Справа № 22-а-1502/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г.

Григорова А.М.

за участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу
Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка
Полтавської області на постанову господарського суду Полтавської області від 09
жовтня 2007 року по справі № 9/129 за адміністративним позовом
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до
Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка Полтавської
області про визнання нечинним рішення від 27.04.2007 року № /0, -

В С Т А
Н О В И Л А :

04.06.2007
року СТОВ «Лан» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом
до Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка
Полтавської області, в якому просило визнати нечинним рішення Карлівської МДПІ
м. Карлівка Полтавської області від 27.04.2007 року № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1950 грн.

В
обґрунтування позову товариство вказало, що з 26.03.2007 р. по 16.04.2007 р.
Карлівською МДПІ м. Карлівка Полтавської області була проведена виїзна планова
документальна перевірка СТОВ «Лан» з
питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2004 р. по 21.12.2006 р.,
про що 18.04.2007 р. був складений акт № 29/23 - 03770945, згідно якого
встановлено порушення ч. 1 ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000р.
№ 1776 - ІІІ (зі змінами та доповненнями). На підставі акту та згідно вимог п.
11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст. 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» 27.04.2007 р. відповідачем було прийняте рішення № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1950 грн. та встановлено
граничний строк сплати визначеного
податкового зобов'язання - на 10-1 день від дня отримання цього рішення на
бюджетний рахунок.

27.04.2007
р. на адресу позивача рішення № /0
від 27.04.2007 р. було направлено рекомендованим листом та отримано
останнім - 04.05.2007 р.

Дане
рішення позивач вважає необґрунтованим з тих підстав, що хоча факт допущених
порушень з боку позивача ч. 1 ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000р.
№ 1776 - ІІІ (зі змінами та доповненнями) є незаперечним, проте відповідач
застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 1950, 00 грн. на підставі
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», що не належить до законів про оподаткування, питань нарахування
податків та зборів не врегульовує. Відповідно штрафні санкції у розмірі 1950,
00 грн. не є податковим зобов'язанням в розумінні Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державним
цільовими фондами». Окрім того, ст. 250
ГК України передбачає, що адміністративно - господарські санкції можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків,
передбачених законом. Відповідач 18.04.2007 р. визнав, що 01.09.2005 р. та 29.12.2005 р. збоку позивача
допущено порушення ч. 1 ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», тобто з дня порушення останнім вимог вказаного закону минуло
півтора роки, а тому відповідач не мав право застосувати до позивача штрафні
санкції та приймати оспорюване рішення.

Відповідач
проти позову заперечував посилаючись на те, що за результати проведеної Карлівською МДПІ м. Карлівка
Полтавської області перевірки були встановленні порушення збоку СТОВ «Лан»
вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», що стало підставою для винесення рішення № /0 від
27.04.2007 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1950
грн. Дане рішення правомірне, винесене на підставі діючого законодавства.
Оскільки під час перевірки порушення були виявлені у квітні 2007 р. та рішення
про застосування штрафних (фінансових) санкцій було винесено Карлівською МДПІ
м. Карлівка Полтавської області 27.04.2007 р., відповідачем дотримані вимоги
ст. 250 ГУ України та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є
правомірним, оскільки штрафні санкції застосовано протягом шести місяців з
моменту виявлення порушення.

09
жовтня 2007 постановою господарського суду Полтавської області позов
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до
Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка Полтавської
області про визнання нечинним рішення від 27.04.2007 року № /0
задоволений. Визнано нечинним рішення Карлівської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Карлівка Полтавської області № /0 від
27.04.2007 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Лан» 3, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

В
апеляційній скарзі та уточненнях до апеляційної скарги Карлівська міжрайонна
державна податкова інспекція м. Карлівка Полтавської області просить скасувати
вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Лан»
в задоволенні позову у повному обсязі. При цьому посилається на те, що судом
першої інстанції під час розгляду справи неповністю з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено положення
ст.. 129 Конституції України, ст. ст. 9, 11 КАС України, що призвело до
неправильного вирішення спору.

У
запереченнях на апеляційну скаргу сільськогосподарське товариство з обмеженою
відповідальністю «Лан» просить залишити апеляційну скаргу Карлівської
міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка Полтавської області без
задоволення, а постанову господарського суду Полтавської області від 09 жовтня
2007 року без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Судом першої станції встановлено, що за
результатами планової перевірки ТОВ «Лан» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2004р. по 31.12.2006р. Карлівською МДПІ складено акт від
18.04.2007р. № 29/23-03770945 (а.с.9). В даному акті перевірки, зокрема
зафіксовано порушення позивачем п.1 ст. З, ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», а саме - через касу підприємства проводилися розрахункові операції по роздрібній торгівлі продукцією не
власного виробництва за 2005р. на загальну суму 390,00грн., у т.ч. за вересень 2005р. - в сумі 140,00грн.,
за грудень 2005р. - в сумі 250,00грн.

На підставі
вказаного акту перевірки Карлівською МДПІ прийнято рішення від 27.04.2007р. №
/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1950грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач провів
реалізацію майна громадянам та провів розрахункові операції по роздрібній торгівлі продукції не власного виробництва на суму 390,00грн., а
саме: 01.09.2005р. здійснив реалізацію
громадянину ОСОБА_1 балки ж/д в кількості 25шт.
на суму 250грн. та 29.12.2005р. здійснив реалізацію плит
дорожніх громадянину ОСОБА_2 в кількості
14шт. на суму 140грн., що є порушенням п. 1 ст. 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Виявлений відповідачем факт
порушення позивачем ч:1 ст. З та ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» позивачем не
оспорюється.

Відповідач застосував до позивача
штрафні санкції у розмірі 1950,00грн. на підставі Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що не
належить до законів про оподаткування, питань нарахування
податків та зборів не врегульовує. Дані штрафні санкції не є податковим зобов'язанням в розумінні Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
№2181.

Штрафні санкції, передбачені ст.17
Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» підпадають під законодавче визначення
адміністративно-господарських санкцій і являються такими.

Порушення позивачем Закону
України «Про застосування реєстраторів

розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» відбулося 01.09.2005р. та
29.12.2005р., а відповідач застосував адміністративно господарські санкції 27.04.2007р. Отже, з дня порушення минуло більше року і відповідач не мав
права-застосовувати до позивача штрафні санкції.

Згідно ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач
доводи позивача не спростував.

За таких підстав суд першої інстанції задовольнив позов та
визнав нечинним рішення Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м.
Карлівка Полтавської області від 27.04.2007 року № /0.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої
інстанції, оскільки він відповідає діючому законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до пункту 1
ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та розрахункові
книжки не застосовуються при здійсненні
торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами установами
і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського
харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і
видаткових касових ордерів та видачею відповідних
квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Карлівською МДПІ м. Карлівка
Полтавської області застосовано до ТОВ «Лан» штрафні санкції у розмірі 1950,00грн. на підставі Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що не
належить до законів про оподаткування, питань нарахування податків
та зборів не врегульовує. Дані штрафні санкції не є
податковим зобов'язанням в розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» №2181.

Статтею 238 Господарського кодексу
України встановлено загальне правило щодо можливості застосування уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до пункту 2 ст. 238
Господарського кодексу України, види адміністративно-господарських санкцій,
умови та порядок їх застосування визначаються
Господарським кодексом України, іншими законодавчими
актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статті 238 - та 239 Господарського
кодексу України безпосередньо не встановлюють
конкретні види відповідальності за певні види порушень законодавства, а лише відсилають до інших законодавчих актів стосовно
підстав та порядку їх застосування.

Згідно статті 241 Господарського кодексу України
адміністративно-господарський штраф - це
грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного
бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які
з суб'єкта господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках
одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими
статтею 239 цього Кодексу.

Таким чином, штрафні санкції, передбачені
ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» підпадають під законодавче визначення
адміністративно-господарських санкцій і являються такими.

Стаття 250 Господарського кодексу
України передбачає, що адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше
як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім
випадків передбачених законом.

Оскільки, порушення
позивачем Закону України «Про застосування
реєстраторів

розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» відбулося 01.09.2005р. та
29.12.2005р., а відповідач застосував адміністративно господарські санкції лише
27.04.2007р., з дня порушення минуло більше року і
відповідач не мав права-застосовувати до позивача штрафні санкції.

Згідно вимог ст. 71 КАС України
відповідачем доводи позивача не спростовані.

За таких підстав, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги СТОВ «Лан» та визнав нечинним рішення Карлівської
міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка Полтавської області від
27.04.2007 року № /0.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують.

Керуючись ст.ст.
195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п.
1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції м. Карлівка
Полтавської області - залишити без
задоволення.

Постанову
господарського суду Полтавської області від 09 жовтня 2007 року по
справі № 9/129 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.

Повний текст
ухвали виготовлений 23
квітня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Подобайло З.Г.

підпис Григоров А.М.

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.