Справа № 22-а-1672/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г., Григоров
А.М.

за участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу
Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації на постанову Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 березня 2007 року по справі № 2а-159/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
третя особа: Головне управління державного казначейства Полтавської області,
про стягнення щорічної грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

28.02.2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Головного Управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Головне
управління державного казначейства Полтавської області, про стягнення недоплаченої щорічної грошової
допомоги за 2004, 2005, 2006 року у розмірі 3297, 25 грн.

Головне Управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації позовні вимоги не визнало, у
запереченнях на позов вказало, що грошова допомога виплачувалась позивачу в
межах бюджетного фінансування.

30 березня 2007 року постановою Октябрського районного суду м. Полтави
поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом та задоволений
позов ОСОБА_1 до Головного Управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, третя особа: Головне управління державного казначейства
Полтавської області, про стягнення щорічної грошової допомоги. Стягнуто з
Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову
грошову допомогу за 2004 - 2006 роки в сумі 3297, 25 грн. Стягнуто з Головного
Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації на користь держави
судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в
сумі 30 грн.

В
апеляційній скарзі Головне Управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації просить скасувати вказану
постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в позові
відмовити. При цьому посилається на те,
що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права. Головне управління як орган виконавчої влади діяло в межах
повноважень, передбачених
законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів, розпису
державного бюджету України та у відповідності напрямів витрачання бюджетних
коштів бюджетному асигнуванню. Крім того, позивачем не надано доказів того, що про порушення своїх прав
останній дізнався лише у 2007 року, у зв'язку з чим немає підстав для
поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Колегія суддів,
вислухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право
на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
учасників бойових дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Протягом 2004-2006 років позивач отримував щорічну
грошову допомогу у розмірах: у 2004 році - 120 грн., у 2005 році - 250 грн., у
2006 році - 250 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», з
01.01.2004 року розмір мінімальної пенсії складає 92 грн.45 коп.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне страхування» та Закону України «Про
затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», з 01.01.2005 року розмір
мінімальної пенсії становить 332 грн.

Статтею 65 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» розмір мінімальної пенсії
станом на травень 2006 року встановлений у розмірі 359 грн.

При визначенні
мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо
можливості застосування мінімального розміру пенсії. Також не були внесені
зміни до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
в частині зменшення розміру одноразової допомоги.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за
конституційним поданням 54 народних депутатів щодо відповідності Конституції
України положень ст.44,47,78.80 ЗУ «Про державний бюджет України на 2004 рік» -
та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції України положень частини другої, третьої, четвертої статті 78 ЗУ
«Про державний бюджет України на 2004 рік» від 1.12.2004 рік (справа №
1-27/2004) визнано неконституційними положення ст.44 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2004 рік», якими встановлені розміри виплати щорічної одноразової
допомоги учасникам бойових дій.

ОСОБА_1 отримував одноразову допомогу у меншому розмірі,
ніж встановлено ст.12 ч.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», а саме: за 2004 рік він недоотримав разову грошову
допомогу - 462, 25 грн. (92,45 грн. х 5), за 2005 рік -
1660 грн. (332 грн. х 5), за 2006 рік - 1795 грн. (359 грн. х 5), а всього за
2004-2006 рр.: 3917,25 грн.

Оскільки реалізація ОСОБА_1 права на отримання коштів
згідно вказаного вище закону не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань, суд першої інстанції дійшов
до висновку про необхідність поновити
йому строк звернення до суду із даним позовом та задовольнив позовні
вимоги.

Колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога
у кратному розмір до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 99, 100
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач отримував щорічну грошову допомогу протягом 2004 -2006 років, проте з вимогами про стягнення недоотриманої
частини грошової допомоги до 28.02.2007 року не звертався. Доказів поважності
пропуску строку звернення до адміністративного
суду з даними вимогами не надав.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, на цьому наполягав відповідач.

За таких підстав,
у суду першої інстанції не було підстав для поновлення позивачу строку
звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення одноразової
грошової допомоги за 2006 рік, суд першої інстанції також дійшов до помилкового
висновку про порушення відповідачем прав позивача на отримання ним разової
грошової допомоги до 5 травня. Даний висновок суду не ґрунтується на
встановлених судом обставинах справи та нормах права.

Пунктом 18 статті 17 Закону
України «Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначали кратність
виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за
віком.

При цьому статтею 30 Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» встановлений фіксований розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і складає 250 грн.

У 2006 році позивачеві було виплачено саме 250
грн. як разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином,
у 2006 році, на момент вплати зазначеної допомоги певні положення Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначають розмір
такої виплати не діяли, оскільки були зупинені Законом України «Про державний
бюджет на 2006 рік», яким одночасно
встановлено розмір такої виплати на 2006 рік.

Враховуючи
положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України дії
відповідачів по справі не можуть бути визнані неправомірними, оскільки вони
здійснювали виплати на підставі діючого Закону України «Про державний бюджет на
2006 рік» та не мали повноважень
застосовувати зупинені норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положення Закону України «Про державний
бюджет на 2006 рік» рішеннями
Конституційного суду України неконституційними не визнавались.

За таких підстав постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
третя особа: Головне управління державного казначейства Полтавської області,
про стягнення щорічної грошової допомоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову
Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2007 року по
справі № 2а-159/07 скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Головного Управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
третя особа: Головне управління державного казначейства Полтавської області, про
стягнення щорічної грошової допомоги

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний
текст постанови виготовлений та підписаний 24 червня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Подобайло З.Г. підпис Григоров А.М.

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.