Справа № 22-а-5503/2008
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 року місто Донецьк

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів апеляційного
суду: Василенко
Л.А., Дяченко С.П.

при секретарі судового засідання: Денисенко К.С.

З участю сторін: представника
позивача ОСОБА_2, представник
відповідача у судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської Ради Луганської області

на постанову

Ровеньківського міського суду Луганської області

від

12 березня 2008
року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Ровеньківської міської Ради Луганської
області

про

Визнання дій
щодо відмови у проведенні виплат щорічної разової грошової допомоги на
оздоровлення до 5 травня незаконними;

ВСТАНОВИВ:

Постановою
Ровеньківського міського суду Луганської області від 12 березня 2008 року
визнані незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської Ради Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у
проведенні виплати заборгованості з щорічної грошової допомоги на оздоровлення,
одноразової компенсації та щорічної одноразової грошової допомоги до 5
травня та з Управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської Ради Луганської області на
користь позивача було стягнуто заборгованості з щорічної грошової допомоги на
оздоровлення, одноразової компенсації та щорічної одноразової грошової допомоги
до 5 травня у розмірі 21833,92 грн., також постановою суду відповідача було зобов'язано проводити в
подальшому перерахунок цих виплат ОСОБА_1 у разі підвищення розмірів
мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком або зміни групи
інвалідності.

Відповідач з постановою суду не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та
винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Колегія суддів,
заслухавши доповідача,
представника позивача, перевіривши матеріали справи за апеляційною
скаргою, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду скасуванню, з відмовою позивачу в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005 та
2006 роки, відмовою у виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення на
підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2006 рік та відмовою в
частині зобов'язання відповідача проводити перерахунок цих виплат в подальшому
у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком або зміни групи інвалідності.

До
такого висновку колегія суддів прийшла з огляду на наступне:

Як
правильно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 має статус
інваліда війни, якому встановлена 3-тя група інвалідності, та відповідно має
право на допомогу передбачену ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а
саме, на щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 7-ми мінімальних пенсій
за віком.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, якому встановлена
3-тя група інвалідності, та йому відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року
підлягають сплаті одноразові щорічні компенсації на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої на момент її
виплати.

Колегія суддів, вважає, що суд 1-ї інстанції
вірно виходив з вимог закону, який має вищу юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України, якими керувався відповідач, сплачуючи позивачу
щорічну допомогу у зменшених розмірах, замість встановлених за нормами ст. 48
Закону № 796- XII від 28.02.1991 року, - тобто чотирьох мінімальних заробітних плат, розмір яких не
може бути меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

Колегія суддів приймає до уваги норми ст.ст. 46, 48
Конституції України, відповідно до яких громадяни України мають право на
достатній життєвий рівень та соціальний захист, що включає в себе і
право громадянина на пенсійне забезпечення в старості. Більш того,
пенсії та інші соціальні виплати та
допомоги мають забезпечувати рівень життя громадянина не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі ЗУ №2017 від 05.10.2000р.),
визначаються правові засади формування та застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією
України та законами України - основних соціальних гарантій.

Відповідно до
норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним державним соціальним стандартом є
прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються та визначаються державні
гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності населення, в тому числі й
щодо дотримання соціальних гарантій та
стандартів підтримки інвалідів, осіб похилого віку.

Відповідно до ст.17
ЗУ № 2017 основні державні соціальні гарантії встановлюються законами України з метою
забезпечення конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень - до
таких гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної грошової допомоги за 2006 рік,
суд першої інстанції припустився помилки, оскільки не врахував, що нормами
ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», дія ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на 2006 рік призупинена.

За
таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача в
частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської Ради Луганської області недоплаченої суми щорічної грошової допомоги за 2006 рік -
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів,
поділяє висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1
в частині стягнення недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік,
оскільки вважає, що судом було вірно враховано Рішення Конституційного суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким положення ст. 29 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік» № 489-V, щодо
обмеження виплат встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» були визнані неконституційними.

Разом з
тим, задовольняючи вимоги позивача щодо
стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005 та 2006 роки суду першої інстанції припустився помилки,
оскільки не врахував, що відповідно до розділу ІІІ Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було встановлено, що виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за вказані роки мають
здійснюватися у розмірах встановлених Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік, дані
положення не були визнані неконституційними, і в розділі ІІІ Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було встановлено
фіксовані розміри цих виплат.

З огляду на що,
колегія суддів вважає, суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005 та 2006
роки.

Крім того, суд
першої інстанції прийшов до помилкового висновку про законність вимог позивача
в частині подальшого перерахунку цих виплат відповідно до збільшення прожиткового
мінімуму для відповідної категорії громадян, оскільки відповідно до вимог
ст.ст. 2, 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту
підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в
майбутньому, та більш того ці платежі є разові, періодичність сплати яких один
раз на рік.

Враховуючи
наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на користь ОСОБА_1 підлягає
стягнення сума щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у
розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, розмір якої не може бути менше за
прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, та сума одноразової
щорічної компенсації на оздоровлення за 2005 та 2007 роки, виходячи з розміру
чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої на момент її
виплати.

Так,
розмір мінімальної заробітної плати в 2005 року, відповідно до Закону України №
2285 від 23.12.2004 року складав: з 01.01.2005 року - 262 грн., з 01.04.2005
року - 290 грн., з 01.07.2005 року - 310 грн., з 01.09.2005 року - 332 грн.; у
2007 році, відповідно до Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року складав: з 01.01.2007 року - 400
грн., з 01.04.2007 року - 420 грн., з 01.07.2007 року - 440 грн., з 01.10.2007
року - 460 грн.

Розмір
мінімальної пенсії за віком на 2007 рік складав: з 01.01.2007 року - 380 грн.,
з 01.04.2007 року - 414,16 грн., з 01.10.2007 року - 419,26 грн.

За
таких обставин, на користь ОСОБА_1 з Управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської міської Ради Луганської області підлягає
стягненню: сума щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у
розмірі 2599,12 грн., що складає: (414,16 грн. х 7) - 300 грн. (вже сплачена
сума допомоги); одноразова щорічна компенсація на
оздоровлення за 2005 рік в сумі 1306,5 грн., що складає: (332 грн. х 4) - 21,50
грн. (вже сплачена сума допомоги), та за 2007 рік - 1750 грн., що складає: (460
грн. х 4) - 90 грн. (вже сплачена сума допомоги), а всього на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню сума у розмірі 5655,62 грн.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача
підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з відмовою
позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення щорічної грошової допомоги
до 5 травня за 2005 та 2006 роки, відмовою у виплати щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2006 рік та відмовою в частині зобов'язання відповідача
проводити перерахунок цих виплат в подальшому у разі підвищення розмірів
мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком або зміни групи
інвалідності; та із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі 7-ми
мінімальних пенсій за віком, розмір якої не може бути менше за прожитковий
мінімум для непрацездатних осіб, в сумі 2599,12 грн. та суми одноразові щорічні компенсації на оздоровлення за 2005 та
2007 роки, виходячи з розміру чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати,
встановленої на момент її виплати, розмір якої не може бути менше за
прожитковий мінімум для непрацездатних осіб і складає 3056,5 грн.

Повний
текст постанови виготовлено 18 липня 2008 року.

На підставі
викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 195, п.3 ч.1 ст.198, 202, 205, 207
КАС України, колегія;-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської Ради Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Ровеньківського
міського суду Луганської області від 12 березня 2008 року - скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Дії Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської Ради Луганської
області щодо відмови у виплаті суми щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, розмір якої не
може бути менше за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, та суми одноразові щорічні компенсації на оздоровлення за 2005 та
2007 роки, виходячи з розміру чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати,
встановленої на момент її виплати - визнати незаконними.

Стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської Ради Луганської
області на користь ОСОБА_1 суму
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у
розмірі 2599,12 грн., суму одноразової щорічні компенсації на оздоровлення за 2005 рік
у розмірі 1306,5 грн. та суму одноразової щорічні компенсації на оздоровлення за 2007 рік
у розмірі 1750 грн., а всього на користь ОСОБА_1 стягнути суму у розмірі
5655,62 грн.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України, з дня виготовлення повного тексту постанови.

Колегія суддів: