
ну України «Про Державний бю
джет України на 2007 рік»№ 489-V від
19.12.2006 розмір прожиткового міні
муму для осіб, які втратили пр
ацездатність, з 01.04.2007 складає 406,0
0 грн.
У 2007 році встановлено, що дл
я визначення мінімального ро
зміру пенсії за віком відпов
ідно до абзацу першого части
ни першої статті 28 Закону Укра
їни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхуван
ня»№ 1058-IV від 09.07.2003 з 1 квітня та з 1 ж
овтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб
, які втратили працездатніст
ь, визначений абзацом п'ятим ч
астини першої статті 62 Закону
України «Про державний бюдж
ет України на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.20
06, збільшений на 1 відсоток згі
дно із Законом України «Про д
ержавний бюджет України на 2007
рік»№ 489-V від 19.12.2006, враховуючи зм
іни, внесені Законом України
«Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюдж
ет України на 2007 рік»від 15.03.2007 N 749-V.

Таким чином, на користь пози
вача підлягає стягненню грош
ова допомога до 9 травня як вет
ерану війни учаснику війни
за 2007 рік в сумі 1175,18грн., згідно н
аступного розрахунку: 410,06грн.*3
-55,00грн.
Конституційний Суд Україн
и у своєму рішенні № 6-рп від 09.07.2
007 у справі за конституційним
поданням 46 народних депутаті
в України щодо відповідності
Конституції України (консти
туційності) положень статей
29, 36, частини другої статті 56, час
тини другої статті 62, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14,
23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 1
03, 111 Закону України «Про Держав
ний бюджет України на 2007 рік»(с
права про соціальні гарантії
громадян) зазначив, що зупине
ння Законом України «Про Дер
жавний бюджет України»інших
законів України, щодо наданн
я пільг, компенсацій і гарант
ій, внесення змін до інших зак
онів України, встановлення і
ншого (додаткового) правовог
о регулювання відносин ніж п
ередбачено законами України
, не відповідає статтям 1, 3 част
ині другій статті 6, частині др
угій статті 8, частині другій с
татті 19, статтям 21, 22, пункту 1 час
тини другої статті 92, частинам
першій, другій та третій стат
ті 95 Конституції України. Тако
ж зазначеним рішенням визнан
і неконституційними положен
ня статей 29, 36, абзацу третього
частини другої статті 56, части
ни першої статті 66, пунктів 7, 9, 12
, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 9
8, 103, 111 Закону України «Про Держа
вний бюджет України на 2007 рік»
, зокрема: статті 29, за якою у 2007 р
оці виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Зако
ну України «Про статус ветер
анів війни, гарантії їх соціа
льного захисту»здійснюєтьс
я учасникам війни в розмірі 55,
00 гривень; пункту 13 статті 71, як
им зупинено на 2007 рік дію части
ни п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону
України «Про статус ветеран
ів війни, гарантії їх соціаль
ного захисту»в частині визна
чення розміру виплат щорічно
ї разової грошової допомоги.

Статтею 152 Конституції Укра
їни передбачено, що закони та
інші правові акти за рішення
м Конституційного Суду Украї
ни визнаються неконституцій
ними повністю чи в окремій ча
стині, якщо вони не відповіда
ють Конституції України або
якщо була порушена встановле
на Конституцією України проц
едура їх розгляду, ухвалення
або набрання ними чинності. З
акони, інші правові акти або ї
х окремі положення, що визнан
і неконституційними, втрачаю
ть чинність з дня ухвалення К
онституційним Судом України
рішення про їх неконституці
йність.
Відповідно до частини трет
ьої статті 22 Конституції Укра
їни, при прийнятті нових зако
нів або внесенні змін до чинн
их законів не допускається з
вуження змісту та обсягу існ
уючих прав і свобод, у тому чис
лі і для ветеранів війни. Норм
ативні акти органів державно
ї влади і органів місцевого с
амоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів вій
ни, передбачені Законом Укра
їни «Про статус ветеранів ві
йни, гарантії їх соціального
захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змі
нами та доповненнями), є недій
сними (частина третя статті 2 З
акону).
Згідно правової позиції Ко
нституційного Суду України,
який неодноразово розглядав
питання щодо конституційнос
ті положень законів України
про Державний бюджет України
на відповідні роки, якими обм
ежуються пільги, компенсації
і гарантії, передбачені чинн
им законодавством для окреми
х категорій громадян таке
обмеження є недопустимим. Пр
аво на соціальний захист гро
мадян України встановлено ст
аттею 46 Конституції України, з
гідно з якою пенсії, інші види
соціальних виплат та допомо
ги, що є основним джерелом існ
ування, мають забезпечувати
рівень життя, не нижчий від пр
ожиткового мінімуму, встанов
леного законом.
Частиною другою статті 19 Ко
нституції України встановле
но, що органи державної влади
та органи місцевого самовря
дування, їх посадові особи зо
бов'язані діяти лише на підст
аві, в межах повноважень та у с
посіб, що передбачені Консти
туцією та законами України.

Положення Закону України «
Про Державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006, не можуть
бути застосовані, оскільки в
они суперечать нормам Консти
туції України про недопустим
ість звуження змісту та обся
гу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів (частина третя статті 22 Ко
нституції України).
Згідно частини першої стат
ті 17 Закону України «Про викон
ання рішення та застосування
практики Європейського Суду
з прав людини»суди України з
астосовують при розгляді спр
ав Конвенцію про захист прав
людини і основоположних сво
бод та Протоколи до неї і прак
тику Європейського Суду як д
жерело права.
Відповідно до статті 1 Прото
колу №1 до Конвенції «Кожна фі
зична ...особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто
не може бути позбавлений сво
єї власності інакше як в інте
ресах суспільства і на умова
х, передбачених законом і заг
альними принципами міжнарод
ного права».
Розглядаючи борги у сенсі п
оняття «власності», яке міст
иться у частині першій статт
і 1 Протоколу № 1 до Конвенції і
не обмежено лише власністю н
а фізичні речі та не залежать
від формальної класифікації
у національному законодавст
ві, борги, що становлять майно
, можуть також розглядатись я
к «майнові права»і, таким чин
ом, як власність.
Тому при розгляді справи «
ОСОБА_2 проти України»(заяв
а № 63134/00) Європейський Суд з прав
людини зауважив, що в межах св
ободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати св
оїм робітникам з державного
бюджету. Держава може вводит
и, призупиняти чи закінчити в
иплату таких надбавок, внося
чи відповідні зміни в законо
давство.
Однак, якщо чинне правове по
ложення передбачає виплату п
евних надбавок і дотримано в
сі вимоги, необхідні для цьог
о, органи державної влади не м
ожуть свідомо відмовляти у ц
их виплатах, доки відповідні
положення є чинними (п.23 рішен
ня суду).
У зв'язку з цим, Європейськи
й Суд не прийняв до уваги пози
цію Уряду України про колізі
ю двох нормативних актів - зак
ону України, відповідно до як
ого встановлені надбавки з б
юджету і який є діючим та Зако
ну України «Про Державний бю
джет»на відповідний рік, де п
оложення останнього Закону,
на думку Уряду України, прева
лювали як спеціальний закон.

Суд не прийняв аргумент Уря
ду України щодо бюджетних ас
игнувань, оскільки органи де
ржавної влади не можуть поси
латися на відсутність коштів
, як на причину невиконання св
оїх зобов'язань (п.2б рішення)

Аналогічна позиція містит
ься в рішенні Європейського
Суду у справі № 59498/00 «ОСОБА_3
проти Росії».
У Конституції України Укра
їну проголошено демократичн
ою, соціальною, правовою держ
авою (стаття 1), визнано, що найв
ищою соціальною цінністю в У
країні є людина, її права і сво
боди та їх гарантії визначаю
ть зміст і спрямованість дія
льності держави, а їх утвердж
ення і забезпечення є головн
им обов'язком держави (стаття
3), права і свободи людини є нев
ідчужуваними та непорушними
(стаття 21), їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів не може бути звужений (ста
ття 22).
Відповідно до частини трет
ьої статті 22, статті 64 Конститу
ції України право громадян н
а соціальний захист, інші соц
іально-економічні права можу
ть бути обмежені, у тому числі
зупиненням дії законів (їх ок
ремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного
стану на певний строк.
Утверджуючи і забезпечуюч
и права і свободи громадян, де
ржава окремими законами Укра
їни встановила певні соціаль
ні пільги, компенсації і гара
нтії, що є складовою конститу
ційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а том
у відповідно до частини друг
ої статті 6, частини другої ста
тті 19, частини першої статті 68 К
онституції України вони є за
гальнообов'язковими, однаков
ою мірою мають додержуватися
органами державної влади, мі
сцевого самоврядування, їх п
осадовими особами. Невиконан
ня державою своїх соціальних
зобов'язань щодо окремих осі
б ставить громадян у нерівні
умови, підриває принцип дові
ри особи до держави, що законо
мірно призводить до порушенн
я принципів соціальної, прав
ової держави.
Принципи соціальної держа
ви втілено також у ратифіков
аних Україною міжнародних ак
тах: Міжнародному пакті про е
кономічні, соціальні і культ
урні права 1966 року, Європейськ
ій соціальній хартії (перегл
янутій) 1996 року, Конвенції про з
ахист прав людини і основопо
ложних свобод 1950 року, та рішен
нях Європейського суду з пра
в людини. Зокрема, згідно зі ст
аттею 12 Європейської соціаль
ної хартії (переглянутої) 1996 ро
ку держава зобов'язана підтр
имувати функціонування сист
еми соціального забезпеченн
я, її задовільний рівень, докл
адати зусиль для її поступов
ого посилення тощо.
Тобто чинне правове положе
ння передбачає виплату допом
оги і якщо дотримано всі вимо
ги, необхідні для цього, орган
и державної влади не можуть с
відомо відмовляти у цих випл
атах, доки відповідні положе
ння є чинними.
Оскільки правові положенн
я, які передбачають виплату р
азової щорічної допомоги уча
снику війни до Дня Перемоги є
чинними, тобто не скасовані, н
е змінені, і позивач є ветеран
ом війни учасником війни, т
ому має право на її одержання
, органи державної влади не мо
жуть свідомо зменшувати ці в
иплати.
Право на отримання разової
грошової допомоги, передбач
еної Законом України «Про ст
атус ветеранів війни, гарант
ії їх соціального захисту»№
3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами та доп
овненнями) не залежить від ро
зміру доходів отримувача чи
наявності фінансування з бюд
жету, а має безумовний характ
ер.
З таких підстав висновки су
ду першої інстанції відповід
ають як нормам національного
законодавства, так і міжнаро
дного частині першій статт
і 1 Протоколу №1 до Конвенції п
ро захист прав людини і основ
оположних свобод, яка є части
ною законодавства України, і
практиці Європейського Суду
з прав людини, як джерелу прав
а.
Доводи апеляційної скарги
про відсутність фінансових
можливостей держави для здій
снення виплат разової грошов
ої допомоги у розмірі трьох м
інімальних пенсій за віком є
неспроможними, оскільки, з ог
ляду на правову позицію Євро
пейського суду з прав людини
та положення частини першої
статті 58 Конституції України
про незворотність дії в часі
законів та інших нормативно
-правових актів, крім випадкі
в, коли вони помякшують або
скасовують відповідальніст
ь, реалізація особою права, як
е повязано з отриманням бю
джетних коштів та базується
на спеціальних та чинних на ч
ас виникнення спірних правов
ідносин нормативно-правови
х актах національного законо
давства, не може бути поставл
ена у залежність від бюджетн
их асигнувань.
Посилання заявника апеляц
ійної скарги на те, що спеціал
ьний Закон тобто Закон Украї
ни «Про Державний бюджет Укр
аїни»на відповідний рік, має
перевагу перед Законом Укра
їни «Про статус ветеранів ві
йни, гарантії їх соціального
захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змі
нами та доповненнями), яким вс
тановлені пільги для ветеран
ів війни, не можуть бути прийн
яті до уваги, оскільки звужен
ня змісту та обсягу прав шлях
ом прийняття нових законів, в
несення змін до чинних закон
ів за статтею 22 Конституції Ук
раїни не допускається.
На підставі викладеного, ви
сновок суду першої інстанції
про задоволення позову є пра
вомірним.
Правова оцінка, яку суд перш
ої інстанції дав обставинам
справи, не суперечить вимога
м процесуального і матеріаль
ного права, а доводи апеляцій
ної скарги щодо їх неправиль
ного застосування є необґрун
тованими.
Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути
скасовано з підстав, що навед
ені в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, су
дова колегія дійшла висновку
, що апеляційна скарга підляг
ає залишенню без задоволення
, а постанова суду першої інст
анції - без змін.
Керуючись час
тиною третьою статті 24, стаття
ми 160, 167, частиною першою статті
195, частиною четвертою статті
196, пунктом 1 частини першої ст
атті 198, статтею 200, пунктом 1 част
ини першої статті 205, статтями
206, 212, 254 Кодексу адміністративн
ого судочинства України, суд
, -

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу
Управління праці та соці
ального захисту населення Бі
логірської районної державн
ої адміністрації Автономної
Республіки Крим на постанов
у Білогірського районного су
ду Автономної Республіки Кри
м (суддя Лущеко Л.Г.) від 10.06.08 по с
праві № 2-а-181/08 залишити без задо
волення.
2. Постанову Білогірсь
кого районного суду Автономн
ої Республіки Крим (суддя Лущ
еко Л.Г.) від 10.06.08 по справі № 2-а-181/08
залишити без змін.
Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення
згідно з частиною пятою ст
атті 254 Кодексу адміністратив
ного судочинства України.
Ухвалу може бути оскаржено
в порядку статті 212 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України, згідно з якою касац
ійна скарга на судові рішенн
я подається безпосередньо до
Вищого адміністративного су
ду України протягом одного м
ісяця після набрання законно
ї сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім
випадків, передбачених цим К
одексом, а в разі складення по
станови в повному обсязі від
повідно до статті 160 цього Код
ексу - з дня складення постано
ви в повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюх
іна
Судді
М.А.Санакоєва

О.А.Щепанська