Справа № 22-а-87/08
Суддя: Щепанська О.А.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала
Іменем України

14.10.2008

Справа № 22-а-87/08
Попередня справ
а № 2а-209/2008

Севастополь
ський апеляційний адміністр
ативний суд у складі колегії
суддів:
головуючого судді
Щепанської О.А.,
суддів Ілюхін
ої Г.П. ,
Санакоєвої М.А.

секретар судового зас
ідання
Шелемет'єва О.В.
за участю представників с
торін:
позивач: ОСОБА_1, пасп
орт НОМЕР_1, виданий Будьо
нівським РВ ДМУ УМВС України
в Донецький області 27.10.1995;
представника відповідача
: не з'явився, Управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Ленінської районно
ї державної адміністрації мі
ста Севастополя;
представника третьої особ
и: не з'явився, Головного уп
равління Державного казначе
йства України у місті Севаст
ополі;
розглянувши апеляційну ск
аргу ОСОБА_1 та Управлі
ння праці та соціального зах
исту населення Ленінської ра
йдержадміністрації міста Се
вастополя на постанову Лені
нського районного суду м. Сев
астополь (суддя Проценко О.І.
) від 14.05.08 у справі № 2а-209/2008 (№22а-87/08),

за позовом ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)
до Управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Ленінської райдерж
адміністрації міста Севасто
поля (вул. Леніна, 66, Севастопол
ь, 99011)
3-тя особа Головне управл
іння Державного казначейств
а України у м. Севастополі (Ба
лаклавська, 9,Севастополь,99011)

про визнання неправомірно
ю бездіяльність по невиплаті
щорічної допомоги на оздоро
влення, визнання противоправ
ним рішення, зобов'язання про
вести донарахування та довип
лату щорічної разової допомо
ги на оздоровлення, відшкоду
вання моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Ленінського
районного суду міста Севасто
поля від 14 травня 2008 року (суддя
Проценко О.І.) у справі №2а-209/08 (№22
а-87/08) частково задоволено позо
в ОСОБА_1 до Управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Ленінської районно
ї державної адміністрації мі
ста Севастополя, 3-тя особа Гол
овне управління Державного к
азначейства України у місті
Севастополі про визнання неп
равомірною бездіяльність по
невиплаті щорічної допомоги
на оздоровлення, визнання пр
отиправним рішення, зобов'яз
ання провести донарахування
та довиплату щорічної разов
ої допомоги на оздоровлення,
відшкодування моральної шко
ди.
Суд визнав неправомірними
дії Управління праці та соці
ального захисту населення Ле
нінської районної державної
адміністрації міста Севасто
поля, пов'язані з відмовою вип
лати ОСОБА_1 щорічної допо
моги на оздоровлення за 2007 рік
, як інваліду третьої групи, у
розмірі чотирьох мінімальни
х заробітних плат та виплато
ю на його користь щорічної до
помоги на оздоровлення за 2007 р
ік, як інваліду третьої групи
, у розмірі 90,00грн.
Суд зобов'язав Управління п
раці та соціального захисту
населення Ленінської районн
ої державної адміністрації м
іста Севастополя виплатити н
а користь ОСОБА_1 недорахо
вану та недовиплачену щорічн
у допомогу на оздоровлення з
а 2007 рік, як інваліду третьої гр
упи, у розмірі 1750,00грн.
У задоволенні решти вимог п
озову було відмовлено. Судов
і витрати були віднесені за р
ахунок державного бюджету Ук
раїни.
Не погодившись з постаново
ю суду, ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій п
росить змінити постанову суд
у першої інстанції, а саме виз
нати бездіяльність відповід
ача станом 31.12.2007 року, тобто піс
ля опублікування Рішення Кон
ституційного Суду України №6
-рп/2007 від 09.07.2007 року, по невиплаті
щорічної допомоги на оздоро
влення за 2007 рік, як інваліду ІІ
І групи - особи, яка має право н
а пільги, встановлені законо
давством України для ветеран
ів війни - інвалідів війни у ро
змірі саме чотирьох мінімаль
них заробітних плат згідно д
іючого впродовж усього 2007 рок
у, статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист г
ромадян, які постраждали вна
слідок Чорнобильської катас
трофи"; відшкодувати з Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Ленінської р
айонної державної адміністр
ації міста Севастополя завда
ну моральну шкоду станом на 14
травня 2008 року у розмірі 875,00грн.

Також, не погодившись з пост
ановою суду, Управління прац
і та соціального захисту нас
елення Ленінської районної д
ержавної адміністрації міст
а Севастополя звернулось з а
пеляційною скаргою, в якій пр
осить скасувати постанову су
ду першої інстанції.
Апеляційні скарги були мот
ивовані порушенням норм мате
ріального та процесуального
права.
Представник відповідача т
а третьої особи у судові засі
дання призначені на 09.09.2008 та на
14.10.08 не з'являлись, про причини н
еприбуття у судове засідання
суд не повідомляли, про дату,
час та місце судового розгля
ду були повідомлені належним
чином.
Відповідно до пункту 4 статт
і 196 Кодексу адміністративног
о судочинства України, непри
буття у судове засідання сто
рін, належним чином повідомл
ених про дату, час та місце апе
ляційного розгляду, не переш
коджає судовому розгляду спр
ави.
На підставі та за правилами
статті 195 Кодексу адміністрат
ивного судочинства України,
судова колегія обговоривши
доводи апеляційних скарг, пе
ревіривши юридичну оцінку об
ставин справи та повноту їх в
становлення, дослідивши прав
ильність застосування судом
першої інстанції норм матер
іального та процесуального п
рава, розглянувши справу, вва
жає, що апеляційні скарги не п
ідлягають задоволенню з наст
упних підстав.
Як вбачається з матеріалів
справи та було встановлено с
удом першої інстанції, позив
ач - ОСОБА_1 звернувся з адм
іністративним позовом до Упр
авління праці та соціального
захисту населення Ленінсько
ї райдержадміністрації міст
а Севастополя, в якому просив
визнати за ним право на отрим
ання щорічної допомоги на оз
доровлення за 2007 рік, як інвалі
дом 3-ої групи, у розмірі чотир
ьох мінімальних заробітних п
лат.
Згідно з уточненнями адмін
істративного позову, позивач
просив прийняти постанову с
уду, в якій визнати бездіяльн
ість відповідача станом на 31.1
2.2007 року, тобто після опублікув
ання Рішення Конституційног
о Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 ро
ку, по невиплаті позивачу щор
ічної допомоги на оздоровлен
ня за 2007 рік, як інваліду ІІІ гр
упи - особі, яка має право на пі
льги, встановлені законодав
ством України для ветеранів
війни - інвалідів війни у розм
ірі саме чотирьох мінімальни
х заробітних плат, згідно дію
чої впродовж усього 2007 року ст
атті 48 Закону України "Про ста
тус і соціальний захист гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" - неправомірною бездіяльн
істю; визнати протиправним р
ішення відповідача станом на
24.12.2007 року виплатити позивачу щ
орічну допомогу на оздоровле
ння за 2007 рік у розмірі усього 9
0,00грн., на підставі підзаконно
го акту - Постанови Кабінету М
іністрів України №562 від 12.07.2005 ро
ку, тоді як мала юридичну силу
стаття 48 Закону України "Про с
татус і соціальний захист гр
омадян, які постраждали внас
лідок Чорнобильської катаст
рофи"; зобов'язати відповідач
а у встановленому законом по
рядку донарахувати та довипл
атити позивачу, згідно з вище
вказаним Законом (пунктом 2), щ
орічну допомогу на оздоровле
ння за 2007 рік у розмірі 1750,00грн., т
обто стягнути дану заборгова
ність; відшкодувати з відпов
ідача - Управління праці та со
ціального захисту населення
Ленінської райдержадмініст
рації міста Севастополя на к
ористь позивача завдану мора
льну шкоду станом на 14 травня
2008 року у розмірі 875,00грн.
Позовні вимоги позивача бу
ли мотивовані тим, що позивач
є інвалідом третьої групи, як
учасник ліквідації наслідкі
в Чорнобильської катастрофи
, та відповідно до вимог вищез
азначеного закону має право
на отримання щорічної допомо
ги на оздоровлення за 2007 рік у р
озмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, проте відпо
відачем, у порушення вимог ді
ючого законодавства, виплаче
но позивачу щорічну допомогу
за 2007 рік лише у розмірі 90,00грн. П
озивач вказував, що загальна
сума недоплати, з урахування
м встановленого Законом Укра
їни "Про державний бюджет на 20
07 рік" розміру мінімальної зар
обітної платні, складає 1705,00грн
., а посилання відповідача при
невиплаті у повному обсязі в
казаної допомоги на Закон Ук
раїни "Про державний бюджет з
а 2007 рік", за яким дію статті 48 За
кону було зупинено, на думку п
озивача, є неспроможними, оск
ільки Рішенням Конституційн
ого Суду України №6-рп/2007 від 09.07.20
07, це положення визнано таким,
що не відповідає Конституці
ї України, а тому на дату нарах
ування та виплати йому щоріч
ної допомоги, а саме на 24.12.2007 рок
у, стаття 48 Закону мала чинніс
ть.
Матеріалами справи встано
влено, що позивач - ОСОБА_1 є
учасником ліквідації на Чор
нобильській атомній електро
станції, інвалідом ІІІ групи
, що підтверджується свідоцт
вом НОМЕР_2, виданим 13.05.1997 Дон
ецькою облрайдержадміністр
ацією та свідоцтвом НОМЕР_3
, виданим 30.05.2001 Севастопольсь
кою міською державною адміні
страцією.
Відповідно до статті 48 Зако
ну України "Про статус і соціа
льний захист громадян, які по
страждали внаслідок Чорноби
льської катастрофи", в редакц
ії, що діяла до 28.12.2007, щорічна доп
омога на оздоровлення виплач
увалась учасникам ліквідаці
ї наслідків аварії на Чорноб
ильській атомній електроста
нції інвалідам ІІІ групи у ро
змірі чотирьох мінімальних з
аробітних плат.
Пунктом 30 статті 71 Закону Укр
аїни "Про державний бюджет Ук
раїни на 2007 рік", було призупин
ено дію ряду статей Закону Ук
раїни "Про статус ветеранів в
ійни та гарантії їх соціальн
ого захисту", у томі числі час
тину 4 статті 48.
Водночас, Рішенням Констит
уційного Суду України від 09 ли
пня 2007 року №б-рп/2007 пункт 30 статт
і 71 Закону України "Про держав
ний бюджет України на 2007 рік" №4
89-У від 19 грудня 2006 року із насту
пними змінами та доповненням
и, яким дію положень статті 48 З
акону України "Про статус вет
еранів війни та гарантії їх с
оціального захисту" щодо на
дання допомоги на оздоровл
ення зупинено, визнано таки
м, що не відповідає Конститу
ції України - неконституційн
им, оскільки зупинення закон
ом про Державний бюджет Укра
їни дії інших законів Україн
и щодо надання пільг, компенс
ацій і гарантій, внесення змі
н до інших законів України, вс
тановлення іншого (додатково
го) правового регулювання ві
дносин, ніж передбачено зако
нами України, не відповідає с
татям 1, З частині 2 статі 6, част
ині 2 статті 8, частині 2 статті 1
9, статтям 21, 22, пункту 1 частини 2 с
татті 92, частинам 1 та 2, 3 статті 9
5 Конституції України. Тобто, В
ерховна Рада України не упов
новажена при прийнятті закон
у про Державний бюджет Украї
ни включати до нього положен
ня про внесення змін до чинни
х законів України, зупиняти д
ію окремих законів України т
а/або будь-яким чином змінюва
ти визначене іншими законами
України правове регулювання
суспільних відносин. Нормат
ивні акти органів державної
влади та органів місцевого с
амоврядування, які обмежують
права та пільги ветеранів ві
йни, передбачені цим Законом
, є недійсними. Звуження зміст
у та обсягу конституційного
права на забезпечення достат
нього життєвого рівня (статт
я 48) Конституції України (254к/96-ВР
) шляхом прийняття нових зако
нів або внесення змін до чинн
их законів за статтею 22 Консти
туції України не допускаєтьс
я.
Відповідно до статті 152 Конс
титуції України, ухвалення р
ішення Конституційним Судом
України про визнання неконс
титуційними законів, інших п
равових актів або їх окремих
положень зумовлює втрату ни
ми чинності з дня ухвалення р
ішення, рішення Конституційн
ого Суду є обов'язковим до вик
онання на території України,
та має преюдиціальне значен
ня.
Таким чином, на момент здійс
нення виплати позивачу щоріч
ної допомоги на оздоровлення
, 18.12.2007 року, стаття 48 Закону Укра
їни "Про статус ветеранів вій
ни та гарантії їх соціальног
о захисту" була чинною.
Згідно з діючим у 2007 році зак
онодавства України, щорічну
допомогу на оздоровлення у р
озмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, яка визнача
ється на момент виплати відп
овідно до вимог частини 4 і час
тини 7 статті 48 цього Закону, по
зивач мав право отримати у ро
змірі: 4*460,00грн.= 1840,00грн., тому на ко
ристь позивача підлягає стяг
ненню 1750,00грн.
Колегія суддів вважає, що не
доплачена ОСОБА_1 щорічна
допомога на оздоровлення пі
длягає нарахуванню та виплат
і, враховуючи те, що право на о
тримання допомоги не залежит
ь від розміру доходів отриму
вача чи наявності фінансуван
ня з бюджету, а має безумовний
характер.
Разом з тим, судова колегія
вважає, що суд першої інстанц
ії обґрунтовано вийшов за ме
жі позовних вимог та визнав н
еправомірними дії відповіда
ча, а не бездіяльність відпов
ідача як протиправну бездіял
ьність, тому що фактично післ
я прийняття рішення Конститу
ційним Судом України від 09 лип
ня 2007 року №6-рп/2007, яким визнані н
еконституційними ряд статей
Закону України "Про Державни
й бюджет України на 2007 рік", в то
му числі пункту 30 статті 71 - дод
аткового фінансування на вип
лату допомоги не поступало.

У пункті 8 статті 7 Бюджетног
о кодексу України передбачен
о цільове використання бюдже
тних коштів - бюджетні кошти в
икористовуються лише на цілі
, які визначені бюджетними пр
изначеннями. Нецільове викор
истання бюджетних коштів, то
бто використання їх на цілі, я
кі не відповідають бюджетним
призначенням, які встановле
ні Законом України про Держа
вний бюджет України на поточ
ний рік тягне за собою зменше
ння асигнувань розпорядника
м бюджетних коштів та притяг
нення відповідних посадових
осіб до кримінальної та адмі
ністративної відповідально
сті за бюджетне правопорушен
ня (статті 116, 119 Бюджетного коде
ксу України).
Частина 1 статті 210 Криміналь
ного кодексу України передба
чає відповідальність за вико
ристання службовою особою бю
джетних коштів не за цільови
м призначенням або в об'ємах, я
кі перевищують затверджені м
ежі видатків.
Таким чином, при здійсненні
виплати щорічної допомоги н
а оздоровлення, Управління п
раці та соціального захисту
населення Ленінської райдер
жадміністрації міста Севас
тополя діяло відповідно до ч
астини 2 статті 19 Конституції
України - відповідно до закон
одавства в межах бюджетних п
овноважень та в діях відпові
дача була відсутня протиправ
на бездіяльність.
Пунктом 3 Постанови Пленум В
ерховного Суду України "Про с
удову практику в справах про
відшкодування моральної (не
майнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 вста
новлено, що під моральною шко
дою слід розуміти втрати нем
айнового характеру внаслідо
к моральних чи фізичних стра
ждань, або інших негативних я
вищ, заподіяних фізичній чи ю
ридичній особі незаконними д
іями або бездіяльністю інших
осіб.
Відповідно до чинного зако
нодавства моральна шкода мож
е полягати, зокрема: у приниже
нні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, морал
ьних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у поруш
енні права власності (в тому ч
ислі інтелектуальної), прав, н
аданих споживачам, інших цив
ільних прав, у зв'язку з незако
нним перебуванням під слідст
вом і судом, у порушенні норма
льних життєвих зв'язків чере
з неможливість продовження а
ктивного громадського життя
, порушенні стосунків з оточу
ючими людьми, при настанні ін
ших негативних наслідків.
У позовній заяві позивачем
щодо вимог про відшкодуванн
я моральної шкоди не зазначе
но, в чому полягала ця шкода, з
яких міркувань він виходив, в
изначаючи розмір шкоди, та як
ими доказами це підтверджуєт
ься, тому вимоги стосовно від
шкодування моральної шкоди н
е підлягають задоволенню.
При викладених обставинах
, судова колегія Севастополь
ського апеляційного адмініс
тративного суду вважає, що по
станову Ленінського районно
го суду міста Севастополя (су
ддя Проценко О.І.) від 14.05.08 у спра
ві № 2а-209/2008 (№22а-87/08) було прийнято з
додержанням норм матеріальн
ого та процесуального права,
у зв'язку із чим апеляційні ск
арги підлягають залишенню бе
з задоволення, а постанова Ле
нінського районного суду мі
ста Севастополя (суддя Проце
нко О.І.) від 14.05.08 у справі № 2а-209/2008 (№
22а-87/08) підлягає залишенню без з
мін.
Керуючись стат
тями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни, суд, -

УХВАЛИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСО
БА_1 залишити без задоволен
ня.
2.Апеляційну скаргу Управлі
ння праці та соціального зах
исту населення Ленінської ра
йдержадміністрації міста С
евастополя залишити без задо
волення.
3.Постанову Ленінського рай
онного суду міста Севастопо
ля (суддя Проценко О.І.) від 14.05.08
у справі № 2а-209/2008 (№22а-87/08) залишити
без змін.
Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення
згідно з частиною пятою ст
атті 254 Кодексу адміністратив
ного судочинства України.
Ухвалу може бути оскаржено
в порядку статті 212 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України, згідно з якою касац
ійна скарга на судові рішенн
я подається безпосередньо до
Вищого адміністративного су
ду України протягом одного м
ісяця після набрання законно
ї сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім
випадків, передбачених цим К
одексом, а в разі складення по
станови в повному обсязі від
повідно до статті 160 цього Код
ексу - з дня складення постано
ви в повному обсязі.

Головуючий суддя
О.А
.Щепанська
Судді

Г.П.Ілюхіна

М.А.С
анакоєва