Справа № 22-а-1250/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г., Григорова А.М.

за участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові апеляційну скаргу представникаОСОБА_1 - ОСОБА_2на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року по адміністративній справі №
2а1917/07 за позовом фізичної особи - підприємцяОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про
визнання нечинним рішення ДПІ про застосування штрафних санкцій в сумі 4018, 90
грн. та визнання нечинними дій в частині перевірки павільйону
ревізорами-інспекторами, -

В С Т А Н О В И Л А :

14.08.2007 року ФО-П ОСОБА_2. звернувся
до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому
просив суд визнати нечинним рішення ДПІ у Балаклійському районі Харківської
області про застосування штрафних санкцій в сумі 4018,90 грн. та визнати
нечинними дії в частині перевірки павільйону ревізорами-інспекторами.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував, посилаючись на відповідність проведеної
перевірки та прийнятого рішення вимогам діючого законодавства.

24 жовтня 2007 року постановою Харківського окружного адміністративного суду
відмовлено в задоволенні позову фізичної особи - підприємцяОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про визнання
нечинним рішення ДПІ про застосування штрафних санкцій в сумі 4018, 90 грн. та
визнання нечинними дій в частині перевірки павільйону ревізорами-інспекторами.

В апеляційній скарзі
представникОСОБА_1 - ОСОБА_2просить скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
При цьому посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу Державна податкова
інспекція у Балаклійському районі Харківської області просить залишити
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2. без задоволення, оскільки
доводи апеляційної скарги безпідставні, а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав :

Судом першої інстанції було
встановлено, що 03 липня 2007 року
Державною податковою адміністрацією у Харківській області була проведена
перевірка магазину - торгового павільйону, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.,
який належить ФОП ОСОБА_2.

Перевірка магазину позивача була здійснена державними
податковими ревізорами відділу ДПА у Харківській області на підставі направлень
на перевірку № 12046, 12047 від 02.07.07 (а.с. 8, 9).

За
результатами перевірки було складено акт від 03.07.07. (а.с. 10-11)

Відповідно
до копії акту, перевіркою встановлені наступні порушення: невидача
розрахункової квитанції при реалізації товару на загальну суму 8,35 грн.;
не зберігання книги
обліку розрахункових операцій
протягом встановленого періоду,
книга реєстрації розрахункових операцій на момент перевірки відсутня; порушення
встановленого законодавством порядку ведення розрахункової книжки, а саме
відсутня дата початку використання книжки; невідповідність готівкових
коштів на місці
проведення розрахунків сумі, зазначеній у розрахунковій книжці у
розмірі 599,78 грн.

Як зазначено в акті перевірки, встановлено порушення п. 2, 5, 6, 13 ст. З
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», (а.с. 22).

Відповідно до ч. 7 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні» позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах
повноважень податкових органів, визначених Законами України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших
випадках - за рішенням суду.

Таким чином, суд зазначає, що перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених законами України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», проводяться на підставі ст.
ст. 15, 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Наказу ДПА України «Про
затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану - графіку
перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами
при їх проведенні» № 441 від 11.10.05, згідно положень яких, зазначені перевірки
проводяться за окремими щомісячними планами проведення перевірок, групою осіб у
складі не менше двох посадових осіб за наявності у них службових посвідчень та
направлень н6а перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка була проведена на підставі
направлень на перевірку № 12046, 12047 від 02.07.07 (а.с. 8, 9) ту
відповідності до плану проведення перевірок.

Таким чином, суд зазначає, що при здійсненні перевірки інспектори -
ревізори діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачено конституцією та законами України, тобто
їх дії були правомірними.

Посилання позивача на п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» не може бути взяті до уваги судом як обґрунтування правомірності
невидачі розрахункової квитанції при реалізації товару, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
суб'єкти підприємницької діяльності , які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі. Громадського харчування та послуг зобов'язані надавати покупцю
товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що
засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою
виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». У вказаній нормі
передбачається видача чеку, накладної або іншого документу. За вимогою покупця
для підтвердження факту передання права власності на придбаний товар від
продавця покупцю.

Передбачений п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг видавати особі, яка отримує
або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції, необхідний для
підтвердження факту проведення розрахункової операції.

Таким, чином, суд приходить до
висновку, що позивач, як у позові, так і під час судового засідання не
спростував наявність порушення п. 2 ст. З «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Посилання позивача на помилковість
висновків перевірки щодо невідповідності готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі, зазначеній у розрахунковій книжці, також не можуть бути взяті до уваги судом з огляду на наступне.

Опис наявних купюр та монет, що знаходяться на місці проведення розрахунків
торгового павільйону, розташованого за адресою:АДРЕСА_1. Який належить ФОП
ОСОБА_2., складений власноручно продавцем. Підписаний ним із зазначенням
відсутності фізичного та психологічного впливу під час складання (а.с. 31).

Суд зазначає, що згідно з п. 13 ст. З Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» на суб'єкта підприємницької діяльності покладено обов'язок
забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня. Відповідальність за невідповідність передбачена ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг». При цьому не має значення власні чи не власні кошти знаходилися за
місцем проведення операції, головне, що позивач не дотримався відповідності
коштів, саме за це застосовуються санкції.

Інші порушення, встановлені під час проведення перевірки, позивачем не
заперечуються та до суду не оскаржуються.

Крім того, суд зазначає, що акт перевірки був підписаний як продавцем
павільйону, так і ФОП ОСОБА_2., із
зазначенням відсутності зауважень до перевіряючих та акту проведення
перевірки. Посилання позивача на підписання акту перевірки у зв'язку з незнанням податкового законодавства не може бути
прийнято до уваги судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції
України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Посилання представника позивача на Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» не є
правомірними, оскільки рішення про застосування (штрафних) фінансових санкцій до
позивача прийнято відповідачем на
підставі Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов до висновку про відмову у позові у повному обсязі.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині застосування
санкцій за порушення п. 6, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», оскільки
висновки суду в цій частині відповідають нормам матеріального права, фактичним
обставинам справи, підтверджені доказами, колегія суддів не погоджується з
висновками суду щодо застосування санкцій по п. 3 ст. 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за
порушення п. 2 та 5 ст. 3 цього закону.

Невидача розрахункової квитанції, тобто невидача
розрахункового документу тягне відповідальність по спеціальній нормі - п. 1 ст.
17 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у 5 кратному
розмірі суми такої операції, а не по п. 3 цієї статті у розмірі 340 грн. як це
застосовано відповідачем. Тобто ДПІ застосувало санкції за скоєне порушення,
застосувавши іншу норму закону.

Крім того, ДПІ двічі застосувало санкцію по п. 3 ст. 17
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», а саме: за порушення порядку
ведення розрахункової книжки, щодо не зазначення дати початку використання, та
не зберігання книги обліку розрахункових операцій. При цьому колегія суддів
зазначає, що застосування санкцій у розмірі 340 грн. за відсутність дати
початку використання розрахункової книжки не відповідає складу порушення. За
яке застосовані санкції, а саме порушення порядку ведення книги.

Відповідно до п. 7.3 Порядку реєстрації та ведення книг
обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА
України № 614- 2000 року перед початком використання книги ОРО слід зазначити
на її титульній сторінці дату початку використання. Записи в книзі слід
виконувати кульковою ручкою. Тобто внесення дати не є дією при використанні
книжки, в розумінні порядку. крім того, фактично дата початку використання¸ є дата першого чеку, що відображається на його корінці. Тому застосування
санкції не відповідає не тільки складу порушення . а і не пропорційне.

Таким чином, оскаржене рішення підлягає скасуванню в
частині застосування санкцій на суму 680 грн.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої
інстанції на те, що позивач не заперечує та не оскаржує вище наведені
порушення, оскільки в позові він просить скасувати рішення в цілому.

Те, що позивач не обґрунтовує в цій частині вимоги, не є
підставою відмови у позові, оскільки обов'язок доведення правомірності рішення
в силу ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, а відповідно ч. 4 ст.
11 КАС України, суд повинен вжити передбачені законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно
до вимог ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову або
ухвалу суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права,
призвели до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст. ст. 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу представникаОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду
від 24 жовтня 2007 року по адміністративній справі № 2а1917/07 скасувати в частині відмови у
задоволенні позову про визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції
у Балаклійському районі Харківської області
від 12.07.2007 року № / 0 про застосування штрафних фінансових
санкцій в сумі (2х340) = 680 грн. скасувати, в цій частині ухвалити нову
постанову: визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у
Балаклійському районі Харківської області
від 12 липня 2007 року № / 0 в частині застосування санкцій на
суму 680 грн.

В
іншій частині Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний текст постанови
виготовлений 05 травня о 17-00 год. 2008 року.

Головуючий підпис Сіренко О.І.

Судді підпис Подобайло З.Г.

підпис Григоров А.М.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського
апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.