Справа № к-4286/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави
від 06 травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13
липня 2004 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органів
місцевого самоврядування, -

встановила:

В лютому 2002 року ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Полтавської обласної ради та
Полтавської міської ради, у якій просив зобов'язати відповідачів створити
комунальне бюро технічної інвентаризації для реєстрації прав власності на
нерухоме майно у м. Полтаві та окремих районах Полтавської області у
відповідності до наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року
(із змінами станом на 03.06.02), зобов'язати Полтавську обласну раду та
Полтавську міську раду забезпечити бюро технічної інвентаризації в м. Полтаві
необхідним обладнанням та документацією для реєстрації прав власності на
нерухоме майно, а також відповідними спеціалістами (на конкурсній основі), що
будуть реєстраторами прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Київського районного суду
м. Полтави від 06 травня 2004 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Полтавської області від 13 липня 2004 року, скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність Полтавської обласної та Полтавської міської ради було залишено
без розгляду у зв'язку з пропуском заявником встановленого законом строку на
звернення до суду.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року в якій,
посилаючись на порушення норм процесуального права, просив вказані судові
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Листом Верховного Суду України від
13.10.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Так, залишаючи скаргу ОСОБА_1 без
розгляду, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень, закріплених у
ст.ст. 85, 2485 ЦПК України 1963 року, згідно з якою скарги подані
після закінчення двомісячного строку з дня, коли особі стало відомо або їй
повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів
залишаються без розгляду.

З такими висновками вірно
погодилась колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено,
що ОСОБА_1 дізнався про порушення його права у 1999 році при реєстрації права
на квартиру, яка належить йому на праві власності.

До суду ж ОСОБА_1 звернувся лише
10.12.2002 року.

Разом з тим, заявник не надав суду
доказів щодо звернення зі скаргами до вищестоящих органів, які у відповідності
з вимогами ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" мали бути
розглянуті у місячний термін, після спливу якого починає перебіг двомісячного
строку на оскарження дій або бездіяльності до суду в порядку Глави 31-А ЦПК
України 1963 року.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів, оскільки такі узгоджуються з
положеннями процесуального закону, що діяв на момент вирішення справи та п. 12
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами
справ за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері
управлінської діяльності, які порушують права та свободи громадян" від 03
грудня 1997 року №13.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що при встановленні наведених фактів судами не порушено
норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, п.7 Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені статтями
235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: