Справа № К-21880/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

09 квітня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Ліпського
Д.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Кобилянського
М.Г.

Юрченка В.В.

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 23.01.2006 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21.04.2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату про
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Харківського обласного військового комісаріату про перерахунок призначеної пенсії
з врахуванням надбавки за безперервну службу, передбаченої Указом Президента
України від 05.05.2003 року № 389, щомісячної премії, встановленої постановою
Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829, 100% надбавки, введеної
Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173 та підвищення пенсії в
розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, передбаченого Законом України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від
23.01.2006 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 21.04.2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського
районного суду міста Харкова від 23.01.2006 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 21.04.2006 року, а справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивачу, після звільнення з військової служби у 1993 році в запас, призначена
пенсія за вислугу років.

Відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб” та постанови Кабінету Міністрів України від
17.07.1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей” при обчисленні пенсій враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби,
розмір яких визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24
останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за
будь-які 60 календарні місяці служби підряд протягом усієї служби перед
зверненням за пенсією.

Згідно з вимогами статті 63 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб” призначені військовослужбовцям пенсії
перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців. Перерахунки пенсії проводяться з підвищенням тих видів
грошового забезпечення, що передбачені статтею 43 вказаного Закону.

Закон України “Про внесення змін до статті 43 Закону
України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, яким
передбачено перерахунок пенсії, вступив в законну силу з 01.01.2005 року і на
правовідносини, що виникли раніше не поширюється.

Оскільки, позивач під час проходження служби не отримував
надбавок, введених Указами Президента України від 05.05.2003 року № 389, від
23.02.2002 року № 173, а щомісячна премія у розмірі 33,3 % до 01.01.2005 року
законодавством не була віднесена до додаткових видів грошового забезпечення,
які враховуються при обчисленні пенсій військовослужбовцям, то підстав для їх
включення в грошове забезпечення при обчисленні пенсії за законодавством з
питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 01.01.2005 року, немає.

Крім того, статтею 2 Прикінцевих положень Закону України
від 15.06.2004 року, яким внесено зміни до Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ” передбачено, що особи, яким раніше призначено пенсії,
мають право на їх перерахунок з урахуванням положень нового закону на виплату
50% перерахованої пенсії з 01.01.2005 року, а з 01.01.2006 року - 100%
перерахованої пенсії з врахуванням премії в розмірах встановлених
законодавством.

Частиною четвертою статті 12 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (у
редакції на час вирішення спору) передбачено що, учасникам бойових дій пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150% мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 28 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом, та згідно частини третьої статті
28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства
України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для
скасування рішень відсутні, а тому відхиляє касаційну скаргу і залишає судові
рішення без змін.

Керуючись статтями 220¹,
223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Ленінського районного суду міста Харкова від
23.01.2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21.04.2006
року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

Д.В. Ліпський

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар