Справа № 2-а-73/2007
Суддя: Чаус Л.В.
Дата ухвалення: 2007-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-73/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 року м.
Очаків

Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі
Купрієвич О.О.

за участю
позивачки ОСОБА_1

представника
відповідача Джафарової В.А. розглянувши
у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
суду адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Очаківської об'єднаної держподатінспекції
(далі - Очаківської
ОДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення,

встановив:

03 квітня 2007року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовною заявою до Очаківської ОДПІ про визнання нечинним податкового
повідомлення №/0
від 29.12.200бр. на суму 251брн.17коп.

Свої
вимоги позивачка обґрунтувала тим, що
08.08.2005р. нею отримано свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після померлого рідного
брата, яка складається з права на
земельну частку (пай) вартістю 19355грн. 18коп. Після заповнення та здачі нею
щорічної декларації про доходи за 2005рік,
відповідачем визначено податкове зобов'язання на суму 2516грн.17коп. Не
погоджуючись з визначеним їй податковим зобов'язанням, вважаючи земельну частку (пай) рухомим
майном, просила визнати вищевказане
податкове зобов' язання нечинним.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що сертифікат на право на земельну частку
(пай), який успадкувала позивачка, є корпоративним правом, оскільки,
виходячи зі змісту ст. 1 Указу
Президента України від 08.08.1995р. №720
"Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям (далі - Указ №720)
та зі змісту ст. 17 Земельного
кодексу України від 25.10.2001р. (далі -
ЗК України), він засвідчує право вимоги, тобто майнове право його власника (глави 12 та 13 Цивільного
кодексу України), тому не може розглядатися як рухоме чи нерухоме майно.
Зазначила, що у відповідності з
п.7.1 ст. 7 Закону України від
22.05.2003р. W889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі -
Закон №889-IV), вартість
успадкованих об'єктів комерційної власності,
у тому числі корпоративних прав,
підлягає оподаткуванню за ставкою 13%
на період 2004-200броки.

Вислухавши
пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши надані ними докази, суд дійшов наступного.

Відповідно
до пп.1.20.4 п.1.20 ст. 1 Закону №889-IV позивачка є спадкоємцем другого ступеня споріднення після
смерті рідного брата ОСОБА_2 і отримала у спадщину право на 1/2 земельної частки
(паю) вартістю 19355грн.18коп., яка належала йому за життя, що підтверджується копією свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого Другою
Очаківською державною нотаріальною конторою 08.08.2005р.

Як
вбачається з копії податкової декларації про доходи за 2005рік, поданої до Очаківської ОДПІ
30.03.2006р., позивачка зазначила про
отримання нею спадщини, що складається з
земельного паю. Податок, який підлягає
сплаті до бюджету з вказаного доходу, їй
визначила Очаківська ОДПІ у розмірі 2516грн.17коп.

2

При
визначенні податкового зобов'язання відповідач безпідставно виходив з
того, що право на земельну частку (пай)
є корпоративним правом і підлягає оподаткуванню за ставкою 13% податку на
доходи фізичних осіб.

Так, ст. 167 Господарського кодексу України та
п.1.8 ст. 1 Закону України в редакції
від 22.05.1997р. №283/97 "Про оподаткування прибутку підприємств"
визначено, що корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається в
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та
активів у разі її ліквідації відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними
документами.

З
набуттям права на земельну частку (пай) його власник не набуває автоматично
права на частку у статутному фонді господарської організації, яка використовує земельний пай, право власника земельного паю не встановлює
його прав на участь в управлінні підприємством й на отримання частки в його
прибутках.

Оскільки
право на земельний пай не містить вказаних правомочностей, воно не є корпоративним.

З
положень Указу Президента України від 10.11.1994р. »333/91 "Про
невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва" та Указу №720 випливає, що правовий статус земельної частки (паю) у
землях, що перебували у колективній
власності сільськогосподарських підприємств,
є тотожним за своєю суттю правовому статусу часток власників, яким земельна ділянка належить на праві
спільної часткової власності, що
визначений ст. 86 ЗК України. На
це ж вказують й положення п.п.9.1.1
п.9.1 ст. 9 Закону №889-IV,
в якому дається однозначне визначення земельної частки
(паю), з метою оподаткування доходів власників від її
оренди, як нерухомому майну.

Виходячи
з викладеного та з огляду на ч.4 ст. 13 Конституції
України, відповідно до якої усі суб'єкти
права власності рівні перед законом,
земельну частку (пай) у землях сільськогосподарських підприємств, яку фізична особа отримала у спадщину, слід розглядати як невизначену у натурі на
місцевості з цілої земельної ділянки,
яка перебуває у спільній частковій власності її частину, тобто,
відповідно до положень п.1.1 Закону W889-IV,
як частину нерухомого майна.

Згідно
із пп.13.2.1 п.13.2 ст. 13
Закону №889-IV
в редакції, яка діяла на час
отримання позивачкою спадщини, при
отриманні у спадщину об'єкта нерухомого майна членом сім'ї другого ступеня
споріднення об'єкт спадщини оподатковався за нульовою ставкою, тому позивачка не повинна сплачувати
прибутковий податок у зв'язку з отриманням права на земельний пай.

З
врахуванням викладених обставин, суд
вважає, що відповідач неправильно
визначив позивачці суму податкового зобов'язання, а тому її вимоги про визнання податкового
повідомлення нечинним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 9-12, 15, 94,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до
Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції - задовольнити
повністю.

Визнати
нечинним рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції про
визначення ОСОБА_1
податкового

3

зобов'язання
на суму 2516грн.17коп., яке викладене у податковому повідомленні №/0 від 29.12.2006р.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 З
(три)грн. 40коп. в рахунок відшкодування витрат позивача на сплату судового
збору.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти днів з
дня подання заяви про її оскарження, що
має бути поданою протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про її
оскарження, у разі подання цієї заяви - після закінчення
строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову
у повному обсязі складено 24
травня 2007року.