Справа № 2а-329/2007
Суддя: Питель С.М.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2a-329/2007p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року Крижоп
і л ьський
районний суд Вінницької області

В складі:
головуючого - судді
Пителя С.М.

при
секретарі Вінніченко О.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт. Крижопіль адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Крижопільської районної державної адміністрації, про стягнення виплати щорічної
разової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації, про
стягнення виплати щорічної разової допомоги, .

Вказала, що являється вдовою інваліда Великої Вітчизняної Війни, про що їй
офіційно видане відповідне посвідчення, згідно ст.ст. 2, 15 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має
право на отримання щорічно до 5 травня відповідного року разової грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Незважаючи на це, без урахування розмірів мінімальних пенсій, які
встановлювались на 2004, 2005 та 2006 роки, відповідачем із посиланням на
Закони України "Про Державний бюджет України" на відповідні роки,
зазначена допомога позивачці була виплачена за 2004 рік 100 грн.,

2005 рік -130 грн. та 2006 рік - 130 грн..

У зв'язку з цим позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача на свою користь недоплачену частину разової грошової
допомоги за 2004,
2005 та

2006 роки.

В судовому засіданні встановлено, що в 2005 та 2006
роках щорічна разова грошова допомога позивачці ОСОБА_1 була виплачена,
відповідно, в сумах 100 грн., 130 грн. та 130 грн., мінімальна
пенсія складала в 2004,
2005, 2006 роках відповідно 50,
332, 359 гривень. Таким чином позивачу у 2004 році підлягало
до виплати 250 грн. (50x5), у 2005 році - 1660 грн. (332x5), у 2006 році - 1795 грн. (359x5), однак вказані
суми були виплачені не в повному обсязі тому недоплата склала у 2004 році 150 грн. (250-100), у 2005 році 1530 грн. (1660грн. - 130грн.), у 2006 році 1665 грн. (1795грн. - 130 грн.), а всього 3345 грн.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні
вимоги і просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь
позивачки як учаснику Великої Вітчизняної Війни - 3345 гривні.

Представник
відповідача позов визнав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив, що позивач ОСОБА_1 являється вдовою інваліда Великої Вітчизняної
Війни, про що компетентними органами їй видане відповідне посвідчення, а саме
НОМЕР_1 від 7 квітня 2003 року. За таких
обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги
підлягають задоволенню і на користь позивача слід стягнути недоплачену частину
разової щорічної грошової допомоги як вдові інваліда війни, за 2004, 2005 і
2006 роки, оскільки рішенням Конституційного Суду України N 20-рп/2004 від
1.12.2004 року у справі за Конституційним поданням 54 народних депутатів
України щодо відповідності Конституцій України (конституційності) положень
статей 44, 47, 78, 80 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004
рік" та Конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень частин другої, третьої,
четвертої

статті 78 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2004
рік" (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення статті 44
Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", якими
встановлено, що у 2004 році
виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких
розмірах: інвалідам війни І групи -
195 гривень, інвалідам війни II групи -
160 гривень, інвалідам війни III групи -
130 гривень, учасникам бойових дій -
120 гривень, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195 гривень, членам
сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідам - 65 гривень.

Хоча згідно ч. 2
ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність, а виплата одноразової грошової
допомоги учасникам бойових дій за 2004
рік згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2004 рік"
відбулась у травні 2004 року,
тобто до винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України, суд вважає,
що недоплачена частина зазначеної грошової допомоги підлягає стягненню на
користь позивача в зв'язку з визнанням неконституційними положень закону,
згідно яких проводилась її виплата. Аналогічним чином повинне вирішуватись і
питання щодо виплати грошової допомоги вдовам інвалідів війни за 2005 та 2006 роки.

Правовідносини, що виникли, регламентуються ч. 5 ст. 15 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Оскільки позивач та відповідач звільнені від сплати
судового збору, тому згідно до ст. 94
КАС України слід компенсувати дані витрати за рахунок Державного бюджету
України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст.. 70, 71, 94, 158, 161 - 164 КАС України, ст. 15
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту",

суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Крижопільської районної державної адміністрації про стягнення виплати
щорічної разової допомоги вдові інваліда Великої Вітчизняної Війни - задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Крижопільської районної державної адміністрації недоплачену грошову
допомогу за 2004, 2005 і 2006 роки на користь
ОСОБА_1 в розмірі 3345 гривень.

Судові витрати в розмірі 51 гривень компенсувати за рахунок Державного бюджету
України.

На постанову суду може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з
дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.