Справа № 2а-14-1/07
Суддя: Миколаєць І.Ю.
Дата ухвалення: 2007-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-14-1/06
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
квітня 2006 року м. Київ

Святошинський
районний суд м. Києва

у
складі: головуючого судді Миколаєць
І.Ю.

при
секретарі Макаренко І.В.

з участю
позивача ОСОБА_1.

представника
відповідача Калмана
Д.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва
про відшкодування частини недоотриманої пенсії в результаті її перерахунку і
відновлення заниженого коефіцієнту страхового стажу за час роботи у 2004-2005
роках,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду
України у Святошинському районі м. Києва у якому просить зобов"язати
відповідача зробити новий перерахунок пенсії в період з 01.02.2006 р. згідно до
якого провести „оптимізацію заробітку",
виключивши із періоду, за який
враховується заробітна плата для обчислення пенсії, період 60 календарних місяців підряд з 01
лютого 2001 року по 31 січня 2006 року і визначити коефіцієнт заробітної плати
не нижче 4, 66421; зобов"язти відповідача перерахувати коефіцієнт
страхового стажу позивача і збільшити його з 0, 63 до 0, 64 - Кс станом на
01.02.2006 p., а також
зобов"язати відповідача з 01.02.2006 р. переглянути розмір пенсії, розрахувавши розмір основної пенсійної
виплати та доплати за понаднормативний стаж застосувавши для цього коефіцієнт
заробітної плати - Кз 4, 66421,
коефіцієнт страхового стажу - Кс 0, 64.

У
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги просить зобов"язати
відповідача зробити новий перерахунок пенсії в період з 01.02.2006 р. згідно до
якого провести „оптимізацію заробітку",
виключивши із періоду, за який
враховується заробітна плата для обчислення пенсії, період 55 календарних місяців підряд з 01
липня 2001 року по 01 лютого 2006 року і визначити коефіцієнт заробітної плати
- Кз 4, 50636; зобов"язти відповідача перерахувати коефіцієнт страхового
стажу позивача і збільшити його з 0, 63 до 0, 64 станом на 01 лютого 2006
р.згідно з нормами ст. ст. 56, 71 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Постановою Кабінету
Міністрів України № 137 від 29.01.2003 p., а також зобов"язати відповідача з
01.02.2006 р. переглянути розмір пенсії,
розрахувавши розмір основної пенсійної виплати та доплати за
понаднормативний стаж застосувавши для цього коефіцієнт заробітної плати - Кз
4, 50636, коефіцієнт страхового стажу -
Кс 0, 64. У своїх

2

вимогах
посилається на неправильне застосування Управлінням пенсійного фонду положень
ч.1 ст. 40 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також на власні розрахунки коефіцієнту
заробітної плати та коефіцієнту страхового стажу.

Відповідач
- представник Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м.
Києва проти позову заперечує.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача
вважає, що позов задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

У
судовому засіданні встановлено, що
позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва та отримує пенсію за віком на пільгових умовах
згідно списку № 1, призначену відповідно
до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії за віком позивачем було використано з 27.05.1997 р.

Перерахунок
пенсії позивачу з 01.02.2006 року проводився на підставі наданих ним документів
про стаж та заробітну плату за період з 01.02.1988 року по 31.01.1993 рік і з
01.07.2000 року по 31.01.2006 рік,
всього за 127 місяців і за матеріалами пенсійної справи.

Відповідно
до ст.
26 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", особи мають право на
призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років та наявності
страхового стажу не менше двадцяти п"яти років.

Стаття
24 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" визначає страховий стаж як період, протягом якого особа підлягає
загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий
внесок. Відповідно до цієї ж статті,
страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для
визначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.01.2004 p.,
зараховуються до страхового стажу в порядку і на
умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше.

Стаття
56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 p.,

постанова
Кабінету Міністрів № 137 від 29.01.2003 р. передбачають зарахування часу роботи
по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження
зараховується до трудового стажу до 01.01.1988 року в потрійному розмірі, а з 01.01.1988 року - в полуторному розмірі
(у тому числі і за списком № 1).

Як
пояснив у судовому засіданні представник відповідача, дана норма не скасована і досі є чинною, проте з 01.01.2004 року застосовується лише
до обчислення кратності трудового стажу,
який у свою чергу визначає право для призначення пенсій із зменшенням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Пов"язує з тим, о з 01.01.2004 року
пенсійним законодавством застосовується термін „страховий стаж", який набувається за умови сплати страхових
внесків і обчислюється лише в одинарному розмірі.

Фактична
тривалість трудового стажу позивача за списком № 1 до 01.01.2004 року становить
17 років 6 місяців 11 днів, що при кратному
обчисленні складає 29 років 5 місяців 5 днів. Після 01.01.2004 року страховий
стаж складає 2 роки 1 місяць. При цьому,
загальний страховий стаж позивача,
за матеріалами пенсійної справи становить 46 років 15 днів, що не оскаржується позивачем.

Однією
із складових для визначення розміру пенсії за віком є коефіцієнт страхового
стажу.

Позивач
не погоджується із розрахунком свого страхового стажу і вважає його
заниженим, посилаючись на Постанову
Кабінету міністрів України № 137 від

3

29.01.2003 року про
зарахування особам, які постійно
працюють у зоні відчуження ЧАЕС у період з 01.01.2003 року до 01.01.2006 року
час роботи до трудового стажу у полуторному розмірі. Вважає, що перераховуючи його пенсію відповідачу слід
було врахувати збільшення його страхового (трудового) стажу за час роботи у
зоні відчуження ЧАЕС у 2004-2006 роках у пільговому обчисленні, а саме у полуторному розмірі з коефіцієнтом
1, 5, посилаючись на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 137
від 29.01.2003 року була видана відповідно до
ст. .56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і до набрання чинності Законом України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Таким
чином, на думку позивача, відповідач за період його роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року до його страхового
стажу повинен був дорахувати не 2% - по одному відсотку за рік роботи, а 3 % - 2 календарних роки х 1, 5 = 3 роки.
Коефіцієнт страхового стажу повинен становити не 0, 63, як нарахував відповідач, а 0, 64.

Суд
поділяє думку відповідача щодо визначення коефіцієнту страхового стажу позивача
, який потрібно визначати відповідно
до ст. 25 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за кожний повний рік
стажу роботи, до набрання чинності чим
Законом, на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і
показників, затвердженими Кабінетом
Міністрів України, зайнятість на яких
давала право на пенсію на пільгових умовах,
до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Виходячи з
цього, коефіцієнт страхового стажу
позивача становитиме:

Кс = ((46р х12)
+ (17р х12)): 100% х 12 =0, 63000.

Відповідно
до ч.1 ст. 40 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна
плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня
2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

За
вибором особи, яка звернулась за
пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата для
обчислення пенсії, виключається період
60 календарних місяців підряд за умови,
що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості
страхового стажу (оптимізація заробітку).

Позивач
не погоджується із проведеними розрахунками відповідача його коефіцієнту
заробітної плати, оскільки він, як вважає позивач, проведений з порушенням ст. 56 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відповідачем не була врахована
пільга щодо обчислення стажу роботи за період з 1986 року по 1 січня 2004 року
у потрійному та полуторному розмірі.

За
розрахунками позивача, для проведення
оптимізації заробітку необхідно брати загальний страховий стаж (повний), який станом на 01.02.2006 р. становить 46
років 00 місяців 15 днів, або 552
місяці.

Максимальна
кількість календарних місяців, які можна
виключити із періоду, за який
враховується заробітна плата для обчислення пенсії, тобто 10% тривалості страхового стажу повинна
становити 552 місяці х 0, 1 = 55, 2 місяці.

Відповідно
до абз.З ч.1 ст. 40 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", за його вибором, з періоду,
за який враховується його заробітни плата для обчислення пенсії, необхідно включити період з 01.07.2001 р. по
01.02.2006 року, що складає 55 місяців, становить не більше ніж 10% тривалості його
загального страхового стажу (повного) - 0, 46000, та не перевищує 60 календарних місяців підряд
(оптимізація заробітку).

4

Для
визначення коефіцієнту заробітної плати позивач бере дані про свій заробіток за
60 місяців підряд з 01.02.1988 року по 31.01.1993 року та за 12 місяців із
системи персоніфікованого обліку - з 01.07.2000 року по 01.07.2001 року, всього разом 60 міс. + 12 міс.
= 72 місяці.

В
результаті проведеного позивачем розрахунку коефіцієнт заробітної плати за 72
місяці складає - Кз = 4, 50636 (а.с. 80-83).

Суд
підтримує позицію відповідача та вважає,
що норма ч.1 ст. 40 України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" про „оптимізацію
заробітку" чітко передбачає виключення періоду заробітку від тривалості
страхового стажу, тобто періоду протягом
якого щомісяця сплачуються страхові внески від нарахованої заробітної
плати, кратність обчислення яких діючим
законодавством не передбачена.

Таким
чином, при вирішенні питання оптимізації
заробітку кратність обчислення загального страхового стажу застосовуватись не
може, оскільки додатково зарахований
стаж за роботу в зоні відчуження, у тому
числі і за списком № 1 - це розрахункова величина, що не відображає стажу фактичного, протягом якого сплачувалась заробітна плата
та на який нараховано збір на обов"язкове державне пенсійне страхування.
Отже кратність страхового стажу повинна враховується лише при визначенні
коефіцієнта страхового стажу і при оптимізації заробітку не повинна застосовуватись.

Фактичний
страховий стаж позивача, без урахування
пільгових умов кратності обчислення стажу,
становить 35 років 11 місяців 21 день,
або 431 місяць. Максимальна кількість календарних місяців які можливо
виключити із періоду заробітку позивача,
тобто 10 відсотків тривалості страхового стажу, становить : 431 місяць х 0, 1 = 43, 1 місяці.

Таким
чином, з періоду, за який враховувалась заробітна плата для
обчислення пенсії позивача, було
виключено період з 01.05.2002 року по 30.11.2005 року, тобто 43 місяці підряд, де коефіцієнти заробітку суттєво зменшували
розмір середньомісячного заробітку.

Отже
коефіцієнт заробітної плати позивача за 84 місяці становить Кз = 4, 21906, що підтверджується матеріалами пенсійної
справи.

На
підставі викладеного суд прийшов до висновку,
що складові та розмір пенсії позивача з 01.02.2006 року управлінням
пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва було обчислено у відповідності до норм
чинного законодавства, де Кс = 0, 63000
і Кз = 4, 21906.

Керуючись ст.
ст. 11, 17,
69, 71, 160 Кодексу адміністративного судочинства
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів
з дня її проголошення, а в разі
складання постанови у повному обсязі - з дня складення постанови у повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.