Справа № 22-а-2376/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа
№22-а-2376/08
1 інстанції: Разумова І.Є.
48 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатов Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажська Н.С.

за участю
секретаря Житєньової Н.М

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради на постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 27.12.2007 року по справі № 2-а-229/2007

за позовом ОСОБА_1

до Конотопського міського
управління праці та
соціального захисту населення

Конотопської міської ради

Міністерства праці та соціальної політики України

Державного казначейства України

Міністерства фінансів України

третя особа: Конотопське управління Державного
казначейства України у Сумській області

про стягнення недоплаченої одноразової
щорічної грошової допомоги як учаснику війни в розмірі 1973 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради, Міністерства праці та
соціальної політики України,Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, 3 особа: Конотопське управління Державного казначейства
України в Сумській області, в якому просила суд стягнути з відповідача - Конотопського міського управління праці
та соціального захисту населення Конотопської міської ради на її користь суму недоплаченої у 2005-2006 роках разової щорічної
грошової допомоги, як учаснику війни
у розмірі 1973 грн. та зобов'язати
Міністерство праці та соціальної політики України, Державне казначейство України, Міністерство фінансів України
перерахувати кошти на вказані виплати.

Позивачка
ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з'явилася, надала заяву про
розгляд справи
без неї у зв'язку зі станом здоров'я, позовні вимоги підтримувала.

Представник Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення проти позову заперечував та пояснював, що
відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків. Законом " Про державний бюджет України на 2005 рік"
передбачена виплата щорічної разової грошової допомоги учасникам війни
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в розмірі 50 грн., Законом України"Про Державний
бюджет України на 2006 рік" - також в розмірі 50 грн. Інших видатків для виплати щорічної грошової допомоги учасникам
війни не передбачено, позивачці проводилися виплати відповідно до Закону
України "Про Державний бюджет" на відповідний рік.

Міністерство
праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів України та
Державне казначейство України в судове засідання не з'явилися,
надали заяви про розгляд справи без участі їх представників, проти позовних
вимог заперечували, посилаючись на те, що виплата щорічної разової
грошової допомоги для учасників війни потребує фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України. Головним розпорядником коштів для виплати разової допомоги, передбаченої Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є
Міністерство праці та соціальної політики України. Враховуючи те, що Законами
України "Про Державний бюджет
України" на 2002-2006 роки встановлені абсолютні розміри виплат учасникам
бойових дій, передбачених Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", і
позивач отримав зазначені виплати, прохали в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Конотопське
управління Державного казначейства Головного управління державного казначейства
України у Сумській області надало суду заяву про розгляд справи без участі її представника, при
вирішенні спору покладалося на розсуд суду.

Постановою Конотопського
міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року
позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги, як
учаснику війни відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
за 2006 рік в розмірі 1027 грн. Зобов'язано
Міністерство праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство України перерахувати кошти в розмірі 1027
грн. на вказану виплату. Відмовлено в
задоволенні позовних вимог про стягнення суми недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги, як учаснику війни
за 2005 рік, у зв'язку із пропущенням
строку звернення до адміністративного суду.

Конотопське
міське управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради не погодившись із постановою суду
першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в
позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги представник Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради посилається на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а
саме: ст.12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ”, Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із
пропущенням строків їх виплати».

Позивачем надано заперечення на
апеляційну скаргу Конотопського міського управління праці та соціального
захисту населення, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права просить постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Колегія
суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 є учасником війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - учасників війни .

З довідки
Конотопського відділення Ощадбанку №5 судом першої інстанції встановлено, що
позивачці була виплачена разова грошова допомога за 2005 рік в розмірі 50 грн , 2006рік-50 грн.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги за 2005 роки, суд
першої інстанції, виходив з пропущення позивачем строку звернення до
адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів
погоджується з такими висновками суду.

Статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк
звернення до адміністративного суду.

Згідно з
ч. 1 зазначеної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2
зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позов було подано до адміністративного суду 16.04.2007 року, тобто з пропуском
строку, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею
100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення
строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.5 ст.ст.12-15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата
такої допомоги здійснюється щорічно до 5 травня.

Сторонами не заперечувалось, що
позивачеві в 2005 році була здійснена виплата щорічної грошової допомоги до 5
травня у розмірах встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005
рік» .

Отже, позивач отримавши в 2005
році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі визначеному бюджетними законами, а не у тому розмірі, в
якому, на думку позивача ця допомога повинна бути сплачена, повинен був
дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягав на відмові в задоволенні
позову з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду, встановленою
ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.16)

Таким
чином, виходячи з наведеного, колегія суддів, вважає, що при прийнятті судового
рішення у справі, в частині відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та
процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення
позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік, суд виходив з того, що Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік” порушено права позивача щодо виплати йому
разової щорічної допомоги у розмірах, встановлених Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, що є звуженням змісту
та обсягу прав позивача та порушенням ст.22 Конституції України.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду, щодо задоволення зазначених позовних вимог, виходячи
з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі,
виплачується разова грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії
за віком.

Пунктом 18 статті 77 Закону України „Про державний бюджет на 2006
рік” на 2006 рік зупинено дію частин
п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5
травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

При
цьому статтею 30 Закону України „Про
державний бюджет на 2006 рік” встановлений
фіксований розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Так, учасникам війни
у 2006 році встановлено розмір разової грошової допомоги у розмірі 50
гривень .

Сторонами по справі не заперечувалося, що в 2006 році позивачеві було
виплачено саме 50 гривень , як разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, у 2006 р.р., на
момент виплати зазначеної допомоги певні положення Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які визначають розмір таких
виплат не діяли, оскільки були зупинені Законам
України «Про державний бюджет на
2006 рік», яким одночасно встановлено
розмір таких виплат на 2006 р .

Враховуючи положення ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАСУ
України дії відповідачів по справі, не можуть бути визнані неправомірними,
оскільки вони здійснювали виплати на підставі діючого Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» та не
мали повноважень застосовувати зупинені норми Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Положення Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» рішеннями
Конституційного Суду України неконституційними не визнавались.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення відповідачами по
справі прав позивача та ч.3 ст.22 Конституції України, оскільки відповідачі по
справі виконували норми законів, діючих на момент здійснення виплат та своїми
діями не звужували права позивача щодо отримання ним разової грошової допомоги
до 5 травня у розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”.

Отже, колегія суддів вважає, що
при прийнятті рішення в частині задоволення позову щодо виплати разової
щорічної допомоги до 5 травня за 2006
р., суд першої інстанції помилково
застосував норми Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, які не діяли на момент виникнення спірних правовідносин
та не застосував Закон України «Про державний бюджет на 2006 рік», який
підлягав застосуванню. Висновки суду щодо порушення відповідачами прав позивача
на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у 2006р.
у розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” не ґрунтуються на встановлених судом
обставинах справи та нормах права.

Зазначені порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, а
також невідповідність висновків суду обставинам справи, призвели до
неправильного вирішення справи в частині задоволення позову щодо виплати
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2006р.

Таким чином, апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції
підлягає в зазначеній частині скасуванню, з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог про виплату разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2006р.

Керуючись п.п. 1, 3 ст.198, ст. 200, п.п. 3, 4 ст.202, ч.2 ст. 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради
- задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 27.12.2007 року
по справі № 2-а-229/2007- в частині
задоволення позову щодо стягнення з
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на
його користь суму недоплаченої щорічної
грошової допомоги, як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" за 2006 рік в розмірі 1027 грн. та зобов'язання Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України перерахувати кошти в розмірі
1027 грн. на вказану виплату -скасувати.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо стягнення з
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на
його користь суму недоплаченої щорічної
грошової допомоги, як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" за 2006 рік в розмірі 1027 грн. та зобов'язання Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України перерахувати кошти в розмірі
1027 грн. на вказану виплату - відмовити.

В іншій частині постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 27.12.2007 року по справі № 2-а-229/2007- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з
дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Н.В.Шевцова