Справа № 2-761/2007
Суддя: Коноваленко М.І.
Дата ухвалення: 2007-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-761 2007р.
„06" квітня 2007 p. Тернівськийрайонний суд м. Кривого
головуючого - судді Коноваленко М.І.
при секретарі - Сергієнко В.Ю.
за участю: позивача - ОСОБА_1
відповідача - Арсенюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Кривому Розі справу за заявою ОСОБА_1 до прокуратури Тернівського району м.
Кривого Рогу про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним
засудженням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Тернівського району м.
Кривого Рогу, Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області та
відділення Державного Казначейства України в Тернівському районі м. Кривого
Рогу про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним засудженням в сумі
170 тис. грн. - а.с.2-5, потім, 16.11.2005р. позивач доповнив свої позовні
вимоги, звернувшись до суду з позовом до прокуратури Тернівського району м.
Кривого Рогу, Криворізького міського управління УМВС України в
Дніпропетровській області, Державного Казначейства України та Державної судової
адміністрації України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним
засудженням в сумі 255 тис. грн. - а.с.67-68.. Постановою Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 20.03.2006року заяву ОСОБА_1 задоволено,
частково. 23.11.2006 року ухвалою колегії судів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області постанову Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 20.03.2006 року скасовано та провадження по
справі закрито.
ОСОБА_1, звернувся до суду з заявою про відшкодування шкоди завданої діями
органів дізнання, до судового слідства, прокуратури і суду у розмірі
255000грн., моральної шкоди. 13.03.2007 року позивач уточнив свої позовні
вимоги, звернувшись до суду з позовом до прокуратури Тернівського району м.
Кривого Рогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4572,98грн., та
моральної шкоди у розмірі 250000грн, завданої незаконним засудженням.
своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 в заяві вказує, що 06.07.2000р. у
відношенні нього Тернівським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області
було порушено кримінальну справу за фактом хуліганських дій у відношенні
ОСОБА_2 за ч.2 ст.206 КК України 1960р.
Попереднє слідство проводила слідчий СВ Тернівського РВ КМУ Пронько Л.В.
04.04.2001р. йому незаконно було пред'явлено обвинувачення за вказаною статтею
КК України 1960р. При розгляді кримінальної справи у Тернівському районному
суді м. Кривого Рогу його дії судом було перекваліфіковано на ч.1 ст.125 КК
України 2001р. та вироком того ж суду від 10.10.2001р. його було незаконно
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України 2001р.
та незаконно засуджено до штрафу на користь держави у розмірі 510,00 грн. На користь
потерпілої з нього судом було також стягнуто 590,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від
10.12.2001р. вирок районного суду від 10.10.2001р. скасовано, як незаконний та
справу направлено на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.
2 При новому розгляді справи, постановою прокурора, який брав участь
при розгляді справи в суді, від 25.02.2002р. його дії було перекваліфіковано на
ч.1 ст.125 КК України. Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від
14.03.2002р. його знову незаконно було визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України 2001р. та незаконно засуджено до штрафу на користь держави у розмірі 510,00 грн. На
користь потерпілої з нього судом було також стягнуто 590,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20.05.2002р. вирок районного суду від 14.03.2002р. скасовано, як
незаконний та кримінальну справу щодо нього закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6
КПК України за відсутністю в його діях складу злочину. Цивільний позов залишено
без розгляду. Ухвалою Верховного Суду України від 13.02.2003р. відмовлено у
задоволенні касаційного подання прокурора про скасування Ухвали Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 20.05.2002р. та направлення справи на новий
судовий розгляд в апеляційному порядку. Таким чином, позивач вважає, що він
двічі був незаконно засуджений вироками суду, тому має право на відшкодування
моральної шкоди у повному обсязі за рахунок коштів Державного Бюджету України.
просить суд стягнути на його користь з Державного Казначейства України, за
рахунок Державного Бюджету України, 4509. грн. шкоди завданої незаконним
засудженням, 250000грн. моральної шкоди, завданої йому незаконним порушенням у
відношенні нього кримінальної справи та його незаконним засудженням, та
63.98грн., транспортних витрат пов»язанних з викликами до суду.
В судовому
засіданні позивач підтримав свій позов у повному обсязі, додавши, що майже три
роки він перебував під слідством та судом, чим було порушено його звичайний
життєвий уклад. Йому прийшлося доводити свою невиновність в інкриміновану йому
злочині. Він не міг влаштуватися на роботу,
оскільки всі знали, що у відношенні нього порушено кримінальну справу. Крім
того, значно погіршився як стан його здоров'я, так і його рідної сестри яка
дуже тяжко перенесла перебування під його під слідством та судом внаслідок чого
вмерла. Разом з тим, офіційних відмов у працевлаштуванні йому не давали, він
проживає сам, під вартою він не перебував, документального підтвердження
погіршення стану його здоров'я у нього немає.
відповідача - прокуратури Тернівського району м. Кривого Рогу Арсенюк А.В.
позов визнав частково, зазначивши, що згідно законодавства України позивач
дійсно має право на відшкодування шкоди за рахунок коштів Державного Бюджету
України, у сумі 4509грн., а не в тій сумі що ОСОБА_1 просить у своєму позові та
у судовому засіданні.
позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі,
письмове заперечення представника Державного Казначейства України, дослідивши
матеріали кримінальної справи у відношенні позивача ОСОБА_1, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи
суду" від 01.12.1994р. з наступними змінами та доповненнями, право на
відшкодування шкоди в розмірі і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у
випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину.
Відповідно до ст.3 вказаного Закону, громадянинові відшкодовується моральна
шкода. Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що відшкодування шкоди провадиться
за рахунок коштів Державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться
у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального
характеру. Згідно ст.12 цього Закону, якщо справу закрито судом при розгляді її
в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав
справу у першій інстанції. Відповідно до ст.13 вище приведеного Закону,
відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. При розгляді справи
судом встановлено, що 06.07.2000р. у відношенні позивача Тернівським РВ КМУ
УМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу за фактом хуліганських дій у відношенні
ОСОБА_2 за ч.2 ст.206 КК України 1960р. Попереднє слідство проводила
слідчий СВ Тернівського РВ КМУ Пронько Л.В.
04.04.2001р. йому незаконно було пред'явлено
обвинувачення за вказаною статтею КК України 1960р.
кримінальної справи у Тернівському районному суді м. Кривого Рогу його дії
судом було перекваліфіковано на ч.1 ст.125 КК України 2001р. та вироком того ж
суду від 10.10.2001р. його було незаконно визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України 2001р.
та незаконно засуджено до штрафу на користь держави у розмірі 510,00 грн. На користь
потерпілої з нього судом було також стягнуто 590,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди-а.с. 17-18.
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2001р. вирок районного
суду від 10.10.2001р. скасовано, як незаконний та справу направлено на новий
судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду - а.с. 19.
розгляді справи, постановою прокурора, який брав участь при розгляді справи в
суді, від 25.02.2002р. його дії було перекваліфіковано на ч.1 ст.125 КК України
Вироком
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.03.2002р. (суддя Тарасенко
О.В.) його знову незаконно було визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України 2001р. та незаконно засуджено до штрафу на
користь держави у розмірі 510,00 грн. На користь потерпілої з нього судом було
також стягнуто 590,00 грн. у відшкодування моральної шкоди - а.с.20-21.

Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2002р. вирок районного
суду від 14.03.2002р. скасовано, як незаконний та кримінальну справу щодо нього
закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в його діях складу
злочину. Цивільний позов залишено без розгляду - а.с.28-29.

Ухвалою
Верховного Суду України від 13.02.2003р. відмовлено у задоволенні касаційного
подання прокурора про скасування Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20.05.2002р. та направлення справи на новий судовий розгляд в
апеляційному порядку - а.с.31.

Таким чином, в
судовому засіданні доказано факт незаконного засудження ОСОБА_1, тому він має
право на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету.

Крім того,
відповідно до ст.1 Закону України „Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2000 рік" від 01.06.2000р. установлено розмір
мінімальної заробітної плати: з 01.04.2000р. -90 грн., з 01.07.2000р. - 118
грн. на місяць.

Згідно ст.1
Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002
рік" від 13.12.2001р. установлено розмір мінімальної заробітної плати: з
01.01.2002р. - 140 грн., з 01.07.2002р. - 165 грн. на місяць.

Відповідно до
ст.1 Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2003 рік" від 26.12.2002р. установлено розмір мінімальної заробітної
плати: з 01.01.2003р. - 185 грн., з 01.12.2003р. - 237 грн. на місяць.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом в період з
06.07.2000р. (дата порушення кримінальної справи у відношенні нього) по
13.02.2003р. (дата прийняття Верховним Судом України ухвали про відмову у
задоволенні касаційного подання прокурора про скасування Ухвали Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 20.05.2002р. та направлення справи на новий
судовий розгляд в апеляційному порядку).

При цьому, позивач
не перебував під вартою, у відношенні нього було обрано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд.

Виходячи з
мінімального розміру заробітної плати за вказаний період (ст.13 Закону України
„Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду" від
01.12.1994р. з наступними змінами та доповненнями) розрахунок мінімального
розміру моральної шкоди за кожен місяць перебування позивача під слідством та
судом є наступним.

·
з 06.07.2000р. по 01.01.2002р. - 188 грн. х 18 міс. =
2124,00 грн.;

·
з 01.01.2002р. по 01.07.2002р.-140 грн. х 6 міс. = 840,00 грн.;

·
з 01.07.2002р. по 01.01.2003р.-165 грн. х 6 міс. = 990,00 грн.;

·
з 01.01.2003р. по 01.03.2003р.-185 грн. х 3 міс. = 555,00 грн., ВСЬОГО - 4509,00 грн. Однак, з
урахуванням того, що позивач знаходився під слідством та судом тривалий час

(майже
три роки), двічі незаконно був засуджений судом, суд вважає, що на користь
ОСОБА_1 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі, більшому від сукупного
мінімального розміру заробітної плати за час незаконного перебування під
слідством та судом - в сумі 7000,00 грн. В іншій частині позову - слід
відмовити. Суд не може прийняти до уваги твердження позивача про те, що за час
його перебування під слідством та судом погіршився стан його здоров'я та він не
міг працевлаштуватися, оскільки

4 позивач не довів у судовому засіданні вказані факти,
інших доказів, крім його особистих пояснень, суду не надано.

Суд також враховує
роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, дані ним у своїх постановах №.4
від 31.03.1995р. та №9 від 01.11.1996р. про те, що:

·
суди мають суворо додержувати передбаченого ст.56
Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів
місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх
повноважень.

·
матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні
правосуддя, відшкодовується державою відповідно до ст.62 Конституції лише
безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного.

·
при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної громадянинові незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або
службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути
відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад,
ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність". Якщо ж
відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому
зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із
відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний
орган Державного казначейства України.

Таким чином, що
моральна шкода в сумі 255 тис. грн. явно не відповідає моральним стражданням
позивача під час незаконного перебування під слідством та судом і є надмірно
завищеною.

З урахуванням
положень приведеного вище законодавства України та, враховуючи тривалість
(майже три роки) незаконного перебування позивача під слідством та судом, суд
вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного Бюджету України
через Державне Казначейство України в рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої його незаконним засудженням - 7000,00 (сім тисяч) грн. В іншій частині
позову належить - відмовити.

Відповідно до
п.6 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито",
сторони підлягають звільненню від сплати судового збору.

На підставі
ст.ст.2-4,12,13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури чи суду" від 01.12.1994р. з наступними змінами та
доповненнями, керуючись ст.ст.8-12,69-71,128,158-163 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до
прокуратури Тернівського району м. Кривого Рогу, про відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконним засудженням - задовольнити частково.

Стягнути з
Державного Бюджету України через Державне Казначейство України на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої його незаконним
засудженням - 7000,00 (сім тисяч) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

На підставі п.6
ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито", звільнити
сторони від сплати судового збору.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови може бути подано всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з
дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.