Справа № 22-а-358/2007
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2007-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-358 /2007р.
першої інстанції суддя -Гусєв О.Г. Категорія:37
Доповідач суддя
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007 року м. Одеса

колегія
суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -Стас Л.В. суддів -
Яковлева
Ю.В., Димерлій О.О.
при секретарі -Вихренко К.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 20 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації м Одеси, Управління праці та соціального захисту
населення Суворовської районної адміністрації м. Одеси,
за участю третьої особи -Одеської міської станції швидкої медичної
допомоги про визнання дій протиправними,
про стягнення одноразової допомоги та заборгованості зі щорічної
допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання дій протиправними, стягнення з відповідача 14 940 гривень
одноразової допомоги за збиток здоров ю,
заборгованості зі щорічної допомоги на оздоровлення за 1996-2005 роки у
сумі 7 924 гривні 90 копійок, та
зобов'язання відповідача сплачувати щорічну допомогу в повному обсязі. Свої
вимоги ОСОБА_1 обгрунтувала тим, що вона
є учасницею ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції та інвалідом
2 групи, а тому відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року має право на одноразову допомогу та на
щорічну виплату на оздоровлення. Однак відповідачі такі виплати не здійснили у
повному обсязі, у зв язку з чим виникла
заборгованість.

Представники
відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що порядок застосуванні ст. 48
вищевказаного Закону визначається Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року, згідно якої
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Постановою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 20 квітня 2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить постанову
суду від 20.04. 2007 року

скасувати, прийняти нову постанову Про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованісь
постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст.
195 КАС України, суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під
час апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії та інвалідом 2 групи, яка
перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення
Суворовської районної держадміністрації Одеської міської ради.

Відповідно
до ст.
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі -Закон № 796-12)
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, зокрема,
другої групи, передбачена
одноразова компенсація в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, а також передбачена щорічна допомога на оздоровлення
в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що застосовуючи статті
48, 62 Закону України № 796-12, необхідно застосовувати до даних
правовідносин постанову Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі -постанова № 836) і ст. 2
Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002
рік», які визначають розмір щорічної
допомоги з урахуванням реальних можливостей бюджету.

Проте такий
висновок суду є помилковим, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.
2 ст.
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 836 усупереч Закону № 796-12,
який встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до
розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі, й зокрема для
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС другої категорії-26
гривень 70 копійок.

Зі змісту ст. 1
Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003
рік» не вбачається обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної
заробітної плати, з метою реалізації
норми ст. 48 Закону України № 796, а навпаки,
в ній передбачався обов'язок Кабінету Міністрів України здійснювати
застосування цих норм.

Крім того, з моменту прийняття постанови № 836
установлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися
незмінними, у той час, як Верховною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався новий державний бюджет. Зокрема, розмір мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 1 Закону України «Про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003 рік» з 1 січня 2003 року складав 185
гривень на місяць, який згідно з
внесеними Верховною Радою України змінами до Державного бюджету України, зростав кожен наступний рік. При цьому
зазначені закони не містили обмежень щодо застосування ст. 48
Закону № 796-12.

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору

підлягають
застосуванню ст. 48
Закону № 796-12 та ст. 1 Закону України
«Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік» а не
постанова № 836.

Згідно Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на
2005 рік та деяких законодавчих актів України» від 23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати на с
1.09. 2005 року становить 332 гривні.

Таким
чином, виходячи з цього, одноразова допомога за збиток здоров ю
позивачки, як інваліда 2 групи ЧАЄС, складає на 1.09.2005 року-332 х 45=14 940
гривень.

Крім того, колегія суддів вважає, що за таких обставин та з урахуванням
вимог ст. 48 Закону № 796-12 управління
праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації
м. Одеси повинно виплатити позивачці
одноразову допомогу та щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період з
урахуванням суми мінімальної заробітної плати на момент виплати з урахуванням
фактично виплаченої суми на оздоровлення (26 грв. 70 коп. х 3= 80 грв. 10
коп.)

З урахуванням
вищезазначеного, колегія суддів
вважає, що на момент виплати
заборгованості в 2005 році, ця сума
повинна становити : 332 х 5=1660 гривень в рік. Отже з 1996 року по 2005 рік це
становить : 1660 х10=16 600 гривень (16 600-80, 10 =16 519, 90 грв.

Судом першої
інстанції повно і всебічно встановлені всі фактичні обставини справи, але неправильно застосовані норми
матеріального права, тому постановлене
судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ч.
1 ст.
195, п.3 ч. 1 ст.
198, п.4 ч. 1 ст. 202, ч. 2
ст. 205, ст.
254 КАС України, колегія суддів,
-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 20 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Малиновської
районної адміністрації м.
Одеси, Управління праці та
соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації м. Одеси,
за участю третьої особи -Одеської міської станції швидкої медичної
допомоги про визнання дій протиправними,
про стягнення одноразової допомоги та заборгованості зі щорічної
допомоги на оздоровлення -скасувати.

Прийняти нову
постанову.

Позов ОСОБА_1
-задовольнити.

Визнати дії
Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації м. Одеси - протиправними.

Стягнути. на
користь ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту населення
Суворовської районної адміністрації м.
Одеси :

1)
одноразову допомогу за збиток здоров ю у сумі 14 940
гривень,

2)
щорічну допомогу на оздоровлення у сумі 16 519 гривень 90
копійок.

Постанова
апеляційного суду набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня її оголошення.