Справа № К-31184/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Іменем України

6 травня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Смоковича М.І.,

Весельської Т.Ф.,

Горбатюка С.А.,

Мироненка О.В.,

Штульмана І.В.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 до
Львівського обласного військового комісаріату про визнання права на перерахунок
пенсії, зобов'язання її донарахувати та виплатити недоотримані кошти,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду міста Львова від
13 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2006 року, -

у с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського
обласного військового комісаріату з позовом про перерахунок пенсії, посилаючись
на те, що в зв'язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_3, померлого в 1995 році, їй як
члену сім'ї військовослужбовця призначено пенсію в разі втрати годувальника на
підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб".

У листопаді 2005 року вона звернулася до Львівського обласного військового
комісаріату з заявою про перерахунок пенсії, посилаючись на збільшення
грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок премій та надбавок,
запроваджених після призначення пенсії чоловіку.

Однак, їй було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Вважаючи, що відповідач порушив її права, звернулася за їх захистом до суду
та просила зобов'язати провести перерахунок призначеної їй пенсії з урахуванням
надбавки у розмірі 100 % грошового забезпечення, встановленої Указом Президента
України “Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового
і начальницького складу органів внутрішніх справ” від 23 лютого 2002 року №
173/2002, надбавки у розмірі 70 % грошового забезпечення, встановленої Указом
Президента України “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”
від 05 травня 2003 року № 389/2003, премії у розмірі 33,3 % грошового
забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня
2000 року № 829 “Про грошове забезпечення військовослужбовців”, а також
виплатити недоотриману нею пенсію.

Постановою Личаківського районного суду міста Львова від
13 квітня 2006 року, залишеною
без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2006 року,
в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, ставлять питання про скасування рішень судів попередніх
інстанцій та задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_3 був
звільнений із Збройних Сил України в запас в 1983 році.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що зазначені позивачем надбавки і премії відносяться до
додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при
нарахуванні пенсії лише особам, які їх отримували під час служби.

Тому відповідно до вимог статті 63 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”, в редакції, яка була чинною на час
вирішення справи, та пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей”, немає правових підстав для перерахунку пенсії в сторону
збільшення на підставі зазначених позивачем нормативно-правових актів, які встановлюють
надбавки та премії до грошового забезпечення військовослужбовців.

При вирішенні спору суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що
зміни, які відбулися у законодавстві щодо пенсійного забезпечення
військовослужбовців, не мали зворотної дії в часі і пенсія позивача не
підлягала перерахунку за попередній період.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судами під час розгляду справи не порушено норми матеріального та
процесуального права, а тому відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України, касаційна скаргу слід відхилити, а
постановлені судами рішення - залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити, а постанову
Личаківського районного суду міста Львова від 13 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І. Смокович

Т.Ф. Весельська

С.А. Горбатюк

О.В. Мироненко

І. В. Штульман