Справа № 2-а-35/2007
Суддя: Клочко В.М.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-35/2007 рік
суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007
року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді - Клочко В.М.

при секретарі
судового засідання - Анодіній Н.П.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні
в приміщенні Сквирського районного суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Сквирської
райдержадміністрації про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на
оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно законодавства має
право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем
йому виплачено вказану допомогу за 2003-2005 роки у значно нижчому розмірі ( в
сумі 26 грн. 76 коп. ). Оскільки відповідач відмовляється провести йому доплату
вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд стягнути з відповідача
недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2005
роки в розмірі 3 679 грн.90 коп.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник
відповідача за дорученням позов не визнав та пояснив, що виплата вказаної
допомоги на оздоровлення позивачу проведена у розмірах, визначених постановами
Кабінету міністрів України (далі по тексту KM України)
, управління соцзахисту населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах
наданих йому асигнувань і не може виходити за межі бюджетних призначень,
визначених Державним бюджетом України.

Заслухавши
пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю.

Так, по
справі встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
1 категорії, що стверджується копією посвідчення НОМЕР_1 від 28.101994 року та
інвалідом 2-ої групи, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується копією довідки МСЕК серії 2-18 A3 №
206767.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ
( далі по тексту Закон № 796 - XII ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам
першої і другої групи, а також учасникам ліквідіції наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії - п"ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення.

Судом
встановлено, що відповідачем виплата щорічної допомоги на оздоровленш позивачу
проведена таким чином:

За 2003 рік в розмірі 26 грн.70 коп. - 17.08.2004 року;

за 2004 рік в розмірі 26 грн.70 коп. - 05.10.2004 року;

за 2005 рік в розмірі 26 грн,70 коп. - 05.08.2005 року.

Ці обставини
підтверджуються поясненнями сторін і не оспорюються сторонами.

Зазначена
допомога на оздоровлення виплачена в тих розмірах, які встановлені постановою KM
України від 26.07.1996 року за № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період до
2005 року, та постановою KM України від 12.07.2005 року за № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 2005 року.

Позивач
просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму одноразової
допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на
момент виплати, а саме: за 2003 рік-з мінімальної заробітної плати 205 грн., за
2004 рік-з мінімальної заробітної плати 237 грн., за 2005 рік-з мінімальної
заробітної плати-310 грн.

Заперечуючи
проти позову представник відповідача посилається на те, що згідно ст.62 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" його застосування провадиться у
порядку, визначеному KM України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А
саме в розмірах, які і визначені KM України,
проведена позивачу виплата зазначеної допомоги на оздоровлення.

Але з
цими запереченнями представника відповідача суд не може погодитися з наступних
підстав.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За
ст.11З Конституції України KM України у своїй діяльності керується Конституцією і
законами України, актами Президента України.

Згідно
ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір
допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами KM
України, суперечить вимогам ст.48 Закону та іншим нормам Законів.

Так,
згідно Закону України "Про встановлення мінімальної зпробітної плати на
2003 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлений 185 грн., який
згідно внесень послідуючих змін до Державного бюджету України зростав кожен
наступний рік.

Відповідно
до ст.89 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" з
1 січня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений на рівні 205
грн. на місяць, з 1 вересня 2004 року-237 грн. на місяць.

Ст. 83
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
установлений з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 грн.
на місяць, з 1 квітня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005 року-310 грн., з 1
вересня 2005 року-332 грн.

Згідно
ст.82 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік"
установлений з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн.
на місяць, з з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 грудня 2006 року-400 грн.

Всі
вказані Закони не мали обмежень щодо застосування ст.48 Закону № 796 -XII, яка передбачає
право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Отже,
оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, то
суд вважає, що
при вирішенні даного
спору підлягаюті

застосуванню
саме положення ст. 48 Закону Закон № 796 - XII та
положення зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати, а не постанови KM України № 836 та
№ 562.

Крім
того, згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже,
враховуючи наведене, управління праці та соціального захисту населення повинно
виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме:

За 2003 рік в
розмірі 1025 грн., виходячи з мінімальної
заробітної плати 205 грн.,

за 2004 рік в
розмірі 1 185 грн., виходячи з
мінімальної заробітної плати 237 грн.,

за 2005 рік в
розмірі 1660 грн., виходячи з
мінімальної заробітної плати 310 грн.

Загальна сума
недоплати за цей період становить 3 760 грн.

Але за
ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Вказаний
строк застосовується судом за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, на
що вказано в ст.100 КАС України.

А
представник відповідача в суді не наполягав на застосуванні строку позовної
давності.

Інших
строків для звернення до адміністративного суду по даній категорії справ ні
КАС, ні іншими законами не встановлено, а тому вимоги позивача про стягнення
допомоги на оздоровлення за три роки при його зверненні до суду з
адміністративним позовом є правомірними.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в проведенні позивачу
доплати недоотриманих сум грошової допомоги на оздоровлення, є неправомірною, а
тому вважає за можливе на користь позивача стягнути з відповідача недоотриману
суму допомоги на оздоровлення за 2003 рік в розмірі 998 грн. 30 коп. ( 205
грн.- мінімальна заробітна плата на момент виплати допомоги х 5 = 1025 за
мінусом 26 грн. 70 коп. - виплачена допомога.), за 2004 рік в розмірі 1 158
грн. 30 коп. ( 237 грн. мінімальна заробітна плата на момент виплати допомоги х
5 = 1185 грн. за мінусом 26 грн. 70 коп. - виплачена допомога), за 2005 рік в
розмірі 1523 грн. 30 коп (310 грн. - мінімальна заробітна плата на момент
виплати допомоги х 5= 1550 грн. за мінусом 26 грн. 70 - виплачена допомога).

На
підставі ст.4 Декрету КМ
"Про державне мито" позивач звільнений від сплати
судового збору на користь держави.

Керуючись
ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.48, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст. 83 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік",
ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації
у відмові перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
передбаченою ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №
796-ХІІ - неправомірними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Сквирської
райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 3 679 грн. недоотриманої суми
одноразової грошової допомоги .

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного
адміністративного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути
подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС Украйни.