Справа № 22-а-2531/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Олійник Ю.П.
Справа № 22-а-2531/08 Господарський суд Хмельницької області
ряд.ст.зв. № 36
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

26 травня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1на постанову
Господарського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2007 року в справі №
9/607-НА за адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1до Державної
податкової інспекції у м.Хмельницькому про визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення № /0/783 та № /0/768 від
21 лютого 2007 року, -

в с т а н о в и л
а :

10 жовтня 2007 року Господарським судом Хмельницької
області прийнято постанову по справі № 9/607-НА за адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у
м.Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового
повідомлення - рішення № /0/783 та № /0/768 від 21 лютого
2007 року, якою було відмовлено в задоволені позову.

Суд
першої інстанції мотивував прийняту постанову тим, що позивач, як суб'єкт
малого підприємництва за 4-ий квартал 2003 року заявив у поданому звіті
08.01.2004 року, обсяг виручки за 2003 рік у сумі 808714 грн., що є сумою
більшою за ту, що передбачена Указом Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, а тому
зобов'язаний був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного звітного періоду кварталу, чого ним зроблено
не було, та крім того позивач не сплачував податок на додану вартість,
занизивши таким чином суми податкового зобов'язання по ПДВ. Звідси є
правомірними дії відповідача, щодо прийняття спірних податкових повідомлень -
рішень..

Прийняту
постанову в апеляційному порядку оскаржив представник позивача, який
покликається на те, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та
винесена з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню.

Як
на доводи в апеляційній скарзі представник позивача покликається на те, що
позивач не зважаючи на будь-які обставини мав право застосовувати Свідоцтво про
сплату єдиного податку на 2004 рік увесь рік. Крім того судом першої інстанції
не взято до уваги, що в 2004 році позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування , а тому він не підлягав
обов'язковій реєстрації, як платник податку на додану вартість.

Представник
апелянта - позивача в судове засідання не явився, хоча належним чином був
повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у його відсутності. відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та
просить її відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення
проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення не має.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що за результатами виїзної планової
перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2003 року по 30.09.2006 року було складено Акт
№756/17-1/ від 15.02.2007 року (а.с.6-14) згідно якого було
встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства.

На
підставі Акту перевірки відповідачем винесено спірні податкові
повідомлення-рішення № /0/783 про визначення податкового зобов'язання
по ПДВ на суму 132 063 грн. та штрафних санкцій на суму 66031,50 грн. та №
/0/768 від 21 лютого 2007 року про визначення податкового
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 33080,84 грн. (а.с.15-16)

Суд
першої інстанції правильно встановив, що не заперечується сторонами, що позивач
у своєму звіті, як суб'єкт малого підприємництва за четвертий квартал 2003
року, який ним подано до відповідача 08.01.2004 року, зазначив обсяг виручки за
2003 рік у сумі 808714 грн. (а.с.21), тобто сума заявлена позивачем була
більшою ніж та, що передбачена ст.1 Указу Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” №
727/98 від 03.07.1998 року.

Відповідно
до ст.5 вказаного Указу платник єдиного податку в даному випадку позивач
повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного (квартал), однак цього позивач всупереч вимог
Указу не зробив, що правильно зазначив суд першої інстанції.

Крім
того з додатків до ату перевірки № 2,№ 3 вбачається, що наявно відхилення між
даними перевірки та позивача в сумі 251603 грн.

З
врахуванням наведеного суд першої інстанції правильно зробив висновок про те,
що суб'єктом владних повноважень - відповідачем, обґрунтовано встановлено
порушення вимог пп.22.3,22.10 ст.22 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб” та ст.ст.13,14 Декрету
КМУ „Про прибутковий податок з громадян” № 13-92 від 26.12.1992 року і
правильно обчислено занижену суму податку згідно п.7.1 ст.7, п.22.3 ст.22
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, у розмірі 33080,84 грн.

Крім
того судом першої інстанції правильно було встановлено, що позивач всупереч
вимог п.2.1 ст.1, п.7.3.1 ст.7, п.9.3 ст.9 Закону України „Про податок на
додану вартість”, не надіслав податковому органу заяву про реєстрацію платником
ПДВ і не сплачував ПДВ в 2004 році, внаслідок чого є правильним висновок
податкового органу про заниження позивачем суми податкового зобов'язання по ПДВ
у розмірі 132063 грн., а тому правильно, згідно п.17.1.3 ст.17 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”, позивачу визначено розмір штрафної санкції
(а.с.24).

При
цьому судом першої інстанції правильно відхилено доводи позивача, щодо
звільнення його від обов'язку по сплаті ПДВ, як платника єдиного податку,
оскільки позивач зобов'язаний був самостійно перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності.

Згідно
із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти позову.

Колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час розгляду справи
судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, надав суду належні
і допустимі докази правомірності прийняття ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

З огляду на вказане вище колегія суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах,
відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72, 138,143,159,161-163 КАС України, доводи
апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1- залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Хмельницької
області від 10 жовтня 2007 року в справі № 9/607-НА за адміністративним позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у
м.Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового
повідомлення - рішення № /0/783 та № /0/768 від 21 лютого
2007 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом
того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель