Справа № 2-а-33/2008
Суддя: Гур А.О.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-33/08р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2008 року Лебединський
районний суд

Сумської
області

В складі: головуючого - судді Гура А.О.

при секретарі Ткаченко Я.О.

з участю: позивачки
ОСОБА_1,

представника відповідача Лимаря О.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про стягнення
недоплаченої суми грошової допомоги на оздоровлення за 2002 -2008 роки в сумі 10764.90 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною
заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року, їй, як ліквідатору 2 категорії, передбачена
виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Але управління праці та соціального захисту населення
виконкому Лебединської міської ради Сумської області проводить щорічні виплати
на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплативши їй щорічну допомогу на
оздоровлення за 2002 -2004 роки в розмірі по
26 грн. 70 коп. за кожен рік, та постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплативши за 2005 - 2008
роки по 100 грн. щорічно, всього таким чином їй було виплачено допомоги за весь
період на суму 380.10 грн.

Вважаючи, що Закон України є пріоритетним по відношенню
до постанов уряду, позивачка вважає, що за період з 2002 до 2008 роки включно,
їй повинні були виплатити допомогу на оздоровлення загальним розміром 11245 грн., виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати: в квітні 2002 року 165
грн., березні 2003 року - 185 грн., лютому 2004 року - 237 грн., липні 2005 р.
- 332 грн., березні 2006 року - 375 грн., січні 2007 р. - 440 грн. та січні
2008 року - 515 грн., коли фактично виплачувалась допомога. За мінусом
виплаченої суми - не доплачена допомога
на оздоровлення за період з 2002 по 2008 роки складає 10764.90 грн., яку вона просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні
вимоги в повному об'ємі.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав і
пояснив, що оскільки ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року Кабінету Міністрів України надане право на роз'яснення порядку
застосування цього Закону, останній своїми постановами від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та від 12.07.2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» встановив щорічну допомогу на оздоровлення ліквідаторам
другої категорії у розмірі відповідно 26.70 грн. та 100 грн.

Управління в своїй роботі керувалось саме цими
постановами, оскільки вони є обов'язковими для виконання місцевими органами
державної виконавчої влади і виплачувало грошову допомогу на оздоровлення
згідно з сумою виділених для цих цілей коштів головним розпорядником коштів
державного бюджету.

Відповідно до ст.95 Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Законами №3235 -1У від 20.12.2005 року « Про Державний
бюджет України на 2006 рік» та №489-У
від 19.12.2006 року Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинена дія ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року
в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії на 2006 та 2007 роки і на час виплати такої
компенсації позивачці ( в січні 2007 року) вказані закони не були змінені і не
скасовані.

Крім того, відповідач вважає, що позивачкою пропущені
строки позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав про недоплату
йому грошової допомоги в період 2002 - 2006 року, оскільки ст.99 КАС України
встановлений річний строк звернення до суду, починаючи з дня, коли вона
дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод і
інтересів. В судовому засіданні позивачка не ставить питання про продовження
строку позовної давності і не надала доказів пропущення такого строку з
поважних причин.

На цих підставах
представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову позивачці.

Вислухавши сторони та, вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню зі
слідуючих підстав:

Даний спір між сторонами виник з адміністративних правовідносин, які носять
публічний характер і регулюються Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року, постановою Кабінетів Міністрів України від 26.07.1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», постановою Кабінетів
Міністрів України від 12.07.2005 року
№ 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії,
що стверджується посвідченням ( а.с.6 ).

Відповідно до ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року ліквідаторам наслідків
аварії на ЧАЕС 2 категорії передбачена виплата щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст. 62 цього Закону право роз'яснення
порядку застосування вказаного Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами
державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої
влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості
та форм власності.

На виконання вказаної норми Закону Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено виплату
допомоги на оздоровлення вказаній категорії осіб у розмірі 26.70 грн. Вказана
постанова була визнана такою, що втратила чинність постановою КМ України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою встановлено виплату допомоги на оздоровлення в розмірі 100
грн. і відповідно до цих постанов проводилось фінансування управління
соціального захисту населення Лебединського міськвиконкому з державного бюджету
України.

Згідно ст.63 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за
рахунок Державного бюджету.

Відповідно до ст.95 Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до п.2 ст.4 Бюджетного Кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються тільки в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та Закону
України "Про Державний бюджет України". Таким чином, норми, які
вводяться Законом " Про Державний бюджет" діють протягом бюджетного
року, є безумовними та пріоритетними відносно інших законів.

Законами №3235 -1У від 20.12.2005 року « Про Державний
бюджет України на 2006 рік» та №489-У
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинена дія ст.48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії на 2006 та 2007 роки і на
час виплати такої компенсації позивачці ( в січні 2007 року) вказані закони не
були змінені і не скасовані.

28.12.2007 року до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", внесені зміни, згідно
з якими щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України. Тому і в 2008 році відповідачем була
виплачена позивачці допомога на оздоровлення у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що дії управління
соціального захисту населення Лебединського міськвиконкому в частині виплати
відповідачці грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 26.70 грн. в період з
2002 до 2004 року та по 100 грн. в період з 2005 до 2008 року відповідають
вимогам діючого законодавства, а права позивачки не порушені і не підлягають
захисту .

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 Закону України від 28.02.1991
року № 756-ХІІ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст. ст. 158-162, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради
Сумської області про стягнення недоплаченої суми грошової допомоги на
оздоровлення за 2002 -2008 роки в сумі
10764.90 грн. відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду
Харківської області через Лебединський районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня проголошення постанови
та поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів з подачею її копії
до апеляційного суду або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя

Лебединського райсуду А.О.
Гура