Справа № 22-а-2495/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю

секретаря Маймуліної
А.В.

представників позивача: ОСОБА_1., ОСОБА_2

представників відповідача: Черидниченко М.В., Волинцева І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову
господарського суду Сумської області від 09.01.2008 р. по справі № АС 12/594-07

за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Балканкар-Сервіс»

до Шосткинської
міжрайонної державної податкової інспекції

за
участю Прокуратури Сумської області

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Балканкар-Сервіс» (надалі по тексту позивач) звернулось до
суду з позовом до Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції
(надалі по тексту відповідач) в якому просило суд визнати нечинним податкове
повідомлення - рішення від 19 вересня 2007 року №№ 000100233/0, 112171/0,
000101233/0.

Постановою
господарського суду Сумської області від 09.01.2008 року позов
задоволено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції при прийнятті постанови п.п.7.2.1, п.п.7.2.4, п.п.7.2.6
п.7.2, п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 п.9.8 ст 9 Закону України „Про податок на додану
вартість", п.п.4.2.15 п.4.2 ст. 4 , п.п. 8.1.1. п.8.1 ст. 8, п.п. 9.10.1
п.п.9.10.3 п.9.10ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»,
п.2.11. розділу 2 "Положення про ведення касових операцій у національній
валюті в Україні" затвердженої постановою Правління Національного банку
України 15.12.2004 року № 637, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на ухвалення
судом першої інстанції постанови з дотриманням норм процесуального та
матеріального права, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що Шосткинською
МДПІ була проведена виїзна планова документальна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з
01.07.2004 р. по 30.06.2007 р.

За результатом перевірки складений
акт від 10.09.2007 року №1066/23-3/3143 та 19.09.2007 року відповідачем
прийнято податкове повідомлення-рішення № 000100233/0, яким

_______________________________________________________________________________________________________

Справа №22-а-2495/08 Головуючий
1 інстанції: Костенко Л.А.

Категорія: 41 Доповідач:
Шевцова Н.В.

визначено позивачу суму зобов»язання з ПДВ 210048 грн., в
тому числі 140032 грн. основного платежу, 70016 грн. штрафної санкції;
податкове повідомлення-рішення №112171/0 про визначення податку з доходів
фізичних осіб 4384,09 грн., в тому числі 2009,53 грн. основного платежу,
2374,56 грн. штрафних санкцій; податкове рішення № 000101233/0 про застосування
штрафної санкції 3737,5 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Донарахування позивачу ПДВ в
розмірі 140032 грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 70016 грн.
відповідач обґрунтовував тим, що в ході проведення перевірки встановлено, що
одним із основних постачальників ТОВ «Балканкар-Сервіс» в перевіреному періоді
було підприємство ПП «Пиво Галичини», (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Згідно інформації розміщеної на
сайті ДПА України та інформації бази даних «РБ8» (історія платника ПДВ)
свідоцтво платника ПДВ НОМЕР_2 ПП «Пиво Галичини» анульовано 09.11.2005 року за
ініціативою податкової інспекції відповідно до акта № 782 від 09.11.2005 року
«Про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість
НОМЕР_2 індивідуальний податковий номер НОМЕР_3, виданого 10.12.2001 року».

Причина анулювання свідоцтва:

1
платник не
подає податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом дванадцяти послідовних податкових
місяців за період з 20.10.2004 р. по 20.09.2005 р.;

2
період, з
якого платник не подає до ДПІ податкову звітність - 14.07.2004 р.

28.08.2007 року до Державної
податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова було направлено запит №
1335/8/23-027 щодо проведення зустрічної перевірки ПП «Пиво Галичини».

На запит ВПМ Шосткинської МДПІ від
05.09.2007 року №11198/7/26-3102 у ГВПМ ДПІ
у Галицькому районі м. Львова про надання копії акта про анулювання Свідоцтва
про реєстрацію платника ПДВ ПП «Пиво Галичини» та інших документів, було
отримано завірені в установленому порядку копію акта № 782 від 09.11.2005 року
про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ НОМЕР_2 ПП «Пиво Галичини»
та копію довідки НОМЕР_2 від 23.11.2005 року про неможливість вручення акта про
анулювання Свідоцтва платника ПДВ по підприємству «Пиво Галичини» по причині
відсутності за юридичною адресою.

За результатом перевірки позивачу
також донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 1943,5 грн., штрафної
санкції в розмірі 2374, 56 грн., а також застосована штрафна санкція в розмірі
3737,5 грн. за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт
готівки.

Застосовуючи зазначені
донарахування та санкції, відповідач посилався на порушення позивачем вимог
п.п. 4.2.15 п.4.2 ст. 4, п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8, п.п. 9.10.1 п.п. 9.10.3 п.
9.10 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки ним
не утримано і не перераховано податку з доходів фізичних осіб із суми надмірно
витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає такий граничний
строк, отриманих під звіт в 2006 році найманою особою.

Судом також встановлено, що
працівник позивач ОСОБА_3. в травні 2006 року по видаткових ордерах отримував
із каси підприємства кошти під звіт, але кошти протягом звітного місяця, на
який припадає такий граничний строк, не повернув в касу підприємства та не
надавав звіт про використання коштів, згідно документів, наданих на перевірку.

При проведенні перевірки дотримання
позивачем порядку видачі готівки під звіт та її використання встановлено
порушення п.2.11. розділу 2 «Положення про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні», затвердженої постановою Правління Національного
банку України 15.12.2004 року № 637, а саме: ненадання підзвітною особою
авансового звіту про витрачання одержаних у касі готівкових коштів та
неповернення до каси підприємства невикористаного залишку готівки.

Так, судом встановлено, що в акті
перевірки підприємства позивача відповідачем зазначено, що працівнику позивача
ОСОБА_3. в травні 2006 року з каси
підприємства видана готівка під звіт в сумі 14950 грн., в тому числі згідно
видаткового касового ордера № 13 від 17.05.2006 року в сумі 10000 грн. та
згідно видаткового касового ордера № 20 від 30.05.2006 року в сумі 4950 грн.
Підзвітна особа ОСОБА_3. звіт про використання коштів не надав та не повернув
до каси підприємства невитрачений залишок підзвітної суми.

На підставі вказаних висновків
відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 112171/0 від 19.09.2007 р.
про визначення податку з доходів фізичних осіб в сумі 4384,09 грн. та рішення
про застосування штрафної (фінансової) санкції від 19.09.2007 р. № 000101233/0
в розмірі 3737,5 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем
необгрунтовано встановлено порушення позивачем
вимог Закону України «Про ПДВ», оскільки обставини, встановлені відповідачем
при перевірці не впливають на податковий кредит та бюджетне відшкодування
позивача, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними. Крім того,
суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав донарахування позивача податку
з доходів фізичних осіб та застосування штрафних санкцій.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з наступних
підстав.

Як встановлено судом, з 01.11.2005 року
основним постачальником позивача у перевіряємому періоді було ПП «Пиво
Галичина», яке видавало позивачу податкові накладні. Суми ПДВ зазначені в цих
податкових накладних формували податковий кредит позивача.

Зазначені обставини сторонами по
справі не заперечувались.

За змістом п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про ПДВ» право на складання податкових накладних надається виключно
особам, зареєстрованим, як платники податку у порядку, передбаченому зазначеним
Законом.

Платник податку, відповідно до п.1.3
ст.1 Закону України «Про ПДВ» - це особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Відповідно до п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України «Про ПДВ» податкова накладна видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації розміщеної на сайті
ДПА України та інформації бази даних «РБ8» (історія платника ПДВ) свідоцтво
платника ПДВ НОМЕР_2 ПП «Пиво Галичини» анульовано 09.11.2005 року за
ініціативою податкової інспекції відповідно до акта № 782 від 09.11.2005 року
«Про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість
НОМЕР_2 індивідуальний податковий номер НОМЕР_3, виданого 10.12.2001 року».

Таким чином, з 09.11.2005 року ПП
«Пиво Галичина» позбавилось статусу платника податку на додану вартість, а
також права видавати податкові накладні.

Отже, з моменту анулювання
свідоцтва платника ПДВ ПП «Пиво Галичина», позивач не мав права на включення до
складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачених в ціні товарів придбаних у ПП
«Пиво Галичина».

В судовому засіданні представники
відповідача надали суду відомості щодо розміщення відомостей про анулювання
свідоцтва платника ПДВ ПП «Пиво Галичина» на сайті ДПА України, що
забезпечувало можливість позивача отримати зазначені відомості щодо ПП «Пиво
Галичина».

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів, вважає, що відповідачем обґрунтовано встановлено заниження
позивачем ПДВ та прийнято податкове повідомлення-рішення про донарахування
цього податку.

Суд першої інстанції не звернув
уваги на анулювання свідоцтва платника ПДВ ПП «Пиво Галичина», що призвело до
порушення судом положення п.1.3 ст.1, п.п.7.2.4, 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про ПДВ» та неправильного вирішення справи щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Задовольняючи позов в частині
скасування податкового повідомлення-рішення, за яким позивачу донараховано
податок з доходів фізичних осіб, суд виходив з того, що отримання працівником підприємства позивача ОСОБА_3.
коштів в розмірі 14950 грн не підпадає під дію норми ст..9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», оскільки вона стосується коштів, виданих на
відрядження або під звіт, а даному випадку ОСОБА_3. кошти було фактично
відшкодовано підприємством позивача.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду.

Відповідачем при проведенні перевірки
встановлено, що працівник підприємства позивача ОСОБА_3. по видатковим ордерам
в травні 2006 року отримував із каси підприємства кошти, а саме 17.05.2006р. за
видатковим ордером №13 10000,00 грн, 30.05.2006р. за видатковим ордером №20
4950,00 грн. (т.1 а.с.118). Зазначена обставина сторонами по справі не
заперечувалась.

Протягом звітного місяця, на
який припадає такий граничний строк ОСОБА_3. кошти в касу підприємства не
повернув та не надав звіт про використання коштів.

З наданих позивачем копій
зазначених видаткових касових ордерів вбачається, що ОСОБА_3. дійсно отримував
кошти з каси підприємства. Підставою для видачі йому цих коштів зазначено
повернення перерозходу. Проте, на спростування висновків відповідача, позивачем
не надано ні під час перевірки, ні при розгляді справи в суді звіту ОСОБА_3.
про використання зазначених коштів.

Згідно ч.2 п.п.9.10.3 п.9.10
ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо платник податку
не повертає суму надміру сплачених коштів протягом звітного місяця, на який
припадає такий граничний строк, то сума підлягає оподаткуванню за ставкою 13%
та платник податку сплачує штраф у розмірі 15% від суми надміру витрачених коштів.

Таким чином, відповідач
обґрунтовано, оподаткував податком з доходів фізичних осіб, виплати, здійсненні
ОСОБА_3., згідно з п.7.1 ст.7 зазначеного Закону за ставкою 2006 року - 13%, що
складає 1943,50 грн.

Суд першої інстанції приймаючи
постанову в цій частині, не врахував відсутності звітів ОСОБА_3. про
використання коштів, отриманих в касі підприємства в травні 2006 року, тобто не
повно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Відповідно до п.1 Указу
Президента України від 12.06.1995 року за №43695 «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення
юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України
норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюється
Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді
штрафу. Зокрема, у разі порушення суб'єктами господарювання встановлених
строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових
коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів, до них застосовується
фінансові санкції у вигляді штрафу у розмір 25% виданих під звіт сум.

Враховуючи, що колегія суддів,
погодилася із встановленими відповідачем порушеннями на підприємстві позивача
щодо ненадання працівником підприємства ОСОБА_3. звіту про використання коштів
отриманих в касі підприємства у травні 2006 року та не повернення їх до каси
підприємства, колегія суддів вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано
до позивача штрафну (фінансову) санкцію
в розмірі 3737,50 грн (14950 грн х 25%).

Отже, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при прийнятті рішення по справі порушено норми матеріального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не повно з'ясовано всі
обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, ч. 4 ст. 198, ч. 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Шосткинської
міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області - задовольнити.

Постанову Господарського суду Сумської області від 09.01.2008
р. по справі № АС 12/594-07 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову Товаристу з обмеженою відповідальністю «Балканкар - Сервіс»
- відмовити.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 23.06.2008 року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова