Справа № к-38759/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Шевченко
Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 08.09.2006р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 21.11.2006р. по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська про зобов'язання поставити її на облік та стягнути з
управління Пенсійного фонду України Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська мінімальну заробітну плату за 18 місяців, -

встановила:

У липні 2006 року приватний підприємець
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України
Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська про зобов'язання поставити
її на облік та стягнути з управління Пенсійного фонду України
Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська мінімальну заробітну плату
за 18 місяців.

Постановою
господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2006р. у задоволенні позову приватного підприємця
ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 21.11.2006р. апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 було
залишено без задоволення, а постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 08.09.2006р. - без змін.

На
зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції надійшла
касаційна скарга приватного підприємця ОСОБА_1,
в якій ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про
задоволення позову.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга приватного підприємця ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає, оскільки судові рішення судів
першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які
передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та розділу 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1,
страхувальник зобов'язаний зареєструватися в територіальних органах Пенсійного
фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, як платник страхових
внесків у десятиденний термін із дня отримання свідоцтва про державну
реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно пункту1 частини 9 статті 106
вищенаведеного Закону виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до
страхувальників у разі ухилення страхувальників від реєстрації або несвоєчасної
реєстрації в територіальних органах Пенсійного фонду фінансові санкції у розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які підлягають сплаті за період ухилення від реєстрації або
несвоєчасної реєстрації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Отже суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, щодо
безпідставності вимог позивача, оскільки законодавством України, що діяло на
момент державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності було
передбачено обов'язок саме страхувальників реєструватися в органах Пенсійного
фонду України та фінансові санкції за порушення цих приписів.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201. 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову господарського суду Дніпропетровської області
від 08.09.2006р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 21.11.2006р. по справі за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України
Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська про зобов'язання поставити
її на облік та стягнути з управління
Пенсійного фонду України Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська
мінімальну заробітну плату за 18 місяців - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка