Справа № 2-а-149/2007
Суддя: Боровицький О.А.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року Старокостянтинівський
районний суд

Хмельницької
області в складі:

головуючого
- судді Боровицького
О. А.

при
секретарі Горбачовій
В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського
управління праці та соціального захисту населення про стягнення щорічної
разової допомоги, як учаснику бойових дій у розмірі 3182 грн. 25 коп. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явив позов до управління праці та
соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради про стягнення
разової грошової допомоги до 5
травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, посилаючись на те, що
він як учасник бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової
допомоги у вказаному розмірі. Однак відповідач зазначену допомогу до 5 травня
виплачував не в повному розмірі, а саме 120
грн. за 2004 рік, 250 грн. за 2005 рік та 250 грн. за 2006 рік, а тому сума
заборгованості перед позивачем становить 3182
грн. 25 коп.
Відповідач в добровільному порядку погасити заборгованість відмовляється, а
тому позивач просить його позовній вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила,
що Законами України "Про державний бюджет на 2004 рік",
"Про державний бюджет на 2005
рік" "Про державний бюджет на 2006 рік", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічна одноразова допомога для учасників бойових дій
встановлена в розмірі 120
грн. у 2004 році та 250 грн. за 2005 - 2006 роки і у
відповідності до цього позивачу виплачено за 2004 рік 120
грн., за 2005 рік - 250 грн. та за 2006 рік також 250 грн., а тому
заборгованості перед позивачем не має.

Заслухавши поясненням позивача, представника відповідача та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1,
виданого 03 жовтня 1997 року командиром
в/ч 4009. Позивачу
до 5 травня 2004, 2005 та 2006 років
відповідного до вимог ст. 44
Закону України "Про державний бюджет на 2004 рік" ст. 34
Закону України про державний бюджет на 2005 рік" та ст. 30
Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" було здійснено виплату разової допомоги в
розмірі 120 грн., 250 грн., 250 грн. за кожний
рік відповідно.

У відповідності до п. 22
Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5
травня виплачується разова допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Згідно ч.3 ст. 2
Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального
захисту" нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
законом є недійсними.

Ч.3 ст. 22
Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

За таких обставин суд вважає, що посилання на ст. 44 Закону України
"Про державний бюджет на 2004
рік" , ст. 34 Закону України
"Про державний бюджет на 2005
рік" та ст. 30

Закону України
"Про державний бюджет
на 2006 рік", якими розмір разової допомоги становить 120 грн. за 2004 рік, 250 грн. за 2005 рік, 250 грн. за 2006 рік є
безпідставним.

Позивачем надано розрахунок сум, які підлягають виплаті за 2004, 2005 та 2006 роки та які
становлять відповідно 342
грн. 25 коп. (92,45 грн. х 5 = 462,25 грн. - 120), 1410 грн. (332 х 5 = 1660 - 250) та 1430 грн. (336 х 5 = 1680 - 250).

У ст. 99
КАС України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ст. 100 КАС
України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки жодна із сторін не наполягала на застосування
положень ч.1 ст. 100 КАС
України суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального
захисту", ст.ст. 11,
86, 99, 100, 160 - 161, 164 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з управління праці та соціального
захисту населення Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1
невиплачену разову допомогу за 2004
рік в сумі 342 грн. 25 коп., за 2005 рік в сумі 1410 грн. та за 2006 рік в сумі 1430 грн., а всього
стягнути 3182 грн. 25 коп.

Постанову може бути оскаржено до Львівського адміністративного
апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.