Справа № 22-а-1077/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції:Сливка М.І.
Справа № 22-а-1077/08 Іршавський районний суд Закарпатської області
ряд.ст.зв. № 79
№ 2-а-67/07
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

02 червня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді
Олендера І.Я.,

суддів
Заверухи О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відділу охорони здоровя Іршавської
районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Іршавського
районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2007 року по справі №
2-а-67/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу охорони здоровя
Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області та Іршавської
районної лікарні, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з
роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
завданої моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

В червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Відділу охорони здоровя Іршавської районної державної адміністрації
Закарпатської області та Іршавської районної лікарні, про визнання незаконним
та скасування наказу про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди, з підтсав
порушенням відповідачами норм трудового законодавства.

07 серпня 2007 року Іршавським районним судом
Закарпатської області прийнято постанову по даній справі, якою позов задоволено
частково, а саме визнано незаконним та скасовано наказ № 70-к від 17 січня 2007
року начальника відділу охорони здоровя Іршавської РДА про звільнення з роботи
позивача та стягнуто на його користь 2440,76 грн. втраченого ним середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Прийняту постанову суд мотивував тим, що звільняти з
роботи (посади) юрисконсульта Іршавської райлікарні чи будь-якої іншої посади в
цій лікарні, згідно п.6.4 розділу 6 Статуту Іршавської ЦРЛ у новій редакції,
має виключно головний лікар, а тому виданий наказ начальником відділу охорони
здоровя Іршавської РДА про звільнення позивача є незаконним.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач відділ охорони
здоровя Іршавської РДА Закарпатської області, представник якого в поданій
апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, в зв'язку з чим просить
постанову скасувати та постановити ухвалу, якою провадження в справі закрити.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі представник апелянта покликається на те, що
судом першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не було
враховано, що відповідач по відношенню до позивача не є суб'єктом владних
повноважень, та позивач не перебуває на публічній службі. Між позивачем на
відповідачем існують трудові відносини, що регулюються трудовим законодавством,
тому підстав для розгляду справи в порядку адміністративного судочинства не
було, а тому суд повинен був дану адміністративну справу провадженням закрити.
Крім того судом першої інстанції було допущено ряд інших процесуальних
порушень, що вплинули на правильність прийнятої постанови.

Представник
відповідача - апелянта, позивач, як і представник другого відповідача в судове
засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та
місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий
проведено у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає до задоволення, постанова суду першої інстанції скасуванню, а
провадження в справі закриттю, з наступних підстав.

Розглядаючи
спір та приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції виходив
з того, що поданий на розгляд спір підвідомчий адміністративним судам.

Однак,
з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки колегією
суддів апеляційного суду встановлено, що позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом
до відповідача, в якому ним фактично оскаржувались дії відповідача, щодо
прийняття наказу № 70 від 17.01.2007 року про звільнення його з роботи з посади
юрисконсульта Іршавської ЦРЛ, як працівника, що не перебуває на публічній
службі.

Як,
вбачається з матеріалів справи оскаржуваний наказ позивач бажає визнати
нечинним лише з однією метою, з метою поновити свої трудові права, оскільки він
на його думку був на підставі такого незаконно звільнений з роботи.

Суд
першої інстанції не взяв до уваги те, що вимоги позивача про визнання
незаконним вказаного наказу нерозривно пов'язані з його вимогами про поновлення
його трудових прав, відносини з приводу реалізації та захисту яких регулюються
трудовим законодавством, та не взяв до уваги, що по відношенню до позивача
відповідач не є суб'єктом владних повноважень та позивач не перебував на
публічній службі.

Таким
чином, з огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та
обставин встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в
даному випадку наявний спір про право трудове, яке підлягає захисту на підставі
норм Кодексу законів про працю України в порядку цивільного судочинства.

Однак,
незважаючи на це 07.08.2007 року судом першої інстанції ухвалено по даній
справі постанову в порядку адміністративного судочинства, з чого слід зробити
висновок, що суд вважав дану справу адміністративною і при її вирішені
керувався нормами КАС України, що регулюють вирішення справ адміністративної
юрисдикції.

Колегія
суддів, як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції
та вважає їх неправильними.

Так,
відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно
п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають
в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого
судочинства.

Відповідно
до ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно
п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що компетенція Іршавського районного суду Закарпатської
області, як адміністративного суду не поширюється на даний спір, що виник з
трудових правовідносин, який не є публічно-правовим, а тому постанова підлягає
скасуванню, провадження у даній справі закриттю, а подана апеляційна скарга
частковому задоволенню.

Поряд з цим, позивач вправі звернутись до суду для
вирішення даної справи в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу охорони здоровя Іршавської
районної державної адміністрації Закарпатської області, - задовольнити.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської
області від 07 серпня 2007 року по справі № 2-а-67/07 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Відділу охорони здоровя Іршавської районної державної
адміністрації Закарпатської області та Іршавської районної лікарні, про
визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої
моральної шкоди - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення такої відпоідно до вимог ч.3
ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу її складення в повному
обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель