Справа № 6/43
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2007-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИ
ВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
14.12.2007 р.

№ 6/43
Окружний адміністративн
ий суд міста Києвав у складі:

головуючого - судді Добрянс
ької Я.І.,
секретаря судового засіда
ння Коваль А.В.,
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні адміністр
ативну справу за позовом

Відкрите акціонерне тов
ариство Комерційний банк "На
ціональний стандарт"

до
Спеціалізована держав
на податкова інспекція у м.Ки
єві по роботі з великими плат
никами податків

про
про визнання нечинними
податкових повідомлень-ріше
нь

За участю представникі
в сторін
від позивача Лобіков Д.В
. (довіреність від 01.10.2007 р.№ 70); Левч
енко С.М. (довіреність від 02.04.2007 р
. № 34); Радкевич С.О. (довіреність
від 24.07.2007 р. № 56); Бєломєстнов О.Ю. (д
овіреність від 25.10.2007 р. № 76); Роман
енко В.В. (довіреність від 07.09.2007 р
. № 65)
від відповідача Сунцов
а Ю.В. (довіреність від 18.06.2007 р, № 983
/9/10-206); Шевчук О.М. (довіреність ві
д 11.10.2007 р. № 1717/9/10-110)

На підставі ч. 3 ст. 160 КА
С України в судовому засідан
ні 14.12.2007 р. проголошено вступну
та резолютивну частини поста
нови.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До окружного адміністр
ативного суду м. Києва зверну
лося відкрите акціонерне тов
ариство Комерційний банк «На
ціональний стандарт»з позов
ом про визнання нечинними по
даткових повідомлень ріше
нь спеціалізованої державно
ї податкової інспекції у м. Ки
єві по роботі з великими плат
никами податків від 05.03.2007р. №0000224
310/0; від 05.03.2007р. №/0; від 05.03.2007р. №/
0; від 13.04.2007р. №/0; від 13.04.2007р. №/0; в
ід 13.04.2007р. №/1; від 05.07.2007р. №/2; від
05.07.2007р. №/2; від 05.07.2007р. №/2.
Заявою від 18.09.2007 р. № 3004/05 позива
ч збільшив позовні вимоги та
просив визнати нечинними по
даткові повідомлення ріше
ння Спеціалізованої державн
ої податкової інспекції у м. К
иєві по роботі з великими пла
тниками податків від 05.03.2007р. №00002
24310/0; від 05.03.2007р. №/0; від 05.03.2007р. №/
0; від 13.04.2007р. №/0; від 13.04.2007р. №/0; в
ід 13.04.2007р. №/1; від 05.07.2007р. №/2; від
05.07.2007р. №/2; від 05.07.2007р. №/2 та від
11.09.2007р. № /3, від 11.09.2007р. № /3, від 11.
09.2007р. № /3.
В обґрунтування позовних в
имог позивач зазначає, що нав
едені податкові повідомленн
я рішення прийняті відпові
дачем з порушенням вимог зак
онодавства. А саме, визначаюч
и податкові зобовязання з
податку на землю відповідач
не прийняв до уваги надану по
зивачем довідку про норматив
ну грошову оцінку земельної
ділянки, яка свідчить про зна
ходження у його користуванні
800,48 кв.м. землі. Тому, відповідач
дійшов помилкового висновку
про те, що розмір земельної ді
лянки, яка знаходиться у кори
стуванні позивача, складає 1122
,38 кв.м. Позивач також посилаєт
ься на відсутність у відпові
дача на момент оформлення ак
ту перевірки документів, які
б підтверджували факт викор
истання земельної ділянки са
ме у розмірі 1122,38 кв.м.
Щодо податкових зобовяз
ань з податку на прибуток під
приємств позивач вважає їх в
изначення таким, що не відпов
ідають Закону України «Про о
податкування прибутку підпр
иємств», Закону України «Про
банки та банківську діяльні
сть», Закону «Про податок на д
одану вартість»та іншим норм
ативно-правовим актам.
Так, позивач вказує, що існу
є неузгодженість між нормами
п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств»та п.п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Зак
ону України «Про податок на д
одану вартість»щодо відобра
ження у податковому обліку с
ум ПДВ, сплачених під час прид
бання легкових автомобілів.
З посиланням на п.п.4.4.1 п. 4.1 ст. 4 За
кону «Про порядок погашення
зобовязань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами»по
зивач стверджує про наявніст
ь у цій ситуації конфлікту ін
тересів. У звязку з цим він
вважає, що рішення має прийма
тися саме на його користь. Крі
м того, позивач обґрунтовує в
имоги у цій частині необхідн
істю застосування спеціальн
ої норми, якою вважає п.п. 7.4.2 п. 7.4
ст. 7 Закону «Про ПДВ». Відпові
дно до цього підпункту суми П
ДВ у складі вартості придбан
их легкових автомобілів підл
ягають віднесенню до валових
витрат, що обумовлює відсутн
ість обєкта оподаткування
податком на прибуток.
Стосовно висновків відпов
ідача про неправомірність ві
днесення до групи 4 основних ф
ондів веб-сайту позивач вказ
ує, що авторські майнові прав
а на нього він не отримував. Ро
зуміння відповідачем пункту
договору, за яким був розробл
ений веб-сайт, щодо переходу а
вторських прав вважає помилк
овим, оскільки у договорі не з
азначені конкретні майнові а
вторські права. У цьому випад
ку Закон України «Про авторс
ьке право і суміжні права» вс
тановлює, що не зазначені у до
говорі права не передаються.

Також, позивач посилається
на помилковість висновків в
ідповідача щодо порушення по
рядку амортизації міні-АТС. З
посиланням на Положення про
технічний захист інформації
в Україні позивач стверджує
, що міні-АТС вважається скла
довою частиною інформаційно
ї системи та одночасно машин
ою для автоматичної обробки
інформації. Такі обєкти зг
ідно з п.п.8.2.2п. 8.2 ст. 8 Закону Укра
їни «Про оподаткування прибу
тку підприємств»відносятьс
я до четвертої групи основни
х фондів, що спростовує довод
и відповідача.
Щодо віднесення до валових
витрат сум сформованого стр
ахового резерву позивач зазн
ачає, що відповідач не має зак
онних повноважень для переві
рки правильності його формув
ання. Такі повноваження нале
жать Національному банку Укр
аїни. Відповідачеві були над
ані документи, на підставі як
их він мав можливість встано
вити загальну суму усіх кред
иторських вимог та суми сумн
івної заборгованості. Рух ко
штів по рахункам був наданий
відповідачеві без конкретиз
ації осіб клієнтів банку, оск
ільки цього вимагає банківсь
ка таємниця. У наданні конкре
тних кредитних справ відпові
дачеві було відмовлено через
невідповідність його запиті
в вимогам Закону «Про банки т
а банківські діяльність». За
твердженням позивача відсут
ність у відповідача кредитни
х справ конкретних клієнтів
не може заважати перевірці с
кладу валових витрат щодо су
м віднесеного до них страхов
ого резерву. Відповідно до п.п
. 12.2.1, 12.2.3 п. 12.2 ст. 12 Закону «Про опода
ткування прибутку підприємс
тв»базу, від якої залежить ро
змір страхового резерву, що в
ідноситься до валових витрат
, визначає загальна сума вида
них кредитів. Крім того, позив
ач посилається на неправомір
ність відображення у акті пе
ревірки порушення п.п.5.3.9 п. 5.3. ст
. 5 Закону «Про оподаткування п
рибутку підприємств». Цей пі
дпункт встановлює, що не нале
жать до складу валових витра
т будь-які витрати, не підтвер
джені відповідними розрахун
ковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких пе
редбачена правилами ведення
податкового обліку. Кредитн
і справи клієнтів не є розрах
унковими, платіжними, або інш
ими документами, ведення яки
х передбачене правилами веде
ння податкового обліку.
Також, позивач спростовує в
исновки відповідача щодо пор
ушення п.п.5.3.9 п. 5.3. ст.5 Закону «Пр
о оподаткування прибутку під
приємств»у звязку з ненада
нням кредитних справ, що підт
верджували б правомірність с
трахування кредитів за ними.
Позивачем надані платіжні д
окументи, які підтверджують
факт перерахування страхови
х платежів за договорами про
страхування кредитів з ЗАТ «
Фінансова група «Страхові тр
адиції».
Крім того, позивач вказує
на неправомірність застосу
вання до нього штрафних санк
цій за несвоєчасне перерахув
ання до бюджету податку на до
ходи нерезидентів. Так, ним бу
в утриманий та сплачений цей
податок при виплаті процент
ів на користь АТ «Огрес Комер
цбанк», що є резидентом Латві
йської республіки. Позивач в
важає, що санкції відповідно
до п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону Україн
и «Про порядок погашення зоб
овязань платників податкі
в перед бюджетами та державн
ими цільовими фондами»можут
ь застосовуватися лише у вип
адках, коли нарахування та сп
лата податку має передувати
виплатам. Підпунктом 13.2 ст. 13 За
кону «Про оподаткування приб
утку підприємств» передбаче
ний обовязок нараховувати
та сплачувати податок з дохо
ду нерезидента під час його в
иплати, а не до виплати. Позив
ач також посилається на пору
шення строку застосування шт
рафних (фінансових) санкцій, я
кий встановлений ст.250 Господа
рського кодексу України.

Відповідач у заперечення
х на позовну заяву №1690/9/10-206 від 04.10
.2007р. та додаткових поясненнях
без номера та дати заперечує
проти задоволення позовних
вимог з наступних підстав.
Ним була проведена планова
виїзна перевірка позивача, п
ід час якої було встановлене
, що позивач згідно з Державни
м земельним кадастром є кори
стувачем земельної ділянки
площею 1122,38 кв.м. Це підтверджує
ться довідкою Головного упра
вління земельних ресурсів №0
7-05/6802 від 12.03.2007р. Відповідно до ст. 2
Закону України «Про плату за
землю»користування землею є
платним. Підставою для нарах
ування податку на землю згід
но зі ст. 31 Закону «Про плату за
землю»є дані державного зем
ельного кадастру. Позивачем
у встановлені наказом ДПА Ук
раїни №582 від 02.12.2003р. строки розра
хунок земельного податку з д
ілянки площею 1122,38 кв.м. не був по
даний, податок не сплачений. Т
ому, відповідачем прийняті п
одаткові повідомлення-рішен
ня, якими позивачеві визначе
ні податкові зобовязання з
податку на прибуток у сумі 9279г
рн. та застосовані штрафні са
нкції у сумі 4639,5 грн. Відповіда
ч вважає, що наявність у позив
ача документів, які підтверд
жують право користування зем
ельною ділянкою площею 800,48 кв.м
. не виключає його обовязку
сплачувати податок за усю зе
мельну ділянку площею 1122,38 кв.м
. З посиланням на рішення Конс
титуційного суду України від
22.09.2005р. відповідач стверджує, щ
о відсутність документів, як
і встановлюють право користу
вання ділянкою не є підставо
ю для звільнення від сплати п
одатку, оскільки він справля
ється на підставі даних Держ
авного земельного кадастру.

Щодо донарахування податк
у на прибуток та застосуванн
я відповідних штрафних санкц
ій відповідач вказує, що відп
овідно до п.п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону «
Про податок на додану вартіс
ть», сума податку, сплаченого
при придбанні легкового авт
омобіля, що включаються до ск
ладу основних фондів, не вклю
чається до податкового кред
иту та відноситься до складу
валових витрат. Легкові авто
мобілі, що були придбані пози
вачем, згідно з п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Зак
ону «Про оподаткування прибу
тку підприємств»відносятьс
я до другої групи основних фо
ндів. Підпунктом 8.4.1 тієї самої
статті чітко визначено, що у р
азі придбання основних фонді
в балансова вартість відпові
дної групи збільшується на с
уму вартості їх придбання бе
з урахування сплаченого ПДВ.
Одночасно п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону
«Про оподаткування прибутку
підприємств»забороняє вклю
чення до складу валових витр
ат суми ПДВ, що включені до цін
и товарів, які придбаваються
платником податків для пода
льшого використання у власні
й господарській діяльності.
Зважаючи на ці норми відпові
дач дійшов висновку, що сплач
ені у складі вартості легков
их автомобілів суми ПДВ не ві
дносяться до складу податков
ого кредиту, не збільшують ба
лансову вартість основних фо
ндів, які підлягають амортиз
ації, не підлягають віднесен
ню до валових витрат, а погаша
ються за рахунок інших джере
л. Тому позивач неправомірно
включив до скалу балансової
вартості основних фондів др
угої групи суму ПДВ, яка сплач
ена у складі вартості придба
них ним легкових автомобілів
.
Щодо віднесення до 4-ї групи
основних фондів веб-сайту ві
дповідач з посиланням на Пор
ядок функціонування веб-сайт
ів органів державної виконав
чої влади стверджує, що веб-са
йт є програмним засобом, тобт
о сукупністю програм. Статте
ю 155 ГК України та ст.420 ЦК Україн
и компютерні програми відн
есені до обєктів права інт
електуальної власності. Ці о
бєкти підпадають під визна
чення нематеріальних активі
в, яке міститься у п. 1.2 ст. 1 Закон
у «Про оподаткування прибутк
у підприємств». Договором мі
ж позивачем та ТОВ «Піментос
»передбачене, що після підпи
сання акту приймання перед
ачі та здійснення всіх розра
хунків останній передає пози
вачеві авторські майнові пра
ва на веб-систему. Враховуючи
це, відповідач дійшов виснов
ку про набуття позивачем нем
атеріального активу у вигляд
і веб сайту. Згідно з п.п. 8.1.2, 8.3.
9 ст. 8 наведеного вище Закону н
ематеріальні активи підляга
ють амортизації за лінійним
методом. Позивач у порушення
вказаних норм здійснював ам
ортизацію веб-сайту, як основ
ного фонду 4-ї групи, що призве
ло до заниження податку на пр
ибуток підприємств.
Стосовно перевірки правил
ьності формування та віднесе
ння до складу валових витрат
позивача сум сформованого с
трахового резерву відповіда
ч вказує, що позивачем були у
кладені кредитні договори з
ТОВ «Алеф», ПП ОСОБА_1, СФГ «
Чирченко». Позивач неправомі
рно сформував страхові резер
ви за цими кредитами, оскільк
и вони були забезпечені заст
авою. Позивачем не була надан
а інформація про рух коштів п
о рахункам цих осіб та розрах
унки формування страхового р
езерву без ідентифікації осі
б клієнтів. Це робить неможли
вим встановити точну суму сф
ормованого страхового резер
ву на дату прийняття заставн
ого майна на баланс позивача
. Відповідач зазначає, що п.п. 1
2.2.1 п. 12.2 ст. 12 Закону «Про оподатк
ування прибутку підприємств
»встановлює обовязок банк
ів створювати страховий резе
рв для відшкодування можливи
х витрат по основному боргу з
а всіма видами кредитів, гара
нтій, порук, придбаних цінних
паперів, інших активних банк
івських операцій, які віднос
яться до їх господарської ді
яльності. При цьому п.п. 12.2.2 тієї
самої статті передбачає, що с
траховий резерв створюється
фінансовою установою у розм
ірі, достатньому для покритт
я ризиків неповернення основ
ного боргу за кредитами, гара
нтіями, поруками, іншими вида
ми заборгованості, визнаними
нестандартними за методикою
, яка встановлюється Націона
льним банком України. Постан
овою Національного банку Укр
аїни №279 від 06.07.2000р. затверджене П
оложення про порядок формува
ння та використання резерву
для відшкодування можливих в
итрат за кредитними операція
ми банків. Цим положенням рег
улюється класифікація кред
итного портфелю банка з урах
уванням ряду критеріїв, сере
д яких оцінка фінансового ст
ану клієнта, наявність забез
печення кредиту, інформація
про рух коштів по основному р
ахунку тощо. Отже, за тверджен
ням відповідача з метою пере
вірки правильності класифік
ації кредитного портфелю бан
ку позивачеві необхідна інфо
рмація про рух коштів по раху
нку, фінансовий стан особу кл
ієнта, наявність забезпеченн
я виданого кредиту. Без цієї і
нформації податковий орган н
е може перевірити правильніс
ть класифікації кредитних оп
ерацій банка. Позивач на запи
ти відповідача відмовив у на
данні вказаної інформації з
посиланням на вимоги Закону
України «Про банки та банків
ські діяльність». Цим він поз
бавив відповідача можливост
і встановити фактори, від яки
х залежить класифікація кред
итного портфеля, і, як наслідо
к, правильність формування с
трахового резерву. За таких п
ідстав відповідач дійшов вис
новку про порушення позиваче
м п.п 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств», яка встановлює, що не нал
ежать до складу валових витр
ат будь-які витрати, не підтве
рджені відповідними розраху
нковими, платіжними та іншим
и документами, обов'язковіст
ь ведення і зберігання яких п
ередбачена правилами веденн
я податкового обліку.
Стосовно повноти та своєча
сності утримання та сплати д
о бюджету податку на доходи н
ерезидентів з джерелом їх по
ходження з України відповіда
ч зазначає, що за період з 31.08.2005р
. по 28.02.2006р. під час виплати доход
ів на користь нерезидента
АТ «Огрес Комерцбанка»позив
ач несвоєчасно утримав та пе
рерахував до бюджету податок
на доходи нерезидентів у сум
і 13 719,18 грн. За це порушення п. 17.1.9 с
т. 17 Закону України «Про поряд
ок погашення зобовязань пл
атників податків перед бюдже
тами та державними цільовими
фондами»встановлена відпов
ідальність у вигляді штрафни
х санкцій. Відповідач вважає
, що посилання позивача на стр
оки застосування адміністра
тивно господарських санкц
ій не можна приймати до уваги
, оскільки дія Господарськог
о кодексу не розповсюджуєтьс
я на податкові відносини.
Розглянувши подані стор
онами документи та матеріали
, заслухавши пояснення їх пре
дставників, всебічно і повно
зясувавши всі фактичні об
ставини, на яких ґрунтується
позов, обєктивно оцінивши
докази, які мають юридичне зн
ачення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окр
ужний адміністративний суд м
. Києва, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Відкрите акціон
ерне товариство комерційний
банк «Національний стандарт
»є юридичною особою, (код ЄДОП
ОУ 19020301). Попередня назва позива
ча Відкрите акціонерне тов
ариство комерційний банк «Сл
авутич»була змінена на Відкр
ите акціонерне товариство ко
мерційний банк «Національни
й стандарт», що підтверджуєт
ься витягом зі Статуту позив
ача, копією свідоцтва про дер
жавну реєстрацію, виписки з Д
ержавного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підп
риємців, та беззмінним кодом
ЄДРПОУ.
Відповідачем, Спеціалізов
аною державною податковою ін
спекцією у м. Києві по роботі з
великими платниками податк
ів, була проведена планова ви
їзна перевірка позивача з пи
тань дотримання вимог податк
ового, валютного, та іншого за
конодавства за період з 01.07.2004р.
по 30.09.2006р., результати якої відо
бражені у акті перевірки №247/43-1
0/19020 (надалі Акт перевірки).
Під час перевірки відповід
ачем були встановлені поруше
ння п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.
5, п.п. 8.1.1 п. 8.1, п.п. 8.2.2 п. 8.2, п.п. 8.3.9 п. 8.3, п.п. 8
.4.1 п. 8.4, п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону Украї
ни «Про оподаткування прибут
ку підприємств», в результат
і чого занижений податок на п
рибуток на суму 1 165 932, 95 грн. Відп
овідачем, також було встанов
лене порушення ст. 13 Закону Ук
раїни «Про плату за землю», вн
аслідок чого занижений земел
ьний податок у сумі 9 848,94 грн. Кр
ім того, у Акті перевірки відо
бражене порушення п. 13.2 ст. 13 Зак
ону України «Про оподаткуван
ня прибутку підприємств», як
е полягає в несвоєчасному ут
риманні та перерахуванні до
бюджету податку на дохід нер
езидента.
На підставі Акту перевірки
відповідачем були прийняті
податкові повідомлення ріше
ння від 05.03.2007р. №/0, яким позива
чеві визначена сума податков
их зобовязань з земельного
податку у сумі 9 484,94 грн., застос
овані штрафні (фінансові) сан
кції у сумі 4 924,47 грн. усього на с
уму 14 773,41 грн.; № /0 про визначен
ня податкових зобовязань з
податку на прибуток у сумі 1 165
932,95 грн. та застосовані штрафн
і санкції у сумі 1 106 507,33 грн. усьог
о на суму 2 272 440,28 грн.; №/0 про ви
значення податкових зобов
язань зі штрафних (фінансови
х) санкцій за несвоєчасне утр
имання та перерахування до б
юджету податку на прибуток і
ноземних юридичних осіб у су
мі 27 438,36 грн.
Позивач не погодився з прий
няттям наведених податкових
повідомлень рішень та под
ав відповідачеві скаргу від
21.03.2007р. №461/05 в порядку апеляційно
го узгодження згідно з п. 5.2 ст.
5 Закону України «Про порядок
погашення зобовязань плат
ників податків перед бюджета
ми та державними цільовими ф
ондами»від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (надал
і Закон 2181). Рішенням спеціал
ізованої ДПІ у м. Києві по робо
ті з великими платниками под
атків №4818/10/25-013 від 10.04.2007р. скасован
е податкове повідомлення р
ішення №/0 від 05.03.2007р. у частин
і податку на землю в сумі 569,94 гр
н. та штрафних (фінансових) сан
кцій в сумі 284,97 грн. Також у част
ині визначення штрафних (фін
ансових) санкцій в сумі 34 992 ,65 гр
н. на підставі п.п. 17.1.6 ст. 17 Закону
2181 скасоване податкове повід
омлення-рішення №/0 від 05.03.2007р
. Інші податкові повідомленн
я рішення залишені без змі
н.
Відповідно до абз. «б»п.п. 6.
4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про п
орядок погашення зобовяза
нь платників податків перед
бюджетами та державними ціль
овими фондами», податкове по
відомлення вважається відкл
иканим у разі, якщо контролюю
чий орган скасовує або зміню
є раніше прийняте рішення пр
о нарахування суми податково
го зобовязання (пені і штра
фних санкцій) або податковог
о боргу внаслідок їх адмініс
тративного оскарження. Врахо
вуючи, що податкові повідмол
ення-рішення №/0 від 05.03.2007р. та
№ /0 від 05.03.2007р. частково скасо
вані відповідачем, вони вваж
аються відкликаними та не сп
ричиняють для позивача наслі
дків у вигляді обовязку сп
латити зазначені у них суми. Т
ому наведені податкове повід
омлення рішення не порушую
ть прав та охоронюваних зако
ном інтересів позивача і поз
овні вимоги у цій частині зад
оволенню не підлягають.
У відповідності з п. 4.3 «Пор
ядку направлення органами де
ржавної податкової служби У
країни податкових повідомле
нь платникам податків та ріш
ень про застосування ш
трафних (фінансових) санкцій
», який затверджений наказом
Державної
податкової адміністраці
ї України від 27.05.2003 N 247 (зареєстро
вано в Міністерстві
юстиції України
11 червня 2003 р. за N 467/7788) з метою дове
дення граничних строків спла
ти податкових зобовязань 13.04.200
7р. позивачеві були надіслані
податкові повідмолення рі
шення: № 000464310/0 про визначення су
ми податкових зобовязань з
земельного податку у сумі 9279 г
рн., застосовані штрафні (фіна
нсові) санкції у сумі 4639,5 грн. ус
ього на суму 13918,5 грн.; № /0 про в
изначення податкових зобов
язань з податку на прибуток у
сумі 1 165 932,95 грн. та застосовані
штрафні санкції у сумі 1 071 614,68 гр
н. усього на суму 2 237 447,63 грн.; №0000254
310/1 про визначення податкових
зобовязань зі штрафних (фі
нансових) санкцій за несвоєч
асне утримання та перерахува
ння до бюджету податку на при
буток іноземних юридичних ос
іб у сумі 27 438,36 грн.
Позивачем до Державної под
аткової адміністрації у м. Ки
єві була подана скарга №1530/05 ві
д 23.04.2007р., за результатами розгл
яду якої рішенням №2284/10/25-114 від 25.06
.2007р. податкові повідомлення
рішення від 13.04.2007р. № 000464310/0, №/0, №00
00254310/1 залишені без змін. За наве
дених вище підстав відповіда
чем були направлені позиваче
ві податкові повідомлення
рішення від 05.07.2007р. №000464310/2, №/2, 0000254
310/2, які за змістом аналогічні п
опереднім.
Позивачем до Державної под
аткової адміністрації Украї
ни була подана скарга №2183/05 від
06.07.2007р., за наслідками розгляду
якої було прийняте рішення №
8571/6/25-021 від 05.09.2007р. Згідно з цим ріш
енням прийняті раніш податко
ві повідомлення рішення з
алишені без змін. 11.09.2007р. відпов
ідачем були направлені позив
ачеві податкові повідомленн
я рішення № /3, №/3, /3, як
і за змістом також аналогічн
і відповідним податковим пов
ідомленням рішенням від 05.07
.2007р. та 13.04.2007р.
Суд вважає, що вимоги про в
изнання недійсними податков
их повідомлень-рішень від 05.03.20
07р. №/0; від 13.04.2007р. №/0, №/0, №00002
54310/1; від 05.07.2007р. №/2, №/2, №/2 та
від 11.09.2007р. № /3, № /3, № /3 підл
ягають задоволенню частково
виходячи з наступного.
За результатами перевір
ки відповідачем було встанов
лене та відображене у Акті пе
ревірки (арк.45, розділ 3.1.7.1) поруш
ення позивачем вимог ст. 13 Зак
ону України «Про плату за зем
лю», яке полягає у заниженні з
емельного податку у сумі 9 279 гр
н. За даними Державного земел
ьного кадастру, які надані ли
стом ДПА у м. Києві №1309/7/15-707 від 17.04.2
006р. у користуванні позивача з
находиться земельна ділянка
(кадастровий номер НОМЕР_1
) площею 1122,38 кв.м. Відомості про
наявність у державному земе
льному кадастрі даних про та
кий розмір земельної ділянки
підтверджуються листом Голо
вного управління земельних р
есурсів №07-05/6802 від 12.03.2007р.
Втім, позивач при нарахуван
ні та сплаті земельного пода
тку протягом 2004-2006р. керувався д
овідкою про нормативну грошо
ву оцінку земельної ділянки
№Ю-11739/2002 від 22.05.2002р., яка видана Киї
вським міським управлінням з
емельних ресурсів. Згідно з ц
ією довідкою площа земельної
ділянки складає 800,48 кв.м.
Статтею 206 Земельного коде
ксу України передбачене, що в
икористання землі в Україні
є платним. Обєктом плати за
землю є земельна ділянка. Ана
логічні приписи містяться у
статтях 2 та 5 Закону України «
Про плату за землю». Згідно зі
ст. 13 цього Закону підставою д
ля нарахування земельного по
датку є дані державного зе
мельного кадастру.
Вказане узгоджує
ться зі ст. 194 Земельного кодек
су України, відповідно до яко
ї призначенням Державного зе
мельного кадастру є забезпеч
ення необхідною інформацією
органів державної влади та о
рганів місцевого самоврядув
ання, заінтересованих підпри
ємств, установ і організацій
, а також громадян з метою регу
лювання земельних відносин,
раціонального використання
та охорони земель, визначе
ння розміру плати за землю
і цінності земель у складі пр
иродних ресурсів, контролю з
а використанням і охороною з
емель, економічного та еколо
гічного обґрунтування бізне
с-планів та проектів землеус
трою.
Отже, розмір земель
ного податку визначається у
залежності від площі земельн
ої ділянки, дані про яку містя
ться виключно у державному з
емельному кадастрі. Надана п
озивачем довідка про нормати
вну грошову оцінку земельної
ділянки не спростовує навед
ені відповідачем докази знах
одження у державному земельн
ому кадастрі даних щодо площ
і земельної ділянки позивача
. Суд не приймає її до уваги, ос
кільки вона видана 22.05.2002р., у звя
зку з чим не може беззаперечн
о свідчити про кількісну хар
актеристику земель, які знах
одилися у користуванні позив
ача протягом 2004-2006 років.
Крім того, відповідно до с
т. 196 Земельного кодексу Украї
ни державний земельний кадас
тр включає окремо як грошову
оцінку земельних ділянок, та
к і облік кількості та якості
земель. При цьому згідно зі ст
. 203 ЗК України саме облік кільк
ості та якості земель відобр
ажає відомості, які характер
изують кожну земельну ділянк
у за площею та складом
угідь. Функцієй грошової оці
нки земельної ділянки у скла
ді державного земельного кад
астру не є визначення площі з
емельної ділянки.
Суд не приймає до уваги поси
лання позивача на відсутніст
ь на момент перевірки докуме
нтів, які підтверджували б йо
го право на користування зем
ельно ділянкою площею 1122,38 кв.м
. У акті перевірки відповідач
посилається на лист ДПА у м. К
иєві від 17.04.2006р. №1309/7/15-707, у якому мі
ститься інформація про дані
державного земельного кадас
тру. Отриманий відповідачем
після завершення перевірки л
ист Головного управління зем
ельних ресурсів №07-05/6802 від 12.03.2007р
. тільки підтверджує ці дані.

У разі незгоди з даними держ
авного земельного кадастру п
озивач не позбавлений права
у встановленому законом поря
дку оскаржити їх до суду.
Зважаючи на це позовні вимо
ги у частині визнання нечинн
ими податкових повідомлень
рішень № /0 від 13.04.2007р., №/2 від
05.07.2007р. та № /3 від 11.09.2007р. не підл
ягають задоволенню.

Відповідачем під час пере
вірки дотримання порядку амо
ртизації основних фондів бул
и встановлені та відображені
у акті перевірки (арк. Акту 34) ф
акти порушення позивачем п.п
. 8.4.1 п. 8.4 ст.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підп
риємств»(надалі Закон «Про
оподаткування…»). А саме, пози
вач неправомірно включив до
балансової вартості основни
х фондів суму податку на дода
ну вартість, який був сплачен
ий ним при придбанні легкови
х автомобілів. Згідно надано
го відповідачем розрахунку п
одаткових зобовязань з под
атку на прибуток наведене по
рушення призвело до нараува
ння податку у сумі 7 042,36грн.
Відповідно до п.п. 8.4.1 п.8.4 ст. 8 За
кону «Про оподаткування приб
утку підприємств», у разі зді
йснення витрат на придбання
основних фондів балансова ва
ртість відповідної групи збі
льшується на суму вартості ї
х придбання, з урахуванням тр
анспортних і страхових плате
жів, а також інших витрат, поне
сених у звязку з таким прид
банням, без урахування сплач
еного податку на додану варт
ість, у разі коли платник пода
тку на прибуток підприємств
зареєстрований платником по
датку на додану вартість.
Пунктом 5.3.3. п. 5.3 ст. 5 Закону, вст
ановлено, що не включаються д
о складу валових витрат витр
ати на сплату податку на дода
ну вартість, включеного до ці
ни товарів (робіт, послуг), що п
ридбаваються платником пода
тку для виробничого або неви
робничого використання.
Одночасно існує норма п.п
. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
(надалі «Про ПДВ»), згідно з
якою не включається до склад
у податкового кредиту та в
ідноситься до складу валових
витрат сума податку, сплач
ена платником податку при пр
идбанні легкового автомобіл
я (крім таксомоторів), що включ
ається до складу основних фо
ндів.
Згідно з Актом перевірки по
зивачем придбавалися легков
і автомобілі, які були включе
ні до другої групи основних ф
ондів. Тому, суд погоджується
з твердженням позивача про н
еобхідність застосування но
рми п.п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПД
В»як спеціальної щодо формув
ання валових витрат при прид
банні легкових автомобілів.

Суд не приймає до уваги по
силання відповідача на невід
повідність такого порядку фо
рмування валових витрат норм
ам Закону «Про оподаткування
…», до якого не були внсені від
повідні зміни. Пунктом 4 статт
і 8 КАС України передбачена за
борона відмови в розгляді та
вирішенні адміністративної
справи з мотивів неповноти, н
еясності, суперечливості чи
відсутності законодавства, я
ке регулює спірні відносини.

Як вже зазначалося, норми п.
п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПДВ»є с
пеціальними, оскільки регулю
ють питання оподаткування ко
нкретної операції. Крім того
, суд враховує, що така редакці
я п.п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПДВ»
прийнята згідно із Законом У
країни «Про внесення змін до
Закону України "Про Державни
й бюджет України на 2005 рік” та д
еяких інших законодавчих акт
ів України»(Відомості Верхов
ної Ради, 2005, N 17, N 18-19, ст.267), тобто піз
ніше, ніж наведені вище норми
Закону «Про оподаткування п
рибутку підприємств».
Зважаючи на те, що обєкт
оподаткування податком на п
рибуток згідно з п. 3.1 ст. 3 Закон
у «Про оподаткування…»визна
чається шляхом зменшення сум
и скоригованого валового до
ходу звітного періоду на сум
у валових витрат та суму амор
тизаційних відрахувань, нав
едене у Акті перевірки поруш
ення п.п. 8.4.1 п. 8.4 ст. 8 вказаного За
кону не призвело до заниженн
я податкових зобовязань по
зивача з податку на прибуток
.
При прийнятті постанови у ц
ій частині суд враховує прип
иси п.п. 4.4.1 п. 4.4. ст. 4 Закону 2181, відп
овідно до якого у разі, коли но
рма закону чи іншого нормати
вно-правового акта, виданого
на підставі закону, або коли н
орми різних законів чи різни
х нормативно-правових актів
припускають неоднозначне (мн
ожинне) трактування прав та о
бовязків платників податк
ів або контролюючих органів,
внаслідок чого є можливість
прийняти рішення на користь
як платника податків, так і ко
нтролюючого органу, рішення
приймається на користь платн
ика податків.
У акті перевірки ві
дповідачем при нарахуванні п
одатку на прибуток також від
ображене порушення п.п. 8.1.1 п. 8.1 с
т. 8 Закону «Про оподаткування
…»(арк. Акту 36), згідно з яким по
зивач неправомірно застосув
ав для амотризації нематеріа
льного активу у вигляді веб-с
истеми норми амортизації, що
передбачені для четвертої г
рупи основних фондів. За розр
ахунком відповідача це поруш
ення спричинило заниження по
датку на прибуток у сумі 592,43 гр
н.
Відповідачем було вс
тановлено, що між позивачем (з
амовник) та ТОВ «Піментос»(ви
конавець) був укладений дого
вір №П-91 від 25.12.2003р., за яким остан
ній зобовязується створит
и та розмістити у мережі Інте
рнет веб-систему, а позивач
прийняти та оплатити цю робо
ту. Загальна вартість створе
ння веб-системи 6600 грн. Відпо
відно до п. 7.3 договору виконав
ець передає замовнику авторс
ькі майнові права на веб-сист
ему, за винятком права на прог
рамні компоненти тільки післ
я підписання акту прийому-пе
редачі та здійснення всіх ро
зрахунків. Акт виконаних роб
іт підписаний 19.04.2004р., останній
платіж за договором проведен
ий 21.04.2004р.
Відповідач вважає, що
веб-система за змістом є комп
ютерною програмою, яка вва
жається обєктом права інте
лектуальної власності (автор
ського права), і тому підпадає
під визначення «нематеріаль
ний актив». Відповідно до п.п.
8.1.2, 8.3.9 п. 8.3 ст. 8 Закону «Про оподат
кування…»для амортизації не
матеріальних активів застос
овується лінійний метод. На в
ідміну від цього, позивач зді
йсював амортизацію веб-систе
ми як основного фонду четвер
тої групи, чим порушив вимоги
наведених пунктів закону.
Суд вважає такі висно
вки неправомірними виходячи
з наступного.
У відповідності до ст
. 8 Закону України «Про авторсь
ке право і суміжні права»ком
пютерні програми віднесен
і до обєктів авторського пра
ва.
Пунктом 1.2 ст. 1 Закону «
Про оподаткування…»встанов
лене, що нематеріальний акти
в це обєкти інтелектуал
ьної, в тому числі промислово
ї власності, а також інші анал
огічні права, визнані у поряд
ку, встановленому відповідни
м законодавством, обєктом
права власності платника под
атку.
Підпункт 8.3.9. п. 8.3 ст. 8 Закону «
Про оподаткування …» встанов
лює окремий порядок (лінійни
й метод) для амортизації нема
теріальних активів.
Одночасно п.п. 8.2.2. п. 8.2 ст. 8 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я …»до 4-ї групи основних фо
ндів відносить комп'ютерні п
рограми. При цьому у наведе
ному підпункті мається вказі
вка, що термін “компютерна
програма” розуміється у зна
ченні, наведеному у законода
встві з питань охорони автор
ських та суміжних прав.
Суд погоджується з т
вердженням відповідача, що в
еб-система є компютерною п
рограмою, яка може бути обє
ктом авторських майнових пра
в. Втім, суд вважає, що компю
терні програми підлягають ам
отризації як основні фонди ч
етвертої групи. Такого висно
вку суд дійшов через наявніс
ть прямої вказівки на включе
ння компютерних програм у
розумінні законодавства з пи
тань охорони авторських та с
уміжних прав до четвертої гр
упи основних фондів у підпун
кті 8.2.2 п. 8 ст. 8 Закону «Про опода
ткування…». Ця норма є спеціа
льною у порівнянні з п.п. 8.3.9. п. 8.3
ст. 8 Закону «Про оподаткуванн
я …», оскільки передбачає пор
ядок амортизації конкретног
о обєкта, а не нематеріальн
их активів взагалі.
Крім того, суд приймає до у
ваги твердження позивача про
відсутність факту передачі
авторських майнових прав на
веб систему. По-перше, догов
ором між позивачем та ТОВ «Пі
ментос»не визначені конкрет
ні авторські майнові права, щ
о з урахуванням ст.31 Закону Ук
раїни «Про авторське право і
суміжні права» є підставою в
важати ці права не переданим
и. По-друге, відповідачем не вс
тановлена наявність первинн
их бухгалтерських чи інших д
окументів, як-то довіреносте
й на отримання цінностей, що п
ідтверджували б передачу сам
е нематеріального активу. Су
дом також враховується, що п. 7
.3 договору між позивачем та ТО
В «Піментос»передбачає пере
дачу авторських майнових пра
в на веб-систему, за винятком п
рава на програмні компоненти
.

Стосовно встановленого в
ідповідачем порушення п.п. 8.1.1 п
. 8.1, п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону «Про опо
даткування прибутку підприє
мств»щодо неправомірного за
стосування позивачем норм ам
ортизації для основних фонді
в «Міні АТС»(арк.. Акту 37), що п
ризвело до заниження податку
на прибуток у сумі 1 481,57 грн. суд
вважає ці висновки необґрун
тованими.
За змістом акту перевірки п
озивачем були придбані Міні
АТС, які після введення в ек
сплуатацію він амортизував я
к основні фонди 4-ї групи. Відп
овідач стверджує, що за техні
чними характеристиками Міні
-АТС не відносяться до основн
их фондів, що перераховані у с
кладі 1, 2 та 4 групи, тому підляг
ають віднесенню до третьої г
рупи основних фондів.
Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС Ук
раїни в адміністративних спр
авах про протиправність ріше
нь, дій чи бездіяльності суб'є
кта владних повноважень обов
'язок щодо доказування право
мірності свого рішення, дії ч
и бездіяльності покладаєтьс
я на відповідача, якщо він зап
еречує проти адміністративн
ого позову. Відповідач проти
заявленого позову заперечув
ав повністю, однак будь-яких д
оказів на підтвердження прав
омірності наведених висновк
ів не надав.
У відповідності до п. 2.3.4 Пор
ядку оформлення результатів
невиїзних документальних, в
иїзних планових та позаплано
вих перевірок з питань дотри
мання податкового, валютного
та іншого законодавства, що з
атверджений наказом Державн
ої податкової адміністрації
України від 10.08.2005р. N 327 не допуск
ається відображення в акті п
еревірки необґрунтованих да
них, а також субєктивних пр
ипущень перевіряючими, які н
е мають підтверджених доказі
в. У порушення цієї норми відп
овідач у акті перевірки не по
слався на жоний доказ, що підт
верджував би його висновки п
ро технічні характеристики М
іні-АТС.
З урахуванням цього суд при
ймає до уваги посилання пози
вача на підпункт 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я … », яким визначений склад 4-ї
групи основних фондів. Згідн
о з ним до четвертої групи осн
овних фондів відносяться: ел
ектронно-обчислювальні маши
ни, інші машини для автоматич
ного оброблення інформації,
пов'язані з ними засоби зчиту
вання або друку інформації, і
нші інформаційні системи, ко
мп'ютерні програми, телефони
(у тому числі стільникові), мі
крофони і рації, вартість яки
х перевищує вартість малоцін
них товарів (предметів). Ту обс
тавину, що до функцій автомат
ичної телефонної станції від
несене приймання та розподіл
телефонних дзвінків суд вва
жає загальновідомою, і такою
, що відповідно до п. 2 ст. 72 КАС Ук
раїни не потребує доказуванн
я. Відповідачем таке твердже
ння не спростовується. Отже М
іні-АТС вважається машиною д
ля автоматичного оброблення
інформації, яка передбачена
у складі 4-ї групи основних фо
ндів, що спростовує тверджен
ня відповідача про необхідні
сть її амортизації у складі 3-ї
групи основних фондів.
Також відповідаче
м при перевірці позивача вст
ановлено та відображене у Ак
ті перевірки (арк. Акту 23) поруш
ення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону «Про о
податкування…», внаслідок чо
го згідно з розрахунком відп
овідача були занижені податк
ові зобовязання з податку на
прибуток у сумі 1086360,25 грн.
Так, відповідачеві дл
я перевірки були надані кред
итні справи ТОВ «Алеф», ПП «
ОСОБА_1», СФГ «Черченко»та П
П «НАКК». В ході перевірки дан
их кредитних справ відповіда
ч дійшов висновків про необх
ідність використання інформ
ації про рух коштів по рахунк
ам позичальників, а також роз
рахунків страхового резерву
з ідентифікацією осіб позич
альників.
Крім того, матеріали справ
и містять копії листів відпо
відача, за якими він просить п
озивача надати кредитні, юри
дичні, адміністративні спра
ви клієнтів банку з випискам
и по основному рахунку (видач
а та погашення кредиту), догов
ори доміціляції векселів із
зазначенням конкретної особ
и, та інші документи. Позивач в
ідмовив у наданні цих докуме
нтів, внаслідок чого відпові
дач зробив висновок про немо
жливість перевірки правильн
ості формування страхового р
езерву. Зважаючи на це, відпов
ідач у Акті перевірки зазнач
ив, що до складу валових витра
т не належать будь-які витрат
и, не підтверджені відповідн
ими розрахунковими, платіжни
ми та іншими документами, обо
в'язковість ведення і зберіг
ання яких передбачена правил
ами ведення податкового облі
ку.
Тобто, підставою для виключ
ення зі складу валових витра
т сум сформованого позивачем
страхового резерву відповід
ач визначив відсутність доку
ментів, на підставі яких він м
ав би можливість перевірити
правильність формування стр
ахового резерву.
Суд не погоджується з таким
и висновками відповідача.
Згідно з п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону
«Про оподаткування…»до скла
ду валових витрат включаютьс
я суми коштів, внесені д
о страхових резервів у поряд
ку, передбаченому статтею 12 ць
ого Закону. Отже, склад валови
х витрат залежить від дотрим
ання порядку віднесення кошт
ів до страхових резервів, яки
й встановлений статтею 12 Зако
ну «Про оподаткування…».
Відповідно до п.п. 12.2.1 п. 12.2 ст. 12 З
акону «Про оподаткування…»б
удь-який банк зобов'язаний ст
ворювати страховий резерв дл
я відшкодування можливих втр
ат по основному боргу (без про
центів та комісій) за всіма
видами кредитів (у тому чи
слі консолідованим іпотечни
м боргом), а також гарантій, по
рук, придбаних цінних папері
в (у тому числі іпотечних серт
ифікатів з фіксованою дохідн
істю), інших активних банківс
ьких операцій, які відносять
ся до їх господарської діяль
ності згідно із законодавств
ом.
Підпунктом 12.2.3 пункту 12.2 ст. 1
2 Закону «Про оподаткування..»
визначене, що розмір ст
рахового резерву, що створює
ться за рахунок збільшення в
алових витрат фінансової уст
анови, для комерційних банкі
в не може перевищувати 10 ві
дсотків від суми боргових
вимог, а саме сукупної забо
ргованості за кредитами, г
арантіями та поруками, факти
чно наданими (виставленими н
а користь) дебіторам на остан
ній робочий день звітного по
даткового періоду.
З урахуванням положень цьо
го підпункту іншою нормою За
кону «Про оподаткування…»(п.
п. 12.2.2 п. 12.2. ст. 12) встановлено, що ст
ворення страхового резерву з
дійснюється фінансовою уста
новою самостійно у розмір
і, достатньому для
повного покриття ризиків
неповернення основного борг
у за кредитами, гарантіями, по
руками, придбаними цінними п
аперами, іншими видами забор
гованості, визнаними нест
андартними за методикою, я
ка встановлюється для банків
Національним банком України
, а також за кредитами, гаранті
ями, поруками, придбаними цін
ними паперами, іншими видами
заборгованості, визнаними б
езнадійними згідно з нормами
цього Закону.
З аналізу цих норм випливає
, що стаття 12 Закону «Про опода
ткування..»встановлює такий
порядок віднесення коштів до
страхових резервів, згідно з
яким він визначається двома
чинниками: достатністю для п
окриття ризиків неповерненн
я основного боргу, що визнани
й нестандартним у встановлен
ому НБУ порядку; максимумом у
10 відсотків від сукупної забо
ргованості за кредитами, гар
антіями та поруками станом н
а останній робочий день звіт
ного податкового періоду.
Як вже зазначалося, п.п. 5.2.4 п. 5.2
ст. 5 Закону «Про оподаткуванн
я…»ставить склад валових вит
рат у залежність від дотрима
ння вимог статті 12 Закону «Про
оподаткування…»при формува
нні страхового резерву. Відп
овідно до ст. 1 Закону України
«Про систему оподаткування»
механізм справляння податкі
в і зборів (обовязкових пла
тежів), пільги щодо оподаткув
ання можуть встановлюватися
тільки Законами про оподатк
ування. Тому, для перевірки пр
авомірності віднесення сум с
формавного страхового резер
ву до складу валових витрат п
одатковий орган має встанови
ти відповідність такого відн
есення виключно вимогам ст. 12
Закону «Про оподаткування».

Постановою Правління Наці
онального банку України від
6 липня 2000 р. N 279 затверджене Поло
ження про порядок формування
та використання резерву для
відшкодування можливих втра
т за кредитними операціями б
анків. Цим положенням визнач
ена методика оцінки заборгов
аності за кредитними операці
ями, а саме методика віднесен
ня боргу до нестандартного. З
гідно з п. 1.3 вказаного Положен
ня банки самостійно виз
начають рівень ризику кредит
них операцій, які у відповідн
ості з п. 1.5 Положення відносят
ь до стандартних або нестанд
артних («під контролем», «суб
стандарстні», «сумнівні»та «
безнадійні»).
Як було встановлено під час
розгляду справи, позивач над
авав відповідачеві інформац
ію щодо руху коштів по рахунк
ам, а також розрахунки сум стр
ахового резерву без ідентифі
кації осіб позичальників. На
підставі цієї інформації мо
жливо визначити розмір сукуп
ної заборгованості за кредит
ами, гарантіями та поруками с
таном на останній робочий де
нь звітного податкового пері
оду, а також заборгованість, я
ка згідно з наведеним вище По
ложенням визначена банком не
стандартною.
За таких умов відповідач ма
в дані, на підставі яких можли
во встановити відповідність
сформованого кредиту вимога
м статті 12 Закону «Про оподатк
ування…».
Висновки акту перевірки та
заперечення відповідача про
ти адміністративного позову
базуються не відсутності у п
одаткового органу документі
в для перевірки правильно
сті формування банко
м страхового резерву.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Консти
туції України органи державн
ої влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові
особи зобовязані діяти ли
ше на підставі, в межах повнов
ажень та у спосіб, що передбач
ені Конституцією та законами
України.
Пунктом 4 ч.1 ст. 66 Закону Украї
ни «Про банки та банківську д
іяльність» нагляд за діяльні
стю банків віднесений до пов
новажень Національного банк
у України. Спосіб здійснення
нагляду встановлений у ст. 71, 73
того самого Закону. Статтею 55
Закону України «Про націона
льний банк України»визначен
о, що Національний банк Украї
ни здійснює функції банківсь
кого регулювання і нагляду з
а діяльністю банків в межах т
а порядку, передбачених зако
нодавством України. Націо
нальний банк здійснює постій
ний нагляд за дотриманн
ям банками, їх підроз
ділами, афілійованими та спо
рідненими особами банків на
території України та за корд
оном, банківськими обєднан
нями, представництвами та фі
ліями іноземних банків в Укр
аїні, а також іншими юридични
ми та фізичними особами банк
івського законодавства, н
ормативно-правових актів Нац
іонального банку і економ
ічних нормативів.
Затверджене поста
новою Правління Національно
го банку України від 6 липня 2000р
. N 279 «Положення про порядок фор
мування та використання резе
рву для відшкодування можлив
их втрат за кредитними опера
ціями банків»відноситься до
нормативно-правових актів Н
аціонального банку. Тому, наг
ляд за його дотриманням банк
ами, у тому числі щодо правиль
ності розрахунків сум страхо
вого резерву, здійснює Націо
нальний банк України. Таке тв
ердження узгоджується з п. 9.5 з
азначеного вище Положення, з
гідно з яким підрозділи сист
еми банківського нагляду Нац
іонального банку систематич
но проводять перевірки звітн
ості банків та їх філій щодо а
декватності класифікації кр
едитних операцій та дотри
мання банками порядку створе
ння і використання резерву
.
Таким чином, до повноважень
відповідача не належить пер
евірка правильності формува
ння страхових резервів, оскі
льки це є повноваженням Наці
онального банку України.
Таке відповідає о
бмеженням щодо доступу до ба
нківської таємниці, які вста
новлені ст.ст. 60, 61 Закону Украї
ни «Про банки та банківську д
іяльність». Згідно з ними інф
ормація щодо діяльності та ф
інансового стану клієнта, як
а стала відомою банку у проце
сі обслуговування клієнта та
взаємовідносин з ним чи трет
ім особам при наданні послуг
банку і розголошення якої мо
же завдати матеріальної чи м
оральної шкоди клієнту, є бан
ківською таємницею. Запити в
ідповідача про надання йому
документів з ідентифікацією
клієнтів банку не відповіда
ли вимогам ст. 62 наведеного За
кону, що є підставою для відмо
ви у наданні такої інформаці
ї.
При цьому суд враховує, що
витребувані документи не ві
дносяться до розрахункових,
платіжних або інших, обов'язк
овість ведення і зберігання
яких передбачена правилами в
едення податкового обліку.

Акт перевірки містить поси
лання на ненадання відповіда
чеві кредитних, юридичних та
адміністративних справ кліє
нтів позивача, документів що
до знаявності забезпечення к
редитів, договорів доміціляц
ії векселів, розрахунків стр
ахових резервів та інш. Визна
чвення терміну «розрахунков
ий документ»міститься у п. 1.35 с
т. 1 Закону України “Про платіж
ні системи та переказ коштів
в Україні”, згідно з яким це д
окумент на переказ коштів, що
використовується для ініцію
вання переказу з рахунка пла
тника на рахунок отримувача.
Аналогічне визначення статт
я 16 вказаного вище Закону дає
платіжним документам. Правил
а ведення податкового обліку
, тобто нормативні акти, що пр
ийняті у відповідності, та на
виконання законів про опода
ткування, не передбачають об
овязок ведення та зберіган
ня тих документів, що були ви
требувані відповідачем.
За результатами перевірк
и відповідачем встановлено п
орушення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону «
Про оподаткування…», ві
дповідно до якого не належат
ь до складу валових витрат бу
дь-які витрати, не підтвердже
ні відповідними розрахунков
ими, платіжними та іншими док
ументами, обов'язковість вед
ення і зберігання яких перед
бачена правилами ведення под
аткового обліку. Саме на підс
таві вказаного підпункту, по
рушення якого спростовано ви
ще, позивачеві визначені под
аткові зобовязання з подат
ку на прибуток.
Суд не приймає до уваги запе
речення відповідача щодо ная
вності у нього повноважень з
перевірки правильності клас
ифікації позивачем заборгов
аності як нестандартної, оск
ільки базою, від якої розрахо
вується розмір страхового ре
зерву, є сума всіх боргових ви
мог, а не тільки нестандартно
ї заборгованості.
Зважаючи на наведене, суд ді
йшов висновку, що висновки ві
дповідача щодо завищення вал
ових витрат на суму 4 375 547,64 грн. н
е відповідають приписам ст.5, 1
2 Закону «Про оподаткування…
»та зроблені з порушенням ч. 2
ст. 19 Конституції України щодо
меж повноважень податкового
органу.
Також суд вважає помилкови
м визначення відповідачем по
даткових зобовязань з пода
тку на прибуток в сумі 41 386 грн. з
а порушення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закон
у «Про оподаткування…»(арк. А
кту 31).
Так, відповідачем було вста
новлене, що позивач здійснюв
ав страхові платежі за догов
ором про страхування кредиті
в із ЗАТ «Фінансова група «Ст
рахові традиції». На вимогу в
ідповідача позивач не надав
йому кредитні договори, що пі
дтверджували б правомірніст
ь віднесення здійснених плат
ежів до складу валових витра
т. Тому відповідач дійшов вис
новку про порушення позиваче
м п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону «Про опод
аткування…».
Позивачем надані суду копі
ї платіжних документів, які п
ідтверджують перерахування
страхових платежів ЗАТ «Фін
ансова група «Страхові тради
ції». З урахуванням наведено
ї вище оцінки ненадання витр
ебуваних відповідачем докум
ентів суд вважає спростовани
м його висновки про не підтве
рдження валових витрат платі
жними чи розрахунковими доку
ментами.
За аналогічних підстав суд
вважає безпідставними висно
вки Акту перевірки стосовно
порушення позивачем п.п. 4.1.6 п. 4.1
ст. 4 Закону «Про оподаткуванн
я…»(арк. Акту 15), внаслідок яког
о відповідачем визначені под
аткові зобовязання з подат
ку на прибуток в сумі 28 890 грн.. Н
енадання документів, що підт
верджують операції з формува
ння та розформування страхов
ого резерву, не може бути підс
тавою для висновків про зани
ження позивачем валових дохо
дів внаслідок не включення д
о них сум, передбачених п.п. 4.1.6 п
. 4.1 ст. 4 Закону «Про оподаткува
ння…».
Крім того, у порушення вимог
п. 1.7 Порядку оформлення резул
ьтатів невиїзних документал
ьних, виїзних планових та поз
апланових перевірок з питань
дотримання податкового, вал
ютного та іншого законодавст
ва, що затверджений Наказом Д
ержавної податкової адмініс
трації України від 10.08.2005 N 327, Акт
перевірки у цій частині не мі
стить посилання на первинні
або інші документи, які зафік
совані в бухгалтерському та
податковому обліку, що підтв
ерджують наявність факту отр
имання вказаних доходів.
За змістом адміністративн
ого позову та доповнень до нь
ого позивач навів обгрнутува
ння незаконності та безпідст
авності визначення податков
их зобовязань з податку на
прибуток за виключенням пор
ушення, яке відображене на ст
орінці 31 Акту перевірки (арифм
етична помилка). Це порушення
призвело до нарахування под
атку на прибуток у сумі 180 грн.

У відповідності з п.п. 17.1.3 п. 17.1 с
т. 17 Закону 2181 у разі, коли контро
люючий орган самостійно дона
раховує суму податкового зоб
овязання платника податкі
в за підставами, викладеними
у підпункті “б” підпункту 4.2.2 п
ункту 4.2 статті 4 цього Закону, т
акий платник податків зобов
язаний сплатити штраф у розм
ірі десяти відсотків від сум
и недоплати (заниження суми п
одаткового зобовязання) за
кожний з податкових періоді
в, установлених для такого по
датку, збору (обовязкового
платежу), починаючи з податко
вого періоду, на який припада
є така недоплата, та закінчую
чи податковим періодом, на як
ий припадає отримання таким
платником податків податков
ого повідомлення від контрол
юючого органу, але не більше п
ятдесяти відсотків такої с
уми та не менше десяти неопод
атковуваних мінімумів доход
ів громадян сукупно за весь с
трок недоплати, незалежно ві
д кількості податкових періо
дів, що минули. З урахуванням ц
ього штрафні санкції за п.п. 17.1.
3 п. 17.1 ст. 17 Закону 2181, які відповід
ають наведеному вище донарах
уванню складають 170 грн.
З огляду на необгрунтовані
сть суд відмовляє у задоволе
нні позовних вимог у цій част
ині. У іншій частині позовні в
имоги про визнання нечинними
податкових повідмолень рі
шень від 13.04.2007р. №/0, від 05.07.2007р. №/2, від 11.09.2007р. № /3 підлягають
задоволенню.
Також відповідачем відо
бражене у Акті перевірки пор
ушення п. 13.2 ст. 13 Закону «Про опо
даткування…»(арк. Акту 47), відп
овідно до якого позивачем за
період з 31.08.2005р. по 28.02.2006р. до або пі
д час виплати процентних дох
одів нерезидентові АТ «Огрес
Комерцбанка»(Латвія) по дого
вору від 10.08.2005р. не утриманий та
не перерахований до бюджету
податок на дохід нерезидент
ів на суму 13 719,18 грн.
За це порушення на підставі
п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону 2181 до позив
ача застосовані штрафні (фін
ансові) санкції у сумі 27 438,36 грн
.
Відповідно до п.п. 13.2 ст. 13 Зако
ну «Про оподаткування…»рези
дент, що здійснює на користь н
ерезидента будь-яку виплату
з доходу з джерелом його похо
дження з України, отриманого
таким нерезидентом від пров
адження господарської діяль
ності (у тому числі на рахунки
нерезидента, що ведуться в гр
ивнях), зобовязаний утриму
вати податок з таких доходів
, зазначених у пункті 13.1 цієї ст
атті, за ставкою у розмірі 15 ві
дсотків від їх суми та за їх ра
хунок, який сплачується до бю
джету під час такої виплати, я
кщо інше не передбачене норм
ами міжнародних угод, які наб
рали чинності.
Статтею 11 Конвенції м
іж Урядом України і Урядом Ла
твійської Республіки «Про ун
икнення подвійного оподатку
вання та попередження податк
ових ухилень стосовно податк
ів на доход і на майно»передб
ачено, що проценти, які виника
ють в одній Договірній Держа
ві і сплачуються резиденту д
ругої Договірної Держави, мо
жуть оподатковуватись у цій
другій Державі. Однак, такі пр
оценти можуть також оподатко
вуватись у тій Договірній Де
ржаві, в якій вони виникають, і
відповідно до законодавства
цієї Держави, але якщо одержу
вач фактично має право на про
центи, податок, що стягується
, не повинен перевищувати 10 пр
оцентів від загальної суми п
роцентів.
Між сторонами відсут
ній спір щодо застосування с
тавки оподаткування доходів
АТ «Огрес Комерцбанка» за до
говором від 10.08.2005р. Також не має
спору щодо факту утримання т
а оплати позивачем податку н
а доходи нерезидента. Повідо
мленнями рішеннями від 05.03.200
7р. №/0, від 13.04.2007р. №/1, від 05.07.2007р.
№ /2 та від 11.09.2007р. №/3 до позив
ача застосовані санкції за н
есвоєчасність такого утрима
ння та перерахування до бюдж
ету.
Підпунктом 17.1.9. п. 17.1 ст. 17 Зако
ну 2181, передбачено, шо у разі ко
ли платник податків здійснює
грошові виплати без поперед
нього нарахування та сплати
податку, збору (обовязково
го платежу), якщо відповідно д
о законодавства таке нарахув
ання та сплата є обовязков
ою передумовою такої виплати
, такий платник податків спла
чує штраф у подвійному розмі
рі від суми зобовязання з т
акого податку, збору (обовя
зкового платежу).
Отже, умовою застосвування
санкцій за цією нормою є здій
снення виплат без попередньо
го нарахування та сплати под
атку та одночасна наявність
у законодавстві вимог про об
овязкову передумову випла
т у вигляді нарахування та сп
лати податку.
Як вже було зазначено, п.п. 13.2 с
т. 13 Закону «Про оподаткування
…»встановлений обовязок р
езидента, який здійснює на ко
ристь нерезидента будь-яку в
иплату з доходу з джерелом йо
го походження з України, утри
мувати податок з таких доход
ів та сплачувати до бюджету
під час такої виплати.
Законодавство про оподатк
ування не містить вимог щодо
обовязкової передумови випл
ати доходів нерезидентам у в
игляді утримання та сплати д
о бюджету податку на ці доход
и. Тому, застосування п.п. 17.1.9. п. 17
.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ до позивач
а за податковими повідомленн
ями рішеннями від 05.03.2007р. №000025431
0/0, від 13.04.2007р. №/1, від 05.07.2007р. № /2 т
а від 11.09.2007р. №/3 не відповідає
вимогам законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України, кожна сторона п
овинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимог
и та заперечення, крім випадк
ів, встановлених статтею 72 цьо
го Кодексу. Відповідач не над
ав суду належних доказів щод
о правомірності прийнятих п
одаткових повідомлень - ріше
нь.
Згідно зі ст. 94 КАС Укр
аїни, якщо судове рішення ухв
алене на користь сторони, яка
не є субєктом владних повн
оважень, суд присуджує всі зд
ійснені нею документально пі
дтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (
або відповідного місцевого б
юджету, якщо іншою стороною б
ув орган місцевого самовряду
вання, його посадова чи служб
ова особа).
Якщо адміністратив
ний позов задоволено частков
о, судові витрати, здійснені п
озивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених в
имог, а відповідачу відпов
ідно до тієї частини вимог, у з
адоволенні яких позивачеві в
ідмовлено.
Згідно Прикінцевих
та перехідних положень КАС У
країни до набрання чинності
законом, який регулює порядо
к сплати і розмір судового зб
ору, розмір цього збору за под
ання позовів немайнового хар
актеру визначається відпові
дно до пп. „б” п.1 ст. 3 Декрету Ка
бінету Міністрів України „Пр
о державне мито”, тобто 3,40 гр
н.
У звязку з тим, що
судом позов немайнового хара
ктеру задовольняється частк
ово, судові витрати позивача
зі сплати судового збору під
лягають відшкодуванню йому з
Державного бюджету в полови
нному розмірі від максимальн
ої ставки судового збору.
Враховуючи викладе
не та керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163
КАС України, Окружний адміні
стративний суд м. Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Позовні вимоги Відкри
того акціонерного товариств
а Комерційний банк «Націонал
ьний стандарт»про визнання н
ечинними податкових повідом
лень рішень Спеціалізован
ої державної податкової інсп
екції у м. Києві по роботі з ве
ликими платниками податків в
ід 05.03.2007р. №/0; від 05.03.2007р. №/0; від
05.03.2007р. №/0; від 13.04.2007р. №/0; від 13.04
.2007р. №/0; від 13.04.2007р. №/1; від 05.07.2007р
. №/2; від 05.07.2007р. №/2; від 05.07.2007р. №
/2 та від 11.09.2007р. №/3, від 11.09.2007р. №
/3, від 11.09.2007р. № /3 задовольни
ти частково.
2. Визнати нечинними подат
кові повідомлення рішення
спеціалізованої державної п
одаткової інспекції у м. Києв
і по роботі з великими платни
ками податків
від 05.03.2007р. №/0, від 13.04.2007р. №/1,
від 05.07.2007р. № /2, від 11.09.2007р. № /3 пр
о визначення податкових зобо
вязань зі штрафних (фінанс
ових) санкцій за несвоєчасне
утримання та перерахування
до бюджету податку на прибут
ок іноземних юридичних осіб
у сумі 27 438,36 грн.;
від 13.04.2007р. № /0, від 05.07.2007р. №0000
454310/2, від 11.09.2007р. №/3 у частині ви
значення податкових зобов
язань з податку на прибуток у
сумі 1 165 752,95 грн. та застосованн
я штрафних (фінансових) санкц
ій у сумі 1 071 444,68грн. усього на су
му 2 237 197,63 грн.
У задоволенні інших позовн
их вимог відмовити.
3. Судові витрати в розмірі
1,70 грн. присудити на користь Ві
дкритого акціонерного товар
иства «Комерційний банк «Нац
іональний стандарт».
Постанова відповідно до
ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністрати
вного судочинства України на
бирає законної сили після за
кінчення строку подання заяв
и про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подан
о.
Постанова може бути оскарж
ена до суду апеляційної інст
анції протягом десяти днів з
дня її складення в повному об
сязі за правилами, встановле
ними ст.ст. 185-187 Кодексу адмініс
тративного судочинства Укра
їни.

Головуючий - суддя
Доб
рянська Я.І.