Справа № 2а-2795/2008
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді
Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового
засідання Макєєвої Г.О.,

за
участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові справу
за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Харківського обласного центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної держаної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства
України в Харківської області, Управління
праці та соціального захисту населення Київської районної ради м. Харкова про зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом в якому просить зобов'язати Харківський
обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного
управління праці
та соціального захисту населення Харківської обласної держаної адміністрації
виконати перерахунок належних йому щорічної допомоги на оздоровлення та
щорічної разової грошової допомоги
за 2005-2007 роки виключно з законодавче встановлених розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії за
віком на день фактичного виконання виплати, виплатити заборгованість по перерахованим йому щорічній
допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за 2005-2007 роки, а також в наступні роки
нараховувати та виплачувати належні позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну разову грошову допомогу відповідно
до законів і виключно з законодавче
встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком на день фактичного виконання виплати; зобов'язати Головне управління
праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації організувати та проконтролювати призначення і виплату
відповідачем по справі перерахованих позивачу належних соціальних виплат;
зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Київської районної ради в м.
Харкові забезпечити перерахунок і виплату позивачу належних йому щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за 2005-2007 роки
виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком на день фактичного
виконання виплати, зобов'язати Головне управління Державного
казначейства України в Харківської області здійснити безспірне списання з
рахунку відповідача кошти заборгованості по перерахованих позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за
2005-2007 роки, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

На підставі висновку МСЕК при
інвалідності другої групи позивач має статус інваліда війни, оскільки
інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі, а також віднесений
до першої категорії учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач
має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених
Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, згідно із ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», і на виплату щорічної одноразової
допомоги відповідно до ст. 13 зазначеного Закону.

Проте, нарахування та виплата
вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж
передбачено законодавством, а тому
позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 19 лютого 2008 року
залучено до участі в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
держаної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства України в
Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії у якості другого
відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Київської
районної ради м. Харкова.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідач Головне управління
Державного казначейства України у Харківській області свого представника в
судове засідання не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглядати
без їх участі, заперечень та клопотань не надав.

Відповідачі Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації
та Управління праці та соціального захисту населення Київської районної
ради м. Харкова своїх представників в судове засідання не направили, про дату
та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідач Головне управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації свого представника в судове
засідання не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним
чином, надав до канцелярії суду заперечення на адміністративний позов, в
якому просив відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог, вказав, що відповідно до
ч.5 ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, позивачу, як інваліду ІІ групи, щорічно до 5 травня передбачена
виплата разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ст. 17 цього Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і
виплата щорічної разової допомоги відповідно до ст. 13 вказаного вище Закону.

Порядок виплати зазначеної допомоги урегульовано ст. 17-1 „Виплата разової
грошової допомоги” Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Головним розпорядником бюджетних коштів з питання виплати
щорічної допомоги до 5 травня є органи праці та соціального захисту населення,
які здійснюють виплату до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється
виплата допомоги.

Мінімальна пенсія за віком, яка встановлена постановою КМУ № 279 від 13
березня 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до
Закону України „Про пенсійне забезпечення”, та мінімальні пенсії за віком
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року із змінами та доповненнями
внесеними згідно із Законами № 2291-IV від 23 грудня 2004 року та № 2505-ІУ від 25 березня
2005року - це пенсії, виплата яких здійснюється за рахунок коштів Пенсійного
фонду України. Пунктом 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” (із змінами та доповненнями) визначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої
статті 28 застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених
згідно з цим Законом.

Виплата щорічної разової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету. Кабінетом Міністрів України 3 січня 2002 року було прийнято постанову
№ 1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету”, до якої вносилися зміни згідно з постановами КМУ № 279 від
13 березня 2002 року, № 1350 від 27 серпня
2003 року, № 895 від 13 липня
2004 року, № 996 від 04 серпня 2004 року, і яка чинна і до тепер. Пункт
2 зазначеної вище постанови визначає, що виходячи з розміру 19 гривень 91
копійка провадиться розрахунок підвищень, передбачених Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. При підвищенні
розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне
забезпечення”, які були урегульовані постановами КМУ від 13 березня 2002 року №
279, від 15 квітня 2003 року № 544, визначалось, що збільшення мінімального
розміру пенсій, передбачених цими постановами, не застосовується для визначення
розмірів надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 177 від. 18 лютого 2004 року (із
змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 726 від 25 травня 2006 року) „Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової
грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, у розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту населення.

Позивач мав би отримати щорічну разову грошову допомогу за 2005-2007 року у
розмірі 477 гривень 84 копійки, а отримав 1020 гривень.

Відповідно до розділу III „Пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального
захисту” Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” згідно із Законами України № 2285-1V від 23 грудня
2004 року, № 2505-ІУ від 25 березня 2005 року та № 3235-ІУ від 20 грудня
2005 року внесені зміни щодо виплати щорічної разової допомоги, установлено, що
ця допомога інвалідам війни 3 групи у 2005 році здійснюється у розмірі 270
грн., у 2006 році теж у розмірі 270 грн. Пунктом 18 ст. 77 розділу VI „Особливі
положення» Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік” з метою
приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом на 2006 рік
зупинена дія ч. 5 ст. ст.. 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру
виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Пунктом 13 ст. 71 розділу VI „Особливі положення” Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” з метою приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом на 2007 рік зупинена дія ч. 5 ст. ст. 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру
виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Відповідно до п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники
бюджетних коштів (у нашому випадку - головне управління праці та соціального
захисту населення облдержадміністрації на нижчому рівні) беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановленими затвердженими кошторисами.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року положення п.
13 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” було
визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” також зміни не внесені.

Механізм та порядок виплати щорічної у зв'язку із рішенням Конституційного
суду України у 2007 році не визначено.

На 2005 та 2006 роки підстав для перерахунку вищезазначеної допомоги немає,
так як рішень Конституційного Суду України стосовно питання визнання
конституційності окремих положень законів про державний бюджет на відповідні
роки не було.

Конституція України не
містить норм, які
б встановлювали ієрархічну
залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України
закони є актами рівної юридичної сили.

Єдиний закон України, який Конституція України виокремлює серед інших, це
закон про Державний бюджет України. Згідно з Конституцією України цей закон
приймається щорічно та має визначений термін дії. Відповідно до ст. 95
Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
призначення цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом,
зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання
фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються
органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом
бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади
здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Частиною другою ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при
здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів
застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції
України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Будь-які
зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного
бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням
повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний
бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного
бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Додатковим аргументом на користь наведених доводів відповідач вважає норму
п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України щодо цільового використання бюджетних
коштів, тобто виключно на ті цілі, які визначені бюджетними призначеннями.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі з бюджету
можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення. До того ж ч. 8 ст.
51 Бюджетного кодексу України передбачено, що Державне казначейство України
здійснює платежі за дорученням розпорядників коштів у разі відповідності напрямів
витрачання бюджетних коштів
бюджетному асигнуванню.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Головним розпорядником коштів вищого рівня є Міністерство праці та
соціальної політики України. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного
кодексу України, розпорядники бюджетних коштів (у нашому випадку - головне
управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації на
нижчому рівні) беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановленими затвердженими кошторисами.

Роз'яснення порядку застосування Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.62
цього Закону) провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади.

Законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
відповідні роки передбачалося, що до внесення відповідних змін до законів, у
нормах яких для розрахунків потрібен розмір мінімальної заробітної плати, не
застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших виплат. Кабінету Міністрів України доручалось
здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі.

Згідно із ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
плати.

Усі виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки позивачу
були нараховані та виплачені у відповідності до законів України про державні
бюджети на відповідні роки, Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Пунктом 30 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було
призупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати, а саме - деякі частини ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007року
положення п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік” було визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” також зміни не внесені.

Механізм та порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення у зв'язку із
відповідним рішенням Конституційного суду України у 2007 році не визначено.

З урахуванням вищевикладеного, головне управління, як орган виконавчої
влади нижчого рівня, діяло в межах повноважень, передбачених законодавством,
згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису державного бюджету
України та відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному
асигнуванню.

Також, відповідач зазначив, що провадження у справі відкрито відповідно до
Кодексу адміністративного судочинства. Згідно із п. 2 ст. 99 КАСУ, особи, які
звернулися до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100 КАСУ вважаємо, що позовні вимоги необхідно
розглядати тільки в обсязі зазначеної річної позовної давності.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, установив такі
обставини.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалід II групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1,
посвідченням НОМЕР_2 та довідкою МСЕ № 044531 від 18 квітня 2002 року та відповідачем не
заперечується.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Київської районної ради
м. Харкова № 03-3581/К-279 від 22 серпня
2007 року, заява ОСОБА_3 про виплату йому
недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІ групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Згідно п. 30
ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, з метою
приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на
2007 рік.

Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України „Про державні соціальні стандарти
та державні соціальні гарантії”, виключно законами України визначається
мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 76 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік” були
встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди
2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420
гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30
вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 року. Зі змісту вимог законів
України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України
про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних
плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
та „Про жертви нацистських переслідувань” здійснюється у таких розмірах:
інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового
тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя
інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно
вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників
боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по
справі „Про соціальні гарантії громадян” визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13
статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік”. Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті
8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до абзацу 4 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати (частина 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

За 2007 рік щорічна допомога на
оздоровлення позивачу була виплачена у лютому 2007 року в розмірі 120 грн.

Таким чином, розрахунок щорічної допомоги та разової грошової допомоги за
2007 рік на момент її виплати становить: 460Х5=2300 гривень та 415,11х8=3320,88
гривень. Стягненню підлягає сума з
відрахуванням фактично отриманої щорічної допомоги та разової грошової
допомоги, тобто 2300-120= 2180 гривень та 3320,88-360=2960,88 гривень відповідно.

Частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін (стаття 100 КАС України).

Позов в частині стягнення щорічної одноразової допомоги за 2005-2006 роки
поданий з пропущенням однорічного строку, відповідач Головного управління праці
та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації
просив відмовити у задоволенні позову з цієї підстави, позивач не навів
поважних причин його пропуску, а тому у задоволенні позову в цій частині слід
відмовити у зв'язку із пропущенням позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Виходячи
з викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.
48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. 19 Закону України „Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, ст. 76 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі „Про соціальні гарантії
громадян”, ст. ст. 8-14, 71, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківського
обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту
населення Харківської обласної держаної адміністрації, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації, Головного управління Державного
казначейства України в Харківської області, Управління праці та
соціального захисту населення Київської районної ради м. Харкова про зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Київської районної ради м. Харкова ( 61002, м.
Харків, вул. Сумська,78) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2180
( дві тисячі сто вісімдесят ) гривень.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Київської
районної ради м. Харкова на користь ОСОБА_1
разову грошову допомогу за 2007 рік у розмірі 2960 ( дві тисячі дев'ятсот
шістдесят) гривень 88 копійок.

У задоволенні позову в частині стягнення з Харківського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації, Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Київської
районної ради м. Харкова області
недоплаченої суми одноразової грошової
допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги за 2005-2006 роки у розмірі 10341 гривню 76 копійок -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в
десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії
до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної
скарги.

Постанову в повному обсязі
виготовлено 5 серпня 2008 року.

Суддя О.В.
Присяжнюк