Справа № 2-а-5764/2008
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2008-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07
липня 2008 р. Справа
№ 2-а-5764/08

м.
Вінниця

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Мельник-Томенко Жанни Миколаївни,

При секретарі
судового засідання: Пивовар Інні
Михайлівні

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: Пудовкіна Д.П., представник за
довіреністю

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті України в особі територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Вінницькій області

про:
скасування рішення

ВСТАНОВИВ
:

Заявлено
позов про скасування постанови про застосування фінансових санкцій №032322 від
05.11.2007 року.

Позов
мотивовано наступним.

Постановою
про застосування фінансових санкцій №032322 від 05.11.2007р. Територіальним
управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Вінницькій області на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 1700 грн. Як видно з
оспорюваної постанови штраф накладено за те, що 01.10.2007р. позивач надавала
послуги з перевезення вантажу на автомобілі Мерседес державний номерний знак
НОМЕР_1 без оформлення документів на перевезення вантажу, а саме без
ліцензійної картки, документів на вантаж. Позивач з висновками наведеними в
постанові від 05.11.2007 року не погоджується, оскільки 01.10.2007 року ОСОБА_1
разом із своїм чоловіком ОСОБА_2, як приватні підприємці що займаються
торгівельною діяльністю, доставляли придбаний ними товар, закуплений у фермерському
господарстві “Мамрак”Херсонської області. При цьому, позивачем вважає, що
відповідно до ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт”вона не є
суб'єктом, який здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, а лише
перевозила свій власний товар і своїм транспортом, а тому відсутні підстави для
застосування до позивача фінансових санкцій.

За таких
підстав, позивач вважає постанову про застосування до неї фінансових санкцій
незаконною та просить її скасувати.

У судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги та посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, з наступних підстав. Згідно
ст.3 Закону України “Про автомобільний транспорт”визначає сферу дії цього
закону, а саме: Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів,
а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень. Також, на
думку відповідача, ним не було порушено жодної норми Сімейного кодексу України,
адже фінансові санкції накладено на ОСОБА_1 яка є власницею транспортного
засобу лише керуючись Законом України “Про автомобільний транспорт”. Тому
відповідач вважає, що прийняте ним рішення являється правомірним.

Суд,
дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до
акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №050197 від 01.10.2007 р. Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті у Кіровоградській області при
перевірці автомобіля Mercedes Bens 1117, державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2, встановлено порушення ст.60 Закону України “Про
автомобільний транспорт”ОСОБА_1, а саме надання послуг з перевезення вантажів
без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України “Про
автомобільний транспорт”, а саме не оформлена ліцензія, ліцензійна картка,
товарно-транспортна накладна.

На підставі
вказаного акту Територіальним управлінням Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті була винесена постанова №032322 від 05.11.2007р. про
застосування до ОСОБА_1 фінансової санкції в сумі 1700 грн. за порушення абз. 3
ч.1 ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт”за надання послуг з
перевезення вантажу без оформлення документів, а саме: без ліцензійної картки,
документів на вантаж.

Відповідно до
свідоцтва про одруження від 24.09.1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб,
прізвище після одруження -ІНФОРМАЦІЯ_1.

У
відповідності до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу РСА №
690761 ОСОБА_1 являється власником автомобіля
Mercedes Bens 1117, державний номерний знак НОМЕР_1.

Також позивач
отримала патент НОМЕР_2 від 03.07.2007 року, відповідно до якого видом
діяльності останньої являється роздрібна торгівля на ринках.

Відповідно до
свідоцтва про сплату єдиного податку НОМЕР_3 від 15.12.2006 року ОСОБА_2
здійснює роздрібну торгівлю продовольчою групою товарів.

п.17 ч.1 ст.1
Закону України “Про автомобільний транспорт”визначає поняття автомобільного
перевізника, як фізичну або
юридичну особу, яка здійснює на
комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до
ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”автомобільні перевізники,
водії повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені
здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконують вантажні перевезення. Документами для
фізичної особи, що здійснює
вантажні перевезення на договірних умовах, є: - для автомобільного перевізника
- ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного
засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством
України; - для водія - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна
або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші
документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 ч.
1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”передбачено
відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а саме:
надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів
без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та
48 цього Закону, - штраф
у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до
ст.1 вищевказаного Закону послуга з перевезення пасажирів -послуга з
перевезення пасажирів чи вантажів
- перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату.

В акті
проведення перевірки від 01.10.2007 року та в постанові про застосування
фінансових санкцій від 05.11.2007 року відсутні докази того, що позивач укладав
угоди на перевезення вантажів чи одержав плату за надані послуги з перевезення
вантажів 01.10.2007 року.

Судом
встановлено, що позивач являється суб'єктом підприємницької діяльності здійснює
вид діяльності пов'язаний з роздрібною торгівлею, а тому перевозила товар з
метою його реалізації.

Наявні в справі
докази не дають підстав стверджувати, що відповідач надавав послуги з
перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48
Закону України “Про автомобільний транспорт”, а тому позивач не повинен нести
відповідальність передбачену абзацом 3 ч.1 ст.60 вищевказаного Закону.

З матеріалів
справи судом встановлено, що відповідач діяв не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За
таких обставин, наявні підстави для скасування постанова про застосування
фінансових санкцій.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням
наведеного, суд дійшов висновку, в позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до
ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із
Державного бюджету України. Квитанцією № 163 від 07.12.2007 року документально
підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 17 грн., а тому вони
підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 186, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ё

ПОСТАНОВИВ
:

Позов
задоволити повністю.

Визнати
протиправною та скасувати постанову про застосування фінансових санкцій №
032322 від 05.11.2007 року.

Стягнути з
Державного бюджету на користь ОСОБА_1документально підтверджений розмір
судового збору в розмірі 17 грн.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
14.07.08

Суддя/підпис/ Мельник-Томенко
Жанна Миколаївна