Справа № 22-а-7176/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Калашник В.Л.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-7176/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А., Ястребової Л.В.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в м. Луганську ради

на постанову

Жовтневого районного суду м.
Луганська

від

06 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-63/08

за позовом

ОСОБА_1

до

1- Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної в м. Луганську ради; 2- Головного Управління Державного
казначейства України в Луганській області

про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У
березні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати
дії відповідача щодо відмови у виплаті належної суми допомоги на оздоровлення
неправомірними та стягнути з нього ці суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2002-2006 роки, у загальному розмірі 6008 грн. 20 коп.

Постановою Жовтневого
районного суду м. Луганська від 06
травня 2008 року позов було задоволено частково, а саме: визнано
неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої
районної в м. Луганську ради стосовно виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002-2005 роки у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
стягнуто з управління на користь позивача щорічну допомогу на оздоровлення за
2002-2005 роки у розмірі 4378 грн. 20 коп. У задоволенні позову в частині
стягнення допомоги на оздоровлення за 2006 рік - відмовлено.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в м.
Луганську ради як особа, яка віднесена до 1 категорії, як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (надалі
ЧАЕС), його визнано інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим останній
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002-2005 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 групи
(1 категорії) в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: при виплаті допомоги
за 2002 рік - 165,00 грн., 2003 рік -
205 грн., 2004 рік - 237 грн., за 2005
рік - 290 грн. гривень. Судом встановлено,
що фактично відповідачем позивачу щорічна допомога на оздоровлення сплачувалась
таким чином: допомога за 2002 рік - 26,70 грн.(виплата здійснена у грудні
2002р.), 2003 рік - 26,70 грн. (у грудні 2003р.), за 2004 рік - 26,70 грн.
(виплата здійснена у листопаді 2004р.); за 2005 рік - 26,70 грн. (виплата
здійснена у травні 2005р.).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2002-2005 роки відповідачем
було недоплачено позивачу суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 4378, 20 грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь у справі до апеляційного суду за
викликом не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано інвалідом 2
групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 групи виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2002
рік - 26,70 грн.(виплата здійснена у грудні 2002р.), 2003 рік - 26,70 грн. (у
грудні 2003р.), за 2004 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена у листопаді
2004р.); за 2005 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена у травні 2005р.) встановлену постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 836
усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на
час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС інвалідам 2 групи постановою № 836 встановлена допомога - 26,70
гривень (за грошовою реформою 1996 року).

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу за 2002 рік - 165,00 грн., 2003 рік - 205 грн., 2004 рік - 237 грн.,
за 2005 рік - 290 грн., а не постанова № 836.

Посилання
відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним
позовом не є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно
до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте
згідно ч.1 тієї ж статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Так,
іншим законом - Цивільним Кодексом України у п.3 ч.1 ст. 268 встановлено, що
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В
розумінні ст. 13 Закону № 796-ХІІ
допомога на оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю
громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд
не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з причини пропущення
строку звернення до адміністративного суду.

Приймаючи до
уваги наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо визнання
дій Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної в м. Луганську ради неправомірними та
стягнув з останнього на користь позивача
недоотримані суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2002-2005 роки у розмірі 4378 грн. 20 коп.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в
м. Луганську ради на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 06
травня 2008 року у справі №
2-а-63/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної в м. Луганську ради, Головного Управління
Державного казначейства України в Луганській області «про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на
оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Головуючий у 1 інстанції - Калашник В.Л. Суддя-доповідач
- Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

07 серпня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-7176/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А., Ястребової Л.В.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в м. Луганську ради

на постанову

Жовтневого районного суду м.
Луганська

від

06 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-63/08

за позовом

ОСОБА_1

до

1- Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної в м. Луганську ради; 2- Головного Управління Державного
казначейства України в Луганській області

про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в
м. Луганську ради на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 06
травня 2008 року у справі №
2-а-63/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної в м. Луганську ради, Головного Управління
Державного казначейства України в Луганській області «про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на
оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: