Справа № 22а-735/2007
Суддя: Ступіна Я.Ю.
Дата ухвалення: 2007-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а - 735/2007 Головуючий
1 інстанції - Алейников B.I.
Категорія Доповідач-СтупінаЯ.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня
2007 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого Ступіної
Я.Ю.,

суддів:
Темнікової В.І., Сергєєвої С. В.,

при секретарі:
Форощук О.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1.,

представників
позивача ОСОБА_2., ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Луганську справу адміністративної
юрисдикції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 24 січня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністра внутрішніх справ України (далі -Міністра ) про визнання незаконною
бездіяльності щодо розгляду його звернень,
до Міністерства внутрішніх справ України ( далі - МВС ) про зобов'язання
поновити його порушені права та про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

28
березня 2006р. ОСОБА_1 звернувся
в суд із зазначеним позовом. Посилався
на такі обставини.

10
травня 2005р. він звернувся до Міністра ОСОБА_4 на особистому прийомі із заявою
про прийняття заходів, передбачених
законом щодо ОСОБА_5., який примушує його до виконання цивільно-правових
зобов'язань з погрозою насильства над ним і його близькими родичами.

Оскільки
він (позивач) не згоден з відповідями на його заяву про скоєння злочину, то просив визнати незаконною бездіяльність
Міністра щодо неприйняття рішення,
передбаченого ст. 97 КПК України
та зобов'язати Міністра поновити його права шляхом порушення кримінальної
справи.

Крім
того, оскільки він був не згоден з
відповідями на його заяву про скоєння злочину,
він повторно звернувся до Міністра,
але тепер вже із письмовою скаргою на бездіяльність підлеглих, які,
на його думку, порушили
вимоги ст. ст. 94-97 КПК України під час перевірки його
заяви про злочин, в якій також просив
встановити працівників МВС, які
розповсюдили інформацію про факт його звернення до міліції із заявою на ОСОБА_5.

Цю
скаргу було отримано відповідачем 13.06.2005р.,
але відповіді про результати її розгляду він не отримав на час звернення
в суд.

Тому
просив суд визнати незаконною бездіяльність Міністра щодо організації перевірки
його скарги від 13.06.2005р. у строки і спосіб,
передбачені Законом України "Про звернення" та зобов'язати
Міністра поновити його права шляхом проведення перевірки його скарги.

Також
посилався на те. що незаконною бездіяльністю Міністра йому заподіяно моральну
шкоду, розміром 5 тис. грн., яку просив стягнути з МВС.

В грудні
2006р. позивач уточнив позовні вимоги в частині визначення особи, на яку необхідно покласти обов'язок по
поновленню його порушених прав. Просив суд зобов'язати МВС поновити його
порушені права шляхом порушення кримінальної справи за його заявою від 10.05.2005р.
та проведення перевірки його скарги на незаконні дії та бездіяльність
співробітників внутрішніх справ від 13.06.2005р.; в іншій частині вимоги
підтримав.

Постановою
Свердловського міського суду Луганської області від 24 січня 2007 р. в
задоволені позову відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач
не погодився з постановою суду і в апеляційній скарзі просив скасувати її.
приняти нову постанову про задоволення позову.

В
судовому засіданні позивач та його представники підтримали апеляційну скаргу.
просили її задовольнити.

Відповідач
та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час і
місце судового розгляду справи; письмових запереченнь проти скарги суду не
надіслали.

Колегія
суддів, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, дійшла такого висновку.

Як
вбачається з матеріалів справи і як встановлено судом, 10 травня 2005р. позивач звернувся до
Міністра ОСОБА_4 на особистому прийомі із заявою про прийняття заходів, передбачених законом щодо ОСОБА_5., який примушує його до виконання цивільно-правових
зобов'язань з погрозою насильства над ним і його близькими родичами.

Відповідно
до вимог ст. ст. 7,
22 Закону України "Про звернення громадян" Міністр прийняв
звернення позивача від 10.05.2005р. і направив його за належністю відповідному
органу - ГУБОЗ МВС України, що також
відповідає вимогам Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і
організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом МВСУ від 10.10.2004р.
№1177 (далі - Положення), та Інструкції
про порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень
про злочини, що вчинені або
готуються, затвердженою наказом МВСУ від
14.04.2004р. № 400.

30.05.2005р.
ГУБОЗ МВСУ направив позивачу відповідь на його звернення.

Встановивши
зазначені обставини, суд правильно, з огляду на зміст п.9 Положення про
Міністерство внутрішніх справ України,
затвердженого Указом Президента України від 17.10.2000р. № 1138, положень Закону України "Про
міліцію", "Про
оперативно-розшукову діяльність",
ст. ст. 101-102 КПК України дійшов висновку, що Міністр не є посадовою особою ні органу
дізнання, ні органу досудового
слідства, тобто на нього не покладено
обов'язок щодо прийняття рішення про порушення кримінальної справи чи про
відмову в порушені кримінальної справи.

Крім
того, 20.10.2005р. УБОП УМВСУ ухвалив
постанову про відмову в порушені кримінальної справи за зверненням позивача від
10.05.2005р., яку позивач не оскаржував.
Позивач не позбавлений права оскаржити цю постанову.

Тому
підстав у суду для задоволення вимоги позивача про визнання незаконною
бездіяльність Міністра щодо неприйняття рішення, передбаченого
ст. 97 КПК України та про зобов'язання МВСУ поновити його права шляхом
порушення кримінальної справи не було.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

За таких
обставин

постанова
суду в цій частині є законною і обґрунтованою,
підстави для її скасування відсутні.

Також
відсутні підстави і для скасування постанови суду в частині відмови позивачеві
в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди. Суд правильно

встановив
обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Позивач не надав суду доказів на підтвердження заподіяння
йому такої шкоди.

З
висновками суду в частині відмови позивачу в задоволені вимог щодо визнання
незаконною бездіяльність Міністра щодо організації перевірки його скарги від
13.06.2005р. у строки і спосіб,
передбачені Законом України "Про звернення" та зобов'язання
МВСУ поновити його права шляхом проведення перевірки його скарги повністю
погодитися не можна з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволені позову, суд виходив з
того, що відповідач на зазначене
звернення направив йому відповідь 30.06.2005р.

При
цьому суд на підтвердження цієї обставини послався на факсокопію відповіді
відповідача, яка знаходиться в
матеріалах справи, як на переконливий
доказ, що є порушенням 4.1-2 ст. 70 КАС України, бо цей документ не може підтвердити факт
отримання позивачем відповіді на його звернення.

Згідно
вимог ч. 2 ст. 71 КАС в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно
вимог п. 3.8 Положення у підрозділах документального забезпечення облік взятих
на контроль письмових та усних звернень громадян ведеться в алфавітному порядку
відповідальним працівником. На
звернення, взяте під контроль, заповнюється контрольна картка на звернення
(додаток 6) в двох примірниках, один з
яких надходить до контрольної картотеки,
а другий разом із зверненням вручається виконавцеві. При цьому в правому
верхньому кутку першого аркуша звернення ставиться відповідний штамп (додаток
7). Рішення за результатами перевірки звернень приймаються керівництвом того
органу внутрішніх справ, до якого вони
надійшли. Звернення, на які даються
попередні відповіді, з контролю не знімаються.
Контроль завершується тільки після прийняття остаточного рішення і вжиття
заходів щодо вирішення питань, порушених
у таких зверненнях. Рішення про зняття з контролю таких звернень приймають
посадові особи, які прийняли рішення про
взяття на особливий контроль. Результати розгляду звернення заносяться до
журналу обліку звернень громадян, що
надійшли поштою, або до журналу
реєстрації звернень громадян, що
надійшли під час особистого прийому, або
до ЕРК, а також до контрольної картки на
звернення, яка після підписання
керівником структурного підрозділу надається до підрозділу документального
забезпечення разом з копією відповіді заявникові для зняття з контролю. За
результатами розгляду звернення громадянина на його адресу надсилається
відповідь за підписом посадової особи органу внутрішніх справ, за резолюцією якої розглядалися викладені у
зверненні відомості чи факти, а в разі
її відсутності - посадової особи відповідно до розподілу функціональних
обов'язків. Після виконання доручень,
визначених у резолюціях керівництва за зверненнями громадян, працівники підрозділу документального
забезпечення приймають від виконавців контрольну картку, оформлену належним чином, разом з копією (копіями) відповідей, копією звернення громадянина, а також висновки, доповідні записки та інші документи, які підтверджують виконання в повному обсязі
завдань щодо розгляду звернень громадян відповідно до резолюцій. Зазначені
документи (у разі виконання завдання в повному обсязі) є підставою для зняття з
контролю доручень, визначених
керівництвом за зверненнями громадян. Контрольні доручення, визначені керівництвом за зверненнями
громадян, знімаються з контролю лише
після того, як ужито заходів щодо
вирішення всіх питань, порушених у
зверненні, і авторові та, за необхідності, кореспондентові надано вичерпні письмові
відповіді. Рішення про зняття з контролю звернень громадян приймають посадові
особи, які прийняли рішення про взяття
їх на контроль. Звернення, на які даються попередні (проміжні) відповіді, з контролю не

знімаються.
Контроль завершується тільки після прийняття рішення і вжиття заходів щодо
вирішення порушених у зверненні питань.

Відповідач
не надав жодного із зазначених документів на підтвердження факту отримання
позивачем відповіді на його звернення від 13.06.2005р.

Тому
колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду, скасувавши її в цій частині, з ухваленням нової постанови, якою задовольнити вимоги позивача про
визнання незаконною бездіяльність Міністра щодо ненадання відповіді позивачеві
за результатами перевірки його звернення від 13.06.2005р. та про зобов'язання
Міністерства внутрішніх справ України надати позивачеві відповідь за
результатами перевірки його звернення від 13.06.2005р.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 195, 198 ч.1 п.3, 202,
205 ч.2, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Свердловського міського суду Луганської області від 24.01.2007 р. змінити:
скасувати постанову в частині відмови ОСОБА_1 в задоволені позову про визнання
незаконною бездіяльності щодо розгляду його звернення від 13.06.2005р. та про
зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України поновити його порушені
права.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати
незаконною бездіяльність Міністра внутрішніх справ України щодо ненадання
відповіді ОСОБА_1 за результатами перевірки його звернення від 13.06.2005р.

Зобов'язати
Міністерство внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 відповідь за результатами
перевірки його звернення від 13.06.2005р.

В решті
постанову суду залишити без змін.

постанова
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України шляхом подачі касаційноі скарги протягом одного місяця з дня складення
постанови в повному обсязі.