Справа № 2-а-21/2007
Суддя: Бечко Є.М.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-21/07
ПОСТАНОВА

_______________________________________________________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ_____________________________________________________________

07 червня 2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова

у
складі: головуючого судді Бечко Є.М.,

суддів: Харечко
Л.К.

Малиша В.В.

при секретарі: Широян В.В.

за участю
позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ
України про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач, змінивши позовні вимоги просить визнати дії МВС України з відмови
в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України протиправними; визнати
дії МВС України про припиненню листування з ОСОБА_1 протиправними; визнати
відмову МВС України у розгляді та наданні обгрунтованої відповіді по суті його
скарги від 27.02.2006 року
протиправними; визнати відмову МВС України у наданні засвідченої копії висновку
про припинення переписки
з ним протиправною; визнати видачу МВС України висновку про припинення переписки Управлінню МВС
України в Чернігівській області без його згоди протиправними та такими, що
принижують його честь і гідність; визнати висновок МВС України про відмову в
подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України та про припинення
листування з ОСОБА_1, затверджений 12.05.2006 року заступником міністра МВС
України ОСОБА_2 протиправним та нечинним; поновити його в правах, зобов'язавши
МВС України надати йому засвідчену копію вказаного висновку; зобов'язати МВС
України розглянути його скаргу від 27.02.2006 року по суті та надати
обгрунтовану відповідь; стягнути на його користь 21000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконним наданням інформації про особу без її згоди
до іншого суб'єкта права, що призвело до використання цієї інформації для
посягання на його права та свободи, що принизило його честь та гідність.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.02.2006 року він звернувся зі
скаргою на ім'я міністра внутрішніх справ України з проханням провести
перевірку фінансової діяльності УМВС України в Чернігівській області за
1996-2002 роки щодо зберігання наказів УМВС з приводу встановлення йому
щомісячних премій та надання йому обгрунтованої відповіді та що в результаті
тривалого листування з цих питань йому не було надано обгрунтованої відповіді,

а заступником міністра ОСОБА_2 був підписаний
висновок про відмову в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України
та про припинення листування з ОСОБА_1, засвідчена копія якого йому до цього
часу не була надана, але ксерокопія якого була направлена до УМВС України в
Чернігівській області для ознайомлення начальника ВФРЕ без згоди позивача.

В судовому
засіданні позивач підтримав позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, про розгляд справи сповіщений належно, про відкладення розгляду
справи не звертався.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність
представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, зібрані по справі, суд
приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного:

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2006 року
ОСОБА_1звернувся до міністра внутрішніх справ України зі скаргою, в якій просив
провести перевірку фінансової діяльності УМВС України в Чернігівській області
за 1996-2002 роки
щодо передчасного знищення документів, в т.ч.
наказів УМВС з приводу встановлення йому щомісячних премій, надання актів
про їх знищення, а також надати йому обгрунтовану відповідь.

З пояснень позивача в судовому засіданні, з матеріалів, зібраних по справі,
вбачається, що ОСОБА_1неодноразово звертався до керівництва МВС України з
приводу наказів про встановлення йому щомісячних премій та отримував відповіді
з приводу звернень.

В зв'язку з тим, що надані відповіді, на думку позивача, не містили
обгрунтованих відомостей з приводу заданих запитань він звернувся зі скаргами
до міністра внутрішніх справ, а в подальшому до Кабінету Міністрів України,
комітету Верховної Ради України та до Президента України, якими направлялись
запити про перевірку та в подальшому йому були направлені відповіді по суті
заданих питань.

В результаті тривалої переписки,
12.05.2006 року заступником міністра МВС України ОСОБА_2 був
затверджений висновок МВС України про відмову в подальшому розглядати звернення
ОСОБА_1 до МВС України та про припинення листування з ОСОБА_1

Зазначений висновок суперечить ст. 8
ЗУ "Про звернення громадян", в частині другій якої
зазначено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від
одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по
суті.

Частиною третьої цієї ж статті визначено, що рішення про припинення
розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особа,
яка подала звернення.

Таким чином, по-перше, заступник міністра не вправі була приймати рішення
про припинення розгляду
зверненнь ОСОБА_1, а
по-друге, відмова в

подальшому
розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України без зазначення конкретного питання
та припинення листування з ОСОБА_1 не передбачені вказаною нормою закону.

За вказаних обставин суд вважає такими, що підлягають
задоволенню вимоги позивача про визнання дій МВС України з відмови в подальшому
розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України та про припиненню листування з
ОСОБА_1 протиправними, а також вимога про визнання висновку МВС України про
відмову в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України та припинення
листування з ОСОБА_1, затвердженого 12.05.2006
p., заступником
Міністра МВС України ОСОБА_2 протиправним та нечинним.

Позивачем в суді отримано копію висновку, затвердженого 12.05.2006 року заступником
Міністра МВС України ОСОБА_2, в зв'язку з чим у задоволенні цієї вимоги
належить відмовити.

Крім того, з матеріалів справи (а.с. 174,
175, 176) вбачається, що копія вказаного висновку направлялась до
УМВС України в Чернігівській області для ознайомлення, однак від ознайомлення
ОСОБА_1відмовився.

Оцінюючи даний факт, суд приходить до висновку, що
направлення копії висновку для ознайомлення заявника не може розцінюватись як
"незаконне надання інформації про особу без її згоди до іншого суб'єкта
права" (у трактуванні ОСОБА_1) чи як порушення законодавства про
інформацію, передбачене ст.47 ЗУ
"Про інформацію" та не містить інформації про особу,
визначеної статтею 23 вказаного
Закону.

Суду позивачем також не надано належних та допустимих доказів того, що
направлення копії висновку для ознайомлення заявника призвело до використання
інформації для посягання на його права та свободи, не наведено фактів такого
використання та не доведено приниження його честі та гідності, в зв'язку з чим
суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання
видачі МВС України висновку про припинення переписки Управлінню МВС України в Чернігівській області без його
згоди протиправними та такими, що принижують його честь і гідність та про
стягнення на його користь 21000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Також належить відмовити у задоволенні вимоги про зобов'язання МВС України
розглянути його скаргу від 27.02.2006
року по суті та надати обгрунтовану відповідь, оскільки скарга направлялась
на ім'я міністра, а позову до міністра внутрішніх справ України не заявлено і у
даному провадженні розглядається позов до міністерства.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України,
ст.ст. 1, 4, 8 ЗУ „Про звернення
громадян", ст.ст. 23,
46 ЗУ „Про інформацію" суд -

постановив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати дії МВС України з відмови в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1
до МВС України протиправними.

Визнати дії МВС України про припиненню листування з
ОСОБА_1 протиправними.

Визнати висновок МВС України про відмову в подальшому розглядати звернення
ОСОБА_1 до МВС України та припинення листування з ОСОБА_1, затверджений 12.05.2006 p., заступником
Міністра МВС України ОСОБА_2 протиправним та нечинним.

В решті вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти
днів з дня складання повної постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.