Справа № 22а-677/2007
Суддя: Ступіна Я.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-677/07 Головуючий
1 інстанції - Чернобривко
Категорія Доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючого Ступіної
Я.Ю.,

суддів:
Кравченко Н.В., Сергєєвої С. В.,

при секретарі:
Шестаковій Ю.А.,

за участю
представника позивача Гапочка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м. Луганську справу адміністративної юрисдикції
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 08.02.2007 р.

по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області ( далі - УПФУ ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру пенсій, -

встановила:

У січні
2007 р. позивач звернувся в суд з позовом,
в якому зазначив, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
категорії №1 постраждалих від аварії громадян, інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим отримує пенсію.

Вважає, що згідно зі
ст. ст. 50, 54
Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 р.
"Про затвердження нового Порядку нарахування пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, внаслідок
Чорнобильської катастрофи", він має
право отримувати пенсію по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за
віком, а також щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну його
здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Оскільки
мінімальний розмір пенсії за віком встановлено абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України ''Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №
1058-15) у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а розмір прожиткового мінімуму встановлено
Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік", а саме: з 01.10.2006р. - 366грн., то розмір його пенсії по інвалідності повинен
складати 2196грн., а розмір щомісячної
додаткової пенсії повинен складати 183 грн.

У
листопаді 2006 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок
пенсії, але йому було відмовлено.

Тому
просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його зробити
перерахунок пенсії за зазначеним вище розрахунком.

В лютому
2007р. позивач уточнив позовні вимоги,
просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію по інвалідності у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а
також щомісячну додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну
його здоров'ю, у
розмірі 50 %

катастрофи. Перерахунок
пенсії здійснюється з
дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що у позивача виникло право на отримання
вказаних пенсій у розмірі обчисленому з мінімального розміру пенсії за віком, який склав 366грн. з 01.10.2006р., а з 01.01.2007р. - 380грн., але йому було неправомірно відмовлено у
такому перерахунку відповідачем.

Посилання
відповідача та суду першої інстанції на неможливість застосування зазначених
Законів України до вимог позивача, у
зв'язку з наявністю постанов КМУ №1 від 3 січня 2002 року "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету" та № 1293 від 27.12.2005р. "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлено мінімальний розмір
пенсії, на увагу не заслуговує, оскільки ці

постанова
суперечить Закону України № 796-12, який
має вищу силу ніж постанови КМУ.

Згідно ст. 67 Закону № 796-12 КМУ уповноважено
підвищувати конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати,
а не змінювати ці розіри,
встановлені Законом, а тем більше
зменшувати їх. Встановивши розмір, який
менш, ніж вказано в Законі, КМУ тим самим фактично вніс зміни до Закону у
цій частини, що не входить до його
компетенції.

Європейський
суд з прав людини у рішенні " Справа Кечко проти України" від 8
листопаду 2005 року, вказав, що держава може вводити, призупиняти,
чи закінчити виплату коштів громадянам з державного бюджету, вносячи відповідні зміни у законодавство.
Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних коштів і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих випадках доки відповідні положення є чинними.

В самому
Законі № 796-12, в ст. 71,
зазначено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими законами,
крім законів про внесення змін до цього Закону.

Таким
чином, оскільки у сам Закон України №
796-12 відповідні зміни стосовно розміру спірних пенсій, не внесено,
то підстав для невиконання його немає.

Щодо
доводів відповідача і висновку суду про те,
що до спірних правовідносин, які
виникли між сторонами, не можна
застосовувати положення ч.1 ст. 28
Закону № 1058-15, оскільки згідно
ч.3 ст. 28 Закону № 1058-15 мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на увагу не заслуговують, оскільки
ст. 107 Закону N 3235-IV
установлено, що розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за
особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених у 2006 році відповідно до Закону
№ 796-12 не може перевищувати 12 мінімальних пенсій за віком, встановленої абзацом першим частини першої
статті 28 Закону України 1058-15, а
також ст. 97 Закону № № 489-V
установлено, що з 1 січня 2007 року
максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за
особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006-2007 роках
відповідно до Закону № 796-12 не може перевищувати 12 мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону № 1058-15.

Згідно
зі ст. 202 КАС України порушення норм
матеріального або процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи є підставою для скасування
постанови суду.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що
оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, що привело у даному випадку до неправильного

мінімальної
пенсії за віком з 13.11.2006р. - 2196грн.,
а з 01.01.2007р. - 2280 грн. виходячи із 380грн. прожиткового
мінімуму, встановленого Законом України
"Про державний бюджет України на 2007 рік".

Постановою
Лисичанського міського суду Луганської області від 08.02.2007 р. у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі позивач просив скасувати постанову суду у зв'язку з
порушенням норм матеріального права.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
доповідача, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла
такого висновку.

Відмовляючи
в задоволені позову, суд виходив з
того, що відповідач обгрунтовано
відмовив позивачеві на його звернення в перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, бо для цього
відсутні правові підстави. При цьому суд послався, що перерахунки пенсії позивачеві повинні
робитися на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України, що відповідачем і було зроблено.

Вказані
висновки судом зроблено внаслідок неправильного застосування норм матеріального
права, що привело до неправильного
вирішення справи.

Як
встановлено судом і як вбачається з матеріалів справи, позивач,
як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та як інвалід
3 групи внаслідок захворювання пов'язаного з участю у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, отримує пенсію.
призначену йому відповідачем на підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-12).

29
листопада 2006р. відповідач на звернення позивача листом № 4668/02-10 відмовив
позивачу в перерахунку пенсії.

Згідно
зі ст. 54 Закону № 796-12 розмір пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком, а згідно зі ст. 50
Закону № 796-12 таким особам призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно
із ч.4 ст. 57 Закону № 796-12 порядок
обчислення зазначених пенсій визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою
КМУ № 523 від 30 травня 1997 року затверджено новий Порядок обчислення пенсії
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку втратою годувальника, внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в якому
продубльовано положення Закону № 796-12 щодо мінімального розміру пенсії, а саме: для інвалідів 3 групи - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Мінімальний
розмір пенсії за віком встановлено абз.1 ч.1
ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-15) у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом
України «Про державний бюджет України на 2006 рік" (далі Закон № N 3235-IV) затверджено на
2006 рік прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, з 1 жовтня у розмірі 366грн., а з 01.01.2007р. - Законом України «Про
державний бюджет України на 2007 рік" (далі - Закон № 489-V) у розмірі
380грн.

Відповідно
до ч.3 ст. 67 Закону №796-12 у разі
збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього
Закону, а також розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3,
4, розмір щомісячної компенсації
сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської

вирішення
справи, то необхідно постанову суду скасувати
з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача.

На
підставі ст. ст. 50,
54, 67, 71 Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік", Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік", постанови Кабінету
Міністрів України від 30.05.1997 р. № 523 "Про затвердження нового Порядку
нарахування пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання,
і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, внаслідок Чорнобильської
катастрофи", керуючись ст.
ст. 11, 198 ч.1 п.3,
202 п.4, 205 ч.2, 207,
254 КАС України, колегія
судів, -

постановила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову
Лисичанського міського суду Луганської області від 08.02.2007 р. по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
м. Лисичанську Луганської області про
визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру
пенсій - скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області у перерахунку
пенсії ОСОБА_1 незаконною.

Зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в м.
Лисичанську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії по
інвалідності виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, а також провести перерахунок щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до
встановленого мінімального розміру пенсій за віком: з 01 жовтня 2006р. у сумі
332 гр., з 01 січня 2007р. у сумі
380грн.

постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом
одного місяця після набрання нею законної сили.