Справа № 2-5417\2008
Суддя: Павлова Ж.П.
Дата ухвалення: 2008-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-54172008 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2008 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі головуючого судді – Павлової Ж.П., при секретарі – Іваненко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1
до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2008р.
ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій відповідача по нарахуванню щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
ОСОБА_1
як учаснику бойових дій у розмірі значно меншому ніж передбачено діючим законодавством України такими, що не відповідають діючому законодавству, а також просив зобов’язати відповідача здійснити виплату недоотриманих коштів починаючи з 2004року по 2008рік у сумі 7075грн.

Позивач у судове засідання з’явився, підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст.169ЦПК України справа розглядалася за його відсутності. Згідно заперечень, наданих до суду, позовні вимоги відповідач не визнає, просить враховувати, що усі суспільні потреби, які тягнуть за собою видатки з Державного бюджету України, мають бути задоволені виходячи з фінансових можливостей держави, надала розрахунок розміру щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій, згідно якого: у 2004р. – розмір такої допомоги становить 00грн., у 2005 р. – 50грн., у 2006р. – 50грн., у 2007р. – 55грн., у 2008р. – 310грн.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено, позивач є учасником бойових дій Великої вітчизняної війни і відповідно до положень ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної до 5 травня, разової допомоги у розмірі п*яти мінімальних пенсій за віком. Але відповідач протягом 2004-2008р.р. зазначену допомогу виплачував у значно меншому розмірі, так в 2004 році позивачу зазначена допомога не виплачувалася, в 2005р. та 2006 р. було виплачено по 250грн., в 2007 році – 280грн., в 2008 році - 310грн.

Відповідач при визначенні розмірів допомоги керувався ЗУ «Про державний бюджет України», який приймається щорічно та має визначений термін дії. Однак рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №20-рП/2004 були визнані неконституційними окремі положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2004рік», рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рП/2007 неконституційними були визнані окремі положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2007рік», а тому підстав для їх застосування судом при вирішенні даного позову немає.

Судом враховано, що звернення позивача лише у 2008 році викликане поважними причинами, так як на час виникнення частини спірних правовідносин не діяв КАС України, а тривалість загального строку позовної давності, передбаченої ЦПК України, значно більша. Також тривала і послідовна практика уряду та органів соціального захисту населення по нарахуванню та виплаті даного виду допомоги при наявності суперечливої та непослідовної судової практики з цих питань створювала впевненість відповідної категорії осіб, в т.ч. у позивачки, у відсутності перспектив і механізму захисту її порушеного права на отримання передбаченої законом державної матеріальної допомоги. Крім того, навіть у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (яким би було встановлено розмір такої допомоги), суд не може відмовити в задоволенні позову з цих підстав, а відповідно до ч.7 ст.9 КАС України повинен застосувати закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону, суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Таким чином, сума недоплат по нарахуванню щорічної разової допомоги позивачу як учаснику бойових дій (з урахуванням виплаченої йому суми) становить: за 2004р. – 250,00грн., 2005р. – 1410,00грн., 2006р. – 1545,00грн., 2007р. – 1770,00грн., 2008р. – 2100,00грн., а всього позивачці не донараховано та не виплачено 7075,00грн.

Керуючись ст.ст.7-12, 69-86, ч.4 ст. 128, ст. ст.136, 158-164 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_1
- задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
ОСОБА_1
як учаснику бойових дій у розмірі значно меншому, ніж передбачено діючим законодавством України.

Зобов’язати Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради здійснити виплату
ОСОБА_1
недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій в період з 2004-2008р.р. у розмірі 7075,00грн.

Постанова суду набирає законної чинності через 10 днів після її проголошення. На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені ст.186 КАС України через Заводський районний суд м.Миколаєва.

Головуючий суддя: Ж.П. ПАВЛОВА