Справа № 2-1538/2007
Суддя: Попревич В.М.
Дата ухвалення: 2007-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-1538/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня
2007 року Київський районний суд м. Донецька

у складі: головуючого судді
Попревича В.М.

при секретарі Счастливенко Ю.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Війскової частини А 3406 Міністерства оборони України про стягнення суми недоотриманого грошового
забезпечення у зв'язку із заборгованістю
з виплати надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення суми недоотриманого
грошового забезпечення у зв'язку із
заборгованістю з виплати надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України, посилаючись на те, що він проходив війскову службу у відповідача на посаді командира взводу матеріального забезпечення, де і
знаходився на продовольчому та фінансовому забезпеченні.

З 01.05.2003р. згідно з Указом Президента України від 05.05.
2003р. №
389/2003 йому була встановлена надбавка
відповідно розпорядженню Міністра оборони
України від 26.05.2003р. № 146/2095 в
розмірі 90% грошового
забезпечення (строк служби у Збройних Силах більш
ніж 27 років).

В частині першій статті 1
Указу Президента України від 05.05.

2003р. №
389 «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил

України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації

Державної прикордонної служби
України і Управління державної

охорони України за безперервну службу» Міністру оборони

України, Міністру внутрішніх справ
України, Голові Державної

прикордонної служби України та
Начальнику Управління державної

охорони України надано «право встановлювати

військовослужбовцям відповідно
Збройних Сил України, Внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління
державної охорони України щомісячні надбавки за безперервну військову
службу у Збройних Силах України, внутрішніх військах, в Державній прикордонній
службі та Управлінні державної охорони
України у відсотках до грошового

забезпечення,
що мають високі результати в службовій діяльності, в залежності від стажу служби:...
понад 25
років -
до 90 відсотків».

Крім того, в статі 2 вказаного Указу Президента України встановлено «виплату надбавок відповідно цьому Указу здійснювати з 1
травня 2003р. за рахунок коштів, що
передбачені в Державному бюджеті України на
утримання Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної пркордонної служби України та
Управління державної охорони України».
З 1 листопада
2003р. згідно розпорядження Міністерства Оборони України від 13 листопада
2003р. № 146/1/11/463 розмір надбавки було збільшено до
максимального грошового утримання, дія
цього розпорядження внаслідок вказівки Міністра оборони України від 25 грудня № 146/1/11/530 було продовжена на грудень 2003 року.

З 1 січня
2004 року
розмір надбавки на 2004 рік
рішенням Міністра оборони Украины
от 05.01.2005 г. № 146/1/11/1 було встановлено на рівні травня 2003
року, що призвело фактично до зменьшення грошового утримання, яке є єдиним джерелом
його доходу, оскільки згідно з діючим Законодавством України він, як
військовослужбовець, не має права отримувати будь-який інший доход від підприємницької діяльності.

Вважає, що беручи до уваги дане рішення керівництво Міністерства оборони України порушило його права,
які закріплені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами.

Конституція України має найвишчу юридичну силу. Закони та
інші нормативно-правові акти. В том
числі і Накази МО України,
приймаються на її основі та повинні
їй відповідати. В цьому полягає принцип верховенства права (ст. 8
Конституції України).

Статею 17, частиною 5, і статею 22 Конституції України закріплено, що держава забезпечує соціальний захист
громадян, що знаходяться на державній службі,
гарантує конституційні права і свободи
людини. Тут же вказано, що при приняті нових законів або внесенні будь-яких змін у діюче законодавство не
допускається звуження змісту та об'єму існуючих прав і свобод.

Згідно статті 24 Конституції України і статті 2
Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців...» військовослужбовці
мають рівні з робітниками конституційні права і свободи, визначені Законодавством України, які обмежувати
ніхто не має права. Відповідно до вимог
ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний
та правовий захист військовослужбовців та членів їх родин» із змінами та доповненнями військовослужбовці
гарантовано отримують за рахунок держави грошове
забезпечення.

Законом
України «Про Збройні Сили України» (в редакції Закону України «Про внесення змін
до Закону «Про Збройні Сили

України») від
05.10.2000р. № 2019,статею
16, також
гарантовано забезпечення державою соціального та
правового захисту військовослужбовців,
робітників та службовців та осіб, що звільнено в запас або відставку. Цією ж статею надалі визначено, що
їм гарантовано отримання за рахунок
держави житла, фінансового, та інших видів забезпечення... стимулюючого
зацікавленість громадян у військовій службі.

Статею 1.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України (Затверджено Наказом Міністра
оборони України від 05.03.2001р. № 75) визначено, що грошове забезпечення
військовослужбовців визначається у залежності від
посади, військового звання, кваліфікації,
наукового ступеню та наукового звання, тривалості та умов військової
служби.

Воно складається з окладів грошового утримання і
додаткових видів грошового забезпечення, що включає підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, одноразові та щомісячні винагородження, морське грошове забезпечення, матеріальні та грошові
допомоги та премію.

Законом України «Про оплату праці» від 24
березня 1995
року № 108/95-ВР. Статею 2, визначена структура заробітної плати котра складається з основної зарабітної плати та
додаткової заробітної плати, що
включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, що передбачені діючим законодавством; премії, що
пов'язані з виконанням виробничих
задач і функцій.

В ст. 32 Кодексу Законів про Працю визначено, що у разі зміни існуючих умов оплати праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією або
посадою робітник повинен бути попереджений не
пізніше, ніж за два месяці.

У даному випадку позивач продовжував виконувати свою роботу, однак розмір оплати його праці зменьшився
та про це йому не було повідомлено, оскільки рішення про зменьшення розміру надбавки було прийнято в кінці місяця (січень 2004
року), за який вона виплачується. Таким чином, відбулася зміна
існуючих умов оплати праці, що є порушенням закону.

В статі 24 Конституції України визначено «громадяни мають рівні конституційні права та свободи і рівні перед
законом». В статі 2
Законі Украіни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і їх сімей» визначено: «Ніхто
не має права обмежувати
військовослужбовців та членів їх родин в правах і свободах визначаних
законодавством України».

Таким чином,
позивач вважає, що відповідач недоплатив йому грошове забезпечення з липня 2003
року по травень 2004
року в сумі 5468 грн. 34
коп.

Позивач в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути
справу без участі його
представника відповідно до чинного законодавства.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що заявлений позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив війскову службу у відповідача на посаді командира взводу
матеріального забезпечення, де
і знаходився на продовольчому та фінансовому забезпеченні.

З 01.05.2003р. згідно з Указом Президента України від 05.05.
2003р. №
389/2003 йому була встановлена надбавка
відповідно розпорядженню Міністра оборони
України від 26.05.2003р. № 146/2095 в
розмірі 90% грошового
забезпечення. З 1 листопада
2003р. згідно розпорядження
Міністерства Оборони України від 13 листопада 2003р. № 146/1/11/463 розмір надбавки було збільшено до максимального грошового утримання, дія цього
розпорядження внаслідок вказівки Міністра оборони
України від 25 грудня
№ 146/1/11/530 було
продовжена на грудень 2003 року.

З 1 січня
2004 року
розмір надбавки на 2004 рік
рішенням Міністра оборони Україньї от 05.01.2005
г. № 146/1/11/1 було зменшено до рівня
травня 2003
року.

Статею 17, частиною 5, і статею 22 Конституції України закріплено, що держава забезпечує соціальний захист
громадян, що знаходяться на державній службі,
гарантує конституційні права і свободи
людини. При прийнятті нових законів або внесенні будь-яких змін у діюче законодавство не допускається звуження
змісту та об'єму існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх родин» із змінами та доповненнями, Законом України «Про Збройні
Сили України» (в редакції Закону України
«Про внесення змін до Закону «Про
Збройні Сили України») від 05.10.2000р. № 2019,статею 16, військовослужбовці гарантовано отримують за
рахунок держави грошове забезпечення, соціальний та
правовий захист.

Статею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995
року № 108/95-ВР. визначена структура заробітної плати,
котра складається з основної зарабітної
плати та додаткової заробітної плати,
що включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, що передбачені діючим законодавством; премії, що
пов'язані з виконанням виробничих
задач і функцій.

В ст. 32
Кодексу Законів про Працю визначено,
що у разі зміни існуючих умов оплати праці при
продовженні роботи за тією

ж
спеціальністю, кваліфікацією або посадою робітник повинен бути попереджений не пізніше, ніж за два месяці.

У даному випадку позивач продовжував виконувати свою роботу, однак розмір оплати його праці було зменшено без дотримання вимог
ст. 32 КЗпП.

Отже, відповідач допустив порушення трудового законодавства, в результаті чого позивач недоотримав грошове забезпечення з липня 2003
року по травень 2004
року в сумі 5468
грн. 34 коп.

На підставі ст. ст. 22, 24 Конституції Украши, ст. 32
Кодексу Законів про працю Украши, ст. 2
Закону Украши «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх родин», керуючись ст. ст .8,9,12,86,163,167
КАС України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Війскової
частини А 3406 Міністерства
оборони України про стягнення суми
недоотриманого грошового забезпечення у зв'язку із заборгованістю з виплати надбавки за безперервну службу у
Збройних Силах України.

Стягнути з Війскової частини А 3406
Міністерства оборони України на користь позивача суму недоотриманого
грошового забезпечення у зв'язку із
заборгованістю з виплати надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України в розмірі 5468,34
грн.

Стягнути з Військової частини А 3406
Міністерства оборони України на користь держави судовий збір у розмірі 54
(п*ятьдесят чотири) гривні 68
копійок.

Заяву про апеляційне оскарження може
бути подана протягом десяти днів. Апеляція може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через
Київський районний суд міста
Донецьк, протягом двадцяти днів після подачі заяви.