Справа № К-9823/06
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

К/С № К-9823/06
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2008 р. м.
Київ

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів
Ланченко Л.В.

Бившевої Л.І.

Нечитайла О.М.

Сергейчука О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м.Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2005 р.

та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2005 р.

у справі № 33/56

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2005 р., залишеним без
змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2005 р.,
позов задоволено. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва № /0 від 21.06.2004р. Стягнуто з ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва на
користь СПД ОСОБА_1 203,00 грн. судових витрат.

ДПІ у Солом'янському районі м. Києва подала касаційну скаргу, якою просить
скасувати вказані судові рішення та постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на порушення норм
матеріального права. Виходячи із положень преамбули Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ та п.1.2 ст. 1 вказаного
Закону, положень п.п. 5, 8, 10, 14 «Інструкції про застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби», зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 23.03.2001 р. за № 268/5459, Закону України «Про Державну
податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ податкова інспекція
робить висновок, що нарахована сума
фінансових санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР є податковим
зобов'язанням платника податків. Посилаючись на приписи ст. 10 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР, п.п. 5, 6 «Правил роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами», затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 30.07.1999 р. № 854, зазначає, що здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності сертифіката
відповідності на ці товари, своєчасне ненадання на вимогу споживачів або на
момент перевірки сертифіката відповідності чи інших документів, що
підтверджують належну якість товару, є порушенням установлених правил торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими виробами, за які застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафів на підставі ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що актом перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу № 2658-0602/2310 від
16.06.2004 р. зафіксовано порушення позивачем ст. 10 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 5 «Правил роздрібної
торгівлі алкогольними напоями», затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 30.07.1996 р. № 854. Вказане порушення полягало у тому, що у
мінімаркеті за адресою: АДРЕСА_1, знаходились у продажу алкогольні напої без
сертифікатів відповідності.

Податковим повідомленням-рішенням № /0 від 21.06.2003 р., яке
фактично є податковим повідомленням-рішенням від 21.06.2004 р., відповідно до
ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»
позивачеві визначено податкове зобов'язання за платежем фінансові санкції у
розмірі 1700,00 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які посилається податкова інспекція у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана
правильна правова оцінка та вирішено спір на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-BP (стаття 10 із змінами, внесеними згідно
із Законом України від 07.02.2002 р. № 3032-III) спирт етиловий, коньячний і
плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий
ректифікований плодовий, спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий,
алкогольні напої та тютюнові вироби підлягають обов'язковій сертифікації в
порядку та у строки, визначені законодавством.

Пунктом 5 «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854 (пункт 5 із
змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.98
р. № 1809, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №
1067) алкогольні напої повинні надходити до торговельної мережі з накладними,
товарно-транспортними накладними, а також сертифікатами відповідності державної
системи сертифікації або свідоцтвами про визнання чи їх копіями, засвідченими
постачальником.

Судами попередніх інстанцій достовірно встановлена наявність у позивача сертифікатів з додатками,
товарно-транспортної накладної, витратної накладної, які стосуються алкогольних
напоїв зафіксованих актом перевірки.

За наявності вказаних документів відсутні підстави для висновку про
порушення позивачем вимог ст. 10 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-BP та п. 5 «Правил
роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854.

Абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-BP (у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) передбачав відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності
у вигляді фінансової санкції - штрафу за здійснення оптової та роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності засвідченої
постачальником копії сертифіката відповідності або сертифіката про визнання.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій з пояснень продавця - ОСОБА_2, яка перебуває у трудових відносинах з
позивачем, на вимогу перевіряючого нею було пред'явлено сертифікат
відповідності, що також підтвердив в судовому засіданні представник
відповідача.

Викладені обставини свідчать про правильність позиції судів попередніх
інстанцій щодо помилковості висновків акту перевірки, на підставі якого
прийнято спірне податкове повідомлення - рішення, та відсутності у податкової
інспекції підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої
ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від
19.12.1995 р. № 481/95-BP.

Позицію судів попередніх інстанцій стосовно неправомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення в частині визначення штрафних санкцій, як податкового зобов'язання, суд касаційної
інстанції знаходить обґрунтованою з огляду на те, що Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ є спеціальним законом із питань
оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), перелік яких передбачає Закон України "Про
систему оподаткування" від 25.06.1991 р. № 1251-XII, а також порядок
нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами за порушення вимог щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів), а податкове повідомлення - це письмове повідомлення
контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового
зобов'язання, визначену контролюючим органом. Таким чином, встановлені в акті
перевірки порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» та «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854, не є порушеннями
податкового законодавства, а визначені податковим повідомленням - рішенням
штрафні санкції не є податковими зобов'язаннями, які стягуються у порядку,
встановленому законом № 2181.

Враховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з
обставинами у справі та відповідають нормам матеріального права, а доводи
податкової інспекції є такими, що суперечать викладеній позиції та встановленим
обставинам у справі, які спростовують висновок податкової інспекції про
наявність порушення позивачем правил здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва залишити без задоволення,
а рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2005 р. та постанову
Київського апеляційного господарського
суду від 04.07.2005 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття обставин, які
можуть бути підставою для провадження за винятковими обставинами.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

судді Л.В. Ланченко

Л.І. Бившева

О.М. Нечитайло

О.А. Сергейчук