Справа № 22-а-1401/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Березяк Н.Є.
Справа № 22-а-1401/08 Господарський суд Львівської області
ряд.ст.зв. № 35
№ 3/195
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

19 травня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Пліша
М.А., Шавеля Р.М.

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської області на
постанову Господарського суду Львівської області від 20 серпня 2007 року в
справі № 3/195 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро-Захід” до Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської області про визнання нечинним податкового
повідомлення - рішення № 460/23-0-1169/32793209 від 01 вересня 2006 року, -

в с т а н о в и л
а :

20 серпня 2007 року Господарським судом Львівської
області прийнято постанову по справі № 3/195 за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Захід” до Державної
податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області про визнання
нечинним податкового повідомлення - рішення № 460/23-0-1169/32793209 від 01
вересня 2006 року, якою було задоволено позов.

Суд
першої інстанції мотивував прийняту постанову тим, що висновок податкової
інспекції про те, що позивачем занижено валовий дохід, що призвело до заниження
податку на прибуток в сумі 8611,00 грн., як і висновок про не включення до
складу податкового зобов'язання по ПДВ за березень 2006 року залишки товару на
суму ПДВ 851,25 грн., є необґрунтованими і такими, що суперечать чинному
законодавству.

Прийняту
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ДПІ в Жовківському
районі Львівської області, представник якого покликається на те, що постанова
не відповідає вимогам чинного законодавства та винесена з порушенням норм
матеріального права і підлягає скасуванню.

Як
на доводи в апеляційній скарзі представник відповідача покликається на те,
що перевіркою позивача встановлено, що
згідно даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 „Розрахунки з
вітчизняними покупцями та постачальниками” за липень 2005 р., ТзОВ
„Львівцентробуд” реалізувало на користь ТзОВ „Агро-Захід” згідно податкової
накладної №07508/1 від 08.07.2005 р. насіння гірчиці жовтої в кількості 90 т по
ціні 375,00 грн. Станом на 01.01.2006 р. згідно даних оборотно-сальдової
відомості по рахунку 281 "Товарно-матеріальні цінності" залишок
насіння гірчиці складає 11,350 т на суму 4256,25 грн. Проведеною
інвентаризацією в ході перевірки станом на 01 серпня 2006року складено
інвентаризаційний опис б/н від 01.08.2006р. на підставі наказу №20 від
31.07.2006року, де зокрема встановлено, що по бухгалтерському обліку рахуються
товари на суму 38637,56грн., з них: насіння гірчиці на суму 4256,25грн. Проте,
жодних доказів які би свідчили про передачу насіння на зберігання не були
представлені (акт прийому-передачі на зберігання, накладні тощо). На
неодноразові звернення ревізорів склади також не були показані. Таким чином,
залишки товару насіння гірчиці в к-сті 11,350т на суму 4256,25грн. - відсутні,
та це свідчить, що даний товар реалізовано та не включено до складу валових
доходів в І кв. 2006 року. Крім того, перевіркою підприємства було встановлено
порушення п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 та п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України від
22.05.1997 № 283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами і
доповненнями), а саме, ТзОВ „Агро-Захід” занижено валовий дохід, що призвело до
заниження податку на прибуток в II кварталі
2004 року на суму 625,00 грн., в III кварталі
2004 року на суму 175,00 грн., в VI кварталі
2004 року на суму 1650,00 грн. , в II кварталі
2005 року на суму 2400,00 грн., в VI кварталі
2005 року на суму 2697,00 грн., за 1кв.2006р. в сумі 1064,00грн. Оскільки,
надані перевіряючим документи, щодо виконання контрактів про надання
маркетингових послуг не відповідають чинному законодавству та не можуть братись
до уваги та як докази понесених витрат.

Представники
апелянта - відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної
скарги та просять її задовольнити.

Представник
позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та
просить її відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги, представника позивача на заперечення проти
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення не має.

Так
судом першої інстанції було правильно встановлено, що в період з 31.07.2006 р.
по 11.08.2006 р. ДПІ у Жовківському районі проводилась планова виїзна перевірка
ТзОВ „Агро-Захід” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 29.12.2003 року по 31.03.2006 року та за результатами
такої складено Акт №72/23-0/32793209 від 23.08.2006 року (а.с.8-24 т.1) на
підставі, якого винесено податкове повідомлення-рішення
№460/23-0-11769/32793209 від 01.09.2006 p., яким
визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в
сумі 12140,40 грн. в т.ч. фінансова санкція (а.с.25 т.1).

При
цьому відповідачем вказувалось на порушення позивачем п.п.4.1.1 п.4.1. ст.4,
п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”
від 22.05.1997 року № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, зокрема
підприємством в порушення вище вказаних норм занижено валовий дохід на суму
34444,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за період з
29.12.2003 по 31.03.2006 року в сумі 8611,00 грн.

Суд
першої інстанції правильно вказав, що відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
„Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат виробництва
та обігу відноситься сума будь-яких витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником
податку їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно
п.5.2.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”
передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва, продажем продукції( робіт, послуг).

Судом
першої інстанції було правильно встановлено, що ТзОВ „Агро-Захід” є брокерською
конторою на товарній біржі по продажу с/г продукції і основним видом діяльності
товариства є торгівля та посередництво в торгівлі сільськогосподарською
сировиною. Для здійснення діяльності по продажу с/г продукції товариству
необхідний аналіз ринку с/г продукції, вивчення цін на ринку с/г продукції.
Враховуючи відсутність у штаті підприємства маркетолога, і необхідність
проведення маркетингових досліджень підприємством було укладено із СПД ОСОБА_1
ряд контрактів про надання маркетингових послуг (а.с.32,41,44,47,50,53 т.1).

Як
вбачається з умов укладених контрактів СПД ОСОБА_1 зобов'язувалась провести
аналіз ринку України, щодо попиту та пропозицій купівлі-продажу товарів. За
результатами наданих послуг складались акти виконаних робіт на надання
маркетингових послуг відповідно до умов укладених договорів. За проведені
маркетингові послуги щодо реалізації товарів, на основі актів виконаних робіт,
Замовник зобов'язувався перерахувати Виконавцю винагороду в розмірі
обумовленому актами виконаних робіт.

Суд
першої інстанції правильно, з огляду на наявні в справі Акти виконаних робіт,
які представлені до перевірки, встановлено, що виконавцем виконані роботи по
проведенню маркетингових послуг щодо купівлі-продажу товарів на ринках України
всього на суму 30188,00 грн. Сума наданих маркетингових послуг відображена в
оборотно-сальдовій відомості рахунку 631 і включена позивачем до складу валових
витрат відповідних періодів 2004-2005 pp.

При
цьому суд правильно вказав, що відповідно до ст.9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 року №
996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а
якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові реквізити:- назву документа(форми); - дату і
місце складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; -
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; -
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність
її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З
огляду на встановлені обставини та вимоги чинного законодавства, судом першої
інстанції було правильно зроблено висновок, що акти виконаних робіт повністю
відповідають вимогам Закону, містять всі обов'язкові реквізити і є належним
доказом виконання робіт по проведенню маркетингових послуг. При цьому з таких
вбачається (а.с.33-40,42-43,45-46,48-49,51-52,54-55 т.1, т.т.2-3), що обсяг
робіт по маркетингових послугах відображений в актах приймання передачі
роздруківок та магнітних носіїв, які додано до кожного акту виконаних робіт,
тому реквізити зміст та обсяг господарських операцій підтверджений належним
чином оформленим бухгалтерським документом, який відповідає вимогам Закону
України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999
року № 996-Х1У.

Також
суд правильно зазначив, що договори про надання маркетингових послуг не визнані
судом недійсними з будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством.

Колегія
суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції і щодо посилання
відповідача на заниження позивачем валового доходу в сумі 4256,25 грн., чим на
його думку було порушено п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств” від 22.05.1997 p. N 283/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Так,
відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств” до складу валового доходу включаються загальні доходи від продажу
товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв,
що не мають статусу юридичної особи, а також від продажу цінних паперів,
деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою
дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю.

Як,
вбачається зі змісту акту перевірки в ньому не зазначено в чому полягає дане
порушення зі сторони позивача, відсутні докази, що підтверджують факт
порушення, що суперечить „Порядку оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та
іншими відокремленими підрозділами”, затвердженого наказом ДПА від 16.09.02 р.
№429, де вказано, що не допускається відображення в акті перевірки
необґрунтованих даних, які не мають підтверджених доказів.

При
цьому судом першої інстанції правильно, з огляду на матеріали справи, а саме
дані інвентаризації від 01.08.2006 року та даних оборотно-сальдової відомості
по рахунку 281 "Товарно-матеріальні цінності", встановлено, що
залишок насіння гірчиці складає 1350 т. на суму 4256,25 грн. без ПДВ. З
письмових пояснень директора ТзОВ „Агро-Захід” вбачається, що насіння гірчиці
знаходилось на зберіганні у ТзОВ „Львівцентробуд”. Крім того, по рахунку „631”
станом на 31.03.2006 року кредиторська заборгованість перед ТзОВ
„Львівцентробуд” складає 5800,00 грн., що відображено в акті перевірки.
Директором ТзОВ „Агро-Захід” перевірячим давалось пояснення, що насіння
гірчиці, що зберігається в ТзОВ „Львівцентробуд” буде повернуте ТзОВ
„Львівцентробуд” в рахунок погашення кредиторської заборгованості перед ними.
31.08.2006 року ТзОВ „Агро-Захід” було документально здійснено повернення
нереалізованого насіння гірчиці в кількості 11,350 т. на загальну суму 5107,50
грн. в т.ч. ПДВ 851,25 грн. , що підтверджується видатковою накладною №
ВП-0000037.

Колегія
суддів апеляційної інстанції також вважає, що відповідач не вжив жодних заходів
до встановлення факту наявності гірчиці на зберіганні в ТзОВ „Львівцентробуд”
наданих законодавством, зокрема ст-11 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні” від 04.12.1990 № 509-ХІІ, щодо проведення зустрічних
перевірок, не взято до уваги даних інвентаризації про наявність насіння та
відповідно невірно встановлено факт відсутності насіння, про що правильно
зазначено судом першої інстанції.

Крім
того, з матеріалів перевірки вбачається, що не було встановлено факту
реалізації насіння гірчиці, і такий не підтверджено жодними обґрунтованими
доказами і матеріалами. Висновки, викладені в акті перевірки, зроблені на
підставі суб'єктивних припущень осіб, що проводили перевірку, що не
дозволяється чинним законодавством.

Згідно
із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти позову.

Колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідач ні під час розгляду справи
судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, не надав суду
належних і допустимих доказів правомірності прийняття ним оскаржуваного
повідомлення-рішення.

Звідси
правильними є висновки суду першої інстанції, що висновки податкової інспекції
про те, що позивачем занижено валовий дохід, що призвело до заниження податку
на прибуток в сумі 8611,00 грн., та про не включення до складу податкового
зобов'язання по ПДВ за березень 2006 року залишки товару на суму ПДВ 851,25
грн., - є необґрунтованим і таким, що суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів
вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72, 138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги
її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції
не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської області - залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Львівської
області від 20 серпня 2007 року в № 3/195 за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Захід” до Державної
податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області про визнання
нечинним податкового повідомлення - рішення № 460/23-0-1169/32793209 від 01
вересня 2006 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом
того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

Р.М.Шавель