Справа № 2а-174/2007
Суддя: Головін В.А.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-174
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2007 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ГОЛОВІНА
В.А.

суддів: БОДНАРУКА М.Ф., ДЗЕРИНА М.М.

при секретарі ГРОМ Л.М.

з участю адвоката

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державного Казначейства України,
Міністерства Фінансів України, Управління праці та соціального захисту
населення Ямпільської районної державної адміністрації
про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги
інваліду війни 1 групи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Вказав, що він визнаний інвалідом війни 1 групи з 2006 року.
Відповідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", йому щорічно 5 травня
повинна надаватися разова грошова допомога в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни за 2004, 2005 та
2006 роки. Однак грошова допомога, призначена за 2004, 2005, 2006 роки
виплачувалась не в повному обсязі. Таким чином, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", суми виплат мали складати: у 2004 році - (92,45x10) =924,50грн. ; у 2005 році
-(332,00х10)=3320,00 грн.; у 2006
році - (359x10)=3590,00 грн. Всього -7834,50 грн. Позивач отримав лише:
в 2004 році - 120 грн. грошової допомоги, в
2005 році - 250 грн., як учасник бойових дій і в 2006 році -400 грн. грошової допомоги, як інвалід першої
групи. Недоплата грошової допомоги
становить 7064,50 гривень. Тому позивач вимушений звернутися до суду з
даним адміністративним позовом.

Представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в судовому
засіданні. Просила задоволити їх в повному об"ємі.

Представник відповідача Державного Казначейства України в судове засідання не з"явився. Надав суду письмове
пояснення, в якому вказав, що Державне казначейство України: не є головним
розпорядником бюджетних коштів; не здійснює
заходи, спрямовані на погашення заборгованості органів державної влади; не може надати будь-яких
фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або
відсутність обставин, що стосуються предмету
спору; рахунки Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації Вінницької області не обслуговує. Державне казначейство України, як юридична особа, самостійно
відповідає за своїми
зобов"язаннями, прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушувало, тому, правових підстав
вирішувати питання про взаємовідносини
між позивачем та Державним казначейством немає. В позові представник
відповідача просив відмовити.

Представник
відповідача Міністерства Фінансів України в судове засідання не з"явився. Надав суду відзив, в якому просив справу
слухати в їх відсутність. Позовні
вимоги не визнає. В наданому відзиві представник відповідача пояснив, що згідно Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня
інваліду війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Однак ч.2 ст.4
Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в частині,
в якій вони не суперечать положенням Закону про Державний бюджет України. Відповідно до ст.95 Конституції України
будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове

2

спрямування
цих видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України. Ст.44 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2004 рік", ст.34 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2005 рік", ст.30 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006 рік", встановлені абсолютні розміри виплат інвалідам війни 1 групи,
передбачених Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Виходячи з того, що законодавством врегульовані
правовідносини щодо виплат, передбачених
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також, що позивач
отримував зазначені виплати, в розмірах, встановлених Законами України про
Державний бюджет на 2004-2006 роки, просив в задоволенні позову
відмовити.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації ОСОБА_3 позовні вимоги
не визнала. Пояснила, що виплату щорічної грошової допомоги ветеранам війни, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
проводили у відповідності з виділеними на вказані цілі коштами, які
виділялись в обсязі, передбаченому Законами України
про Державний бюджет на 2004-2006 роки. Просила в задоволенні заявлених
вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача -Управління праці та соціального захисту населення
Ямпільської районної державної адміністрації, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення
з наступних підстав:

Згідно посвідчення, позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 1 групи з 2006 року, до 2006 року він мав статус учасника
бойових дій і відповідно до ст.ст.12,13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому щорічно до 5 травня повинна була
надаватись одноразова грошова допомога в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком як учаснику бойових дій, та з 2006 року в розмірі
10 мінімальних пенсій за віком, як інваліду
війни 1 групи. Розмір мінімальних пенсій за віком в 2004 році складав
92,45 грн., в 2005 році - 332,00 грн., в 2006 році - 359,00 грн.

На підставі цього, одноразова
грошова допомога ОСОБА_1 мала становити: в
2004 році - (92,45x5)=462,25 грн.; в 2005 році -(332,00x5)=1660,00 грн., як
учаснику бойових дій;
в 2006 році (359x10)=3590,00
грн. Всього позивач мав отримати - 5712,25 грн., а отримав лише - 770
гривень.

Викладене свідчить, що проведені виплати одноразової грошової допомоги позивачу ОСОБА_1, суперечать ст.22 Конституції України, ст.ст.2,12,13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

Так ст.22
Конституції України передбачає: "Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод".

Згідно із ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" законодавство України про статус ветеранів війни та
їх соціальні гарантії складається з цього Закону та
інших актів законодавства України.

Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього
Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є
недійсними.

Таким чином, ст.44 Закону України "Про Державний бюджет на 2004
рік", ст.34 Закону України "Про Державний бюджет на 2005
рік", ст.30 Закону України "Про
Державний бюджет на 2006 рік" є такими, що обмежують права і пільги
ветеранів війни та учасників бойових дій, суперечать ст.22 Конституції України, ст.2 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
а тому є недійсними.

Цей висновок підтверджено і рішенням Конституційного Суду України за №20-рп/2004 від 01.12.2004 року, який визнав такою, що не
відповідає Конституції України (є неконституційною) ст.44 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", якою обмежувалися
пільги для ветеранів війни і учасників бойових дій.

3

У відповідності до ст.36 Бюджетного Кодексу України, Міністерство фінансів України
на будь-якому етапі складання і розгляду проекту Державного бюджету України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки
зору його відповідності меті, ефективності використання бюджетних коштів. На
основі результатів аналізу Міністерство Фінансів України приймає рішення
про включення бюджетного запиту до
пропозиції проекту Державного бюджету України перед поданням його на
розгляд Кабінету Міністрів України.

Однак, як вбачається з пояснень, матеріалів справи, Міністерством фінансів
України не було враховано діюче законодавство і тому належні виплати згідно Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" були не
профінансовані.

Таким чином, суд вважає, що відповідальність за такий стан лежить на Міністерстві
фінансів України, а тому позов підлягає задоволенню та недоплачені суми слід
стягнути з Міністерства фінансів України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку Головного управління Державного
казначейства на користь ОСОБА_1.

В позові до
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації Вінницької області слід відмовити, поскільки це управління здійснює виплати лише в межах
отриманих коштів.

Відповідно до розрахунків сума недоплати за 2004-2006 роки становить 4942 гривень 25 копійок і ця сума підлягає стягненню на
користь позивача.

В решті частині позовних вимог суд вважає відмовити, поскільки позивач є інвалідом війни 1 групи з 2006 року, а до 2006 року
позивач мав статус учасника бойових дій і йому за
2004, 2006 роки до 5 травня повинна була надаватись одноразова грошова допомога
в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій а не
в 10-ти, як просить позивач.

Дані
правовідносини врегульовані ст.22 Конституції України, ст.ст.2,12,13 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", рішенням
Конституційного Суду України за №20-рп/2004 від 01.12.2004
року.

Керуючись ст.ст.8 6,94,15 9,160,161,162,163 Кодексу Адміністративного судочинства України, і на підставі ст.22 Конституції
України, ст.ст.2,12,13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
рішення Конституційного Суду України за №20-рп/2004 від 01.12.2004 року, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задоволити
частково.

Стягнути з Міністерства Фінансів України, шляхом списання Головним Управлінням Державного Казначейства України, грошові
кошти в сумі 4 942 гривні 25 копійок, перерахувавши їх на рахунок Міністерства
соціальної політики України для подальшої їх
виплати ОСОБА_1 через Управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької
області.

В позові
до Управління праці
та соціального захисту
населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області відмовити.

В решті частині позову - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду протягом десяти днів з часу її проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження даної
постанови через Ямпільський районний
суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.