Справа № 2-А-163/2007
Суддя: Щаслива О.В.
Дата ухвалення: 2007-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-163/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 травня
2007 року м.
Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої
О.В.,

при секретарі Морозової
В.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Запорізького обласного військового комісаріату про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з позовом до Запорізького обласного військового комісаріату
про стягнення заборгованості по виплаті щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України у розмірах відповідно 5398 грн. 42 коп., 13404 грн. 65 коп., 12719 грн. 40 коп., 12782 грн. 06 коп., 9436 грн. 92 коп.

ОСОБА_1
посилається на те, що вона проходить військову службу у Головному
представництві замовника МО
України № 621, яке
знаходиться на фінансовому забезпеченні у Запорізькому обласному військовому
комісаріаті, на посаді техніка. Вислуга років у неї складає 17 повних
календарних роки. З 01.05.2003
року по лютий 2005 року
відповідач виплачував щомісячну надбавку в розмірі 10 % грошового
забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095, замість належних
їй 50 % від
грошового забезпечення, передбачених Указом Президента України від 05.05.2003 року N 389 та наказом МО України від 26.05.2003 року N 149.

Позивач ОСОБА_2
проходить військову службу у Запорізькому обласному військовому комісаріаті, на
посаді головного помічника начальника. Вислуга років у нього складає 26 повних
календарних років 3
01.05.2003 року по лютий 2005
року відповідач виплачував щомісячну надбавку в розмірі 20 % грошового
забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095, а з березня по
грудень 2005 року - в розмірі 85 % грошового
забезпечення, замість належних йому 90
% від грошового забезпечення, передбачених Указом Президента України від 05.05.2003 року N 389 та наказом МО України від 26.05.2003 року N 149.

ОСОБА_3
проходить військову службу у Запорізькому обласному військовому комісаріаті, на
посаді начальника групи. Вислуга років у нього складає 22 повних
календарних роки. З 01.05.2003
року по лютий 2005 року
відповідач виплачував щомісячну надбавку в розмірі 15% грошового
забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095, а з березня по
грудень 2005 року - в розмірі 65 %, замість належних
йому 70 % від
грошового забезпечення, передбачених Указом Президента України від 05.05.2003 року N 389 та наказом МО України від 26.05.2003 року N149.

ОСОБА_4проходить
військову службу у Запорізькому обласному військовому комісаріаті, на посаді
заступника військового комісара. Вислуга років у нього складає 22

2

повних календарних роки. За період
з 01.05.2003 року по
лютий 2005 року
відповідач виплачував щомісячну надбавку в розмірі 15 % грошового
забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095, а з березня по
грудень 2005 року - в розмірі 65 %, замість належних
йому 70 % від грошового
забезпечення, передбачених Указом Президента України від 05.05.2003 року N 389 та наказом МО України від 26.05.2003 року N 149.

ОСОБА_5.
проходить військову службу у Запорізькому обласному військовому комісаріаті, на
посаді начальника відділу коплектування. Вислуга років у нього складає 20 повних
календарних років. За період з 01.05.2003
року по лютий 2005 року
відповідач виплачував щомісячну надбавку в розмірі 15 % грошового
забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095, а з березня по
грудень 2005 року - в розмірі 65 %, замість належних
йому 70 % від
грошового забезпечення, передбачених Указом Президента України від 05.05.2003 року N 389 та наказом МО України від 26.05.2003 року N 149.

Представник позивачів
підтримав заявлені його довірителями вимоги і пояснив, що відповідач, при
виплаті надбавки посилається на недостатнє фінансування державою ЗС України.
Крім того, він вважає дії відповідача в частині виплати надбавки в меншому
розмірі порушенням ст.ст. 22,
24 Конституції України, ст. 2
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», та просить застосувати аналогію закону, зокрема, ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» і ст. 32
Кодексу законів про працю України, на підставі того, що при зменшенні
розміру щомісячної надбавки, тобто при зміні істотних умов праці, відповідач не
попередив позивачів про дану зміну у встановлений законом двомісячний строк, а
законодавством щодо військовослужбовців ці правовідносини не врегульовані.

Представник
відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, до
суду не з"явився, надав письмове звернення, яке містить визнання позову та
прохання про розгляду справи в його відсутність.

За згаданих
обставин суд вважає за можливе вирішення спору без усчасті представника
відповідача, на підставі наявних в справі доказів про права та взаємовідносини
сторін.

Вислухавши
пояснення представника позивачів, встановивши обставини справи та перевіривши
їх доказами, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню, з наступних міркувань.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. проходить військову службу у Головному представництві
замовника МО України № 621, яке знаходиться
на фінансовому забезпеченні у Запорізькому обласному військовому комісаріаті;
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 проходять військову службу у Запорізькому обласному військовому
комісаріаті. При цьому вислуга років в календарному обчисленні у ОСОБА_1.
складає 17 повних
календарних років, у ОСОБА_2 -
26 повних календарних років, у ОСОБА_3 і ОСОБА_4. - 22 календарних
роки, у ОСОБА_5 - 20 календарних
років.

Відповідно до
телефонограм-розпоряджень Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095 і від 16.01.2004 року № 146/1/11/26 зазначена надбавка
щомісяця виплачувалася позивачам.

Так, за період:
травень 2003 року - лютий 2005 року ОСОБА_1.
зазначену надбавку виплачували в розмірі: -
10 % від її місячного грошового забезпечення; за період травень 2003 року - лютий 2005 року: ОСОБА_2
зазначену надбавку виплачували -
20 % від місячного грошового забезпечення; ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 15 % від місячного
грошового забезпечення; а за період березень - грудень 2005
року: ОСОБА_2 -85 % від
місячного грошового забезпечення; ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
65 % від місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 Указу Президента
України від 05.05.2003 року N 389 передбачено, що
порядок і умови виплати надбавок визначаються Міністром оборони України,
наказом якого

з

відповідно до зазначеного Указу і
було затверджено згадану Інструкцію. Проте діючим законодавством щодо
військовослужбовців не передбачено, що військовослужбовців зобов'язані
попереджати про зміну порядку, умов і розмірів грошового забезпечення, а тому,
виходячи з принципів справедливості і рівності усіх громадян перед законом - ст. 24 Конституції
України - суд
вважає, що в даному випадку необхідно застосувати аналогію закону про оплату
праці, систему, її розмір та зміну істотних умов праці, тобто вимоги ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» і ст. 32
Кодексу законів про працю України.

Пунктом 1 Указу Президента
України від 05.05.2003 року
надбавку було встановлено у відсотках до грошового забезпечення, які мають
високі результати у службовій діяльності, залежно від вислуги років в таких
розмірах: понад 5 років - до 10%; понад 10 років - до 30%; понад 15 років - до 50%; понад 20 років - до 70%; понад 25 років - до 90% відсотків.

Виходячи із
зазначених положень Указу, в 2003
році позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 мала бути встановлена надбавка у розмірі 70 % від місячного грошового забезпечення; ОСОБА_1. - 50 % від місячного
грошового забезпечення; ОСОБА_2 -
90 % від місячного грошового забезпечення.

Оскільки Указом
було визначено граничний розмір надбавки для військовослужбовців, то виходячи
із конституційних принципів та загальних засад права, суд вважає, що розмір
надбавки ОСОБА_3, ОСОБА_4.,
ОСОБА_5 які мали відповідну вислугу років, мав складати не менше 70 %; ОСОБА_1., яка
мала відповідну вислугу років, -
не менше 50 %, а
ОСОБА_2 - не менше
90 %.

За таких
обставин нарахування позивачам надбавки та її виплата в меншому розмірі є
неправомірним, через що їх позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Із наданої суду
довідки про заборгованість випливає, що заборгованість перед ОСОБА_1. у період
з травня 2003 року по
грудень 2005 року
складає 5398 грн. 42 коп. з
урахуванням надбавки у розмірі 50%
(різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою розрахована
заборгованість складає 40
%).

Заборгованість
перед ОСОБА_2 у період з травня 2003
року по грудень 2005
року складає 13404 грн. 65 коп. з
урахуванням надбавки у розмірі 90
% (різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою розрахована
заборгованість складає 70
%).

Заборгованість
перед ОСОБА_3 за аналогічний період обчислюється сумою в 12719 грн. 40 коп. з
урахуванням надбавки у розмірі 70
% (різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою розрахована
заборгованість складає 55
%).

Заборгованість
перед ОСОБА_4. за загаданий період обчислюється 12782 грн. 06
коп. з урахуванням надбавки у розмірі 70
% (різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою розрахована
заборгованість складає 55
%).

Заборгованість
перед ОСОБА_5 за зазначений період складає 9436 грн. 92
коп., з урахуванням надбавки у розмірі 70 % (різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою
розрахована заборгованість складає 55
%).

Також при
вирішенні позовних вимог суд приймає до уваги ту обставину, що позивачам при
виплаті грошового забезпечення встановлювалися максимальні розміри надбавки,
через що суд дійшов висновку про те, що цим були визнані високі результати у
службовій діяльності позивачів та останні мають право на отримання надбавки в
зазначених судом розмірах.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 2,
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», п.1.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям ЗС України, затвердженого наказом міністра оборони України
від 05.03.2001 року N 75, п.7 Постанови
Кабінету Міністрів України 17.07.1992
року №393 «Про
порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам

4

начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ
та членам їхніх сімей», Указу Президента України № 389 від 05.05.2003
року, Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу у ЗС України, затвердженої наказом МО України від 26.05.2003 року N 149, ст.ст. 22, 24 Конституції
України, ст.ст. 69-71,
122, 138,158-161,186 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Запорізького обласного військового комісаріату задовольнити.

Стягнути з Запорізького обласного
військового комісаріату в рахунок заборгованості по виплаті щомісячної надбавки
за безперерервну військову службу в Збройних Силах України на користь ОСОБА_1 5398 грн. 42 коп.,ОСОБА_2 13404 грн. 65 коп., ОСОБА_3 12719 грн. 40 коп., ОСОБА_4 суму 12782 грн. 06 коп., ОСОБА_5 9436 грн. 92 коп.

Постанова може
бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом
подання в суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги впродовж терміну, встановленого для подання заяви про
оскарження.

Суддя О.В.
Щаслива