Справа № 22-а-8066/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
Головуючий у 1 інстанції - Шипович В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06 серпня 2008 року справа № 22-а-8066/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Горбенко К.П., Яманко В.Г.

розглянувши у відкритому за участю
представників: позивача відповідача апеляційну скаргу

судовому засіданні ОСОБА_1,
ОСОБА_2.- за довіреністю; не з'явився Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області;

на постанову

Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області;

Від

19 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-71/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області;
Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області

Про

стягнення недоплати одноразової компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, якій був уточнений в ході судового розгляду справи, до
відповідача про стягнення недоплати суми одноразової компенсації, як особі,
постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, зазначивши, що з
10.09.2007 року його визнано інвалідом 2 групи, а до цього перебував на обліку
у Калінінському управлінні праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради Донецької області як інвалід 3 групи. Також позивач вважає, що
відповідачем не в повному обсязі сплачена різниця між сумами одноразової
компенсації у зв'язку з переходом на
інвалідність 2 групи з 3 групи у сумі 6805,20 гривень.

Постановою Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від 19 червня 2008 року позов ОСОБА_1 до
Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради Донецької області, Головного управління Державного казначейства
України у Донецькій області про стягнення недоплати одноразової компенсації
було задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, Калінінське
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Калінінському управлінні
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області
як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, з 10.09.2007 р. його визнано
інвалідом 2 групи, а до цього перебував на обліку у відповідача як інвалід 3
групи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Відповідач та представник Головного
управління Державного казначейства України у Донецькій області в судове
засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, від останнього
надійшло клопотання з проханням розглянути справу за відсутності їх
представника.

Позивач та його представник у
судовому засіданні заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі,
просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, колегія суддів
вважає її такою, що не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції
повинна бути залишена без змін.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 має
статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та з
1997 року визнаний інвалідом третьої групи, а з 10.09.2007 року його визнано
інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від
21.11.2001 року) та довідками МСЕК, наявними у матеріалах справи (а.с. 8, 9).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 48 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
виплачується для інвалідів 3 групи - 30 мінімальних заробітних плат,
інвалідам 2 групи - 45 мінімальних
заробітних плат, зокрема, у разі
встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка складалася на момент встановлення інвалідності.

Відповідно до Закону України «Про Держаний бюджет України
на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 01.09.2007 року встановлений у розмірі 440 грн.

При цьому вказаний закон не містив обмежень щодо застосування ст. 48 Закону
№ 796-ХІІ на час виникнення спору. Виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами,
у відповідності до припису ч. 4 ст. 9 КАС України, при вирішенні даного
спору застосуванню підлягає саме стаття
48 Закону № 796-ХІІ, а не Постанови КМУ.

Таким чином, право ОСОБА_1 на виплату різниці компенсації прямо встановлено
Конституцією України та Законом України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того,
вказане право гарантовано ст.17 Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії», а також гарантований і розмір
спірної соціальної допомоги. До цього ж, в ч. 1 ст. 17 закону зазначено, що
соціальні гарантії встановлюються тільки законами з метою забезпечення
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
№ 489-У від 19.12.2006 року «з метою приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом» дію абзаців 2-7 частини 1 статті 48 Закон 796 -
XII в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати зупинено на 2007 рік. Однак, стаття 71 Закону
796-ХІІ, яка діє з 01.01.2007 року, вказує на неможливість призупинення дії
норм цього закону іншими законами, крім законів про внесення змін до нього.
Відповідних змін до норм спеціального Закону 796-ХІІ внесено не було.

Також, 09.07.2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007
(справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, яке має
преюдиціальне значення для судів при розгляді позовів щодо досліджених ним
правовідносин, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від
19.12.2006 року.

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися
обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених
іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів України.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу різниці у
компенсації в розмірі 94,80 грн. є неправомірними.

Тобто, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального
права, а тому судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1, ч. 2
ст. 205, 206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19
червня 2008 року за позовом ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про
стягнення недоплати одноразової компенсації у справі № 2-а-71/08 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: Г.М.Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко