Справа № 22-а-7178/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -Калашник В.Л.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 серпня 2008 року справа №
22-а-7178/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі представника позивача

Дяченко С.П., Нікуліна О.А. Кірсановій
М.В. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної у м. Луганську ради

на постанову

Жовтневого районного суду м. Луганська

від

25.04.2008 року

у справі

№ 2-а-65/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної у м. Луганську ради, Головного Управління
Державного казначейства України в Луганській області

про

визнання дій неправомірними, стягнення
недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

13.03.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від
25.04.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної у м. Луганську ради, Головного Управління
Державного казначейства України в Луганській області про стягнення
недоотриманої щорічної компенсації на оздоровлення за 2002-2005 роки було
задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за
зазначеним видом компенсації за 2002-2005 роки у сумі 5504 грн. 80 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, апелянт зауважував, що позивач пропустив строк звернення до
суду з адміністративним позовом. За відсутності поважності причин такого
пропуску суд першої інстанції не застосував положення ч.1 ст. 100 КАС України
за 2002-2005 роки та не відмовив у позові з цих підстав, хоча на цьому
наполягав відповідач.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення
апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного
суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи,
вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції
встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок хвороб, які пов'язані з
участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням
категорії 1 НОМЕР_1, та повторною довідкою МСЕ № 0033528 від 07.02.2006 року та
перебуває на обліку у відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах
здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

КАС України набув чинності з 01.09.2005 року. Позивач звернувся з
теперішнім позовом до суду 13.03.2007 року, тобто більш ніж через рік після
набрання чинності процесуальним Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 за 2002 рік отримав виплату у грудні 2002 року, за 2003
рік - у грудні 2003 року, за 2004 рік - у листопаді 2004 року, за 2005 роки - у березня 2005 року, тобто з виплачених сум він повинен був дізнатися, що, на
його думку, його право на отримання цих сум в більшому розмірі, порушено.

Далі, юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною
причиною для поновлення йому строку звернення до суду.

Закони та інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма
громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення
законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду з позовом про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2002-2005 роки і поважних причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а відповідачі в даному
випадку на цьому наполягають (а.с.15). Тому пропуск такого строку є підставою
для відмови в позові за 2002- 2005 роки.

Суд першої інстанції помилково вважав можливим
застосовувати до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем
положення ст. 268 ЦК України.

Зазначеною нормою ЦК України встановлено, що позовна
давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженнями здоров'я або смертю.

Шкода в розумінні ЦК України визначається його ст.ст. 22,
23. Але зазначені норми не передбачають визначення в якості шкоди, ушкодження
здоров'я внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, цивільним кодексом визначено
нерозповсюдження позовної давності на вимоги про відшкодування шкоди у
випадках, передбачених цим законом, тобто в межах цивільних правовідносин.

Відшкодування шкоди шляхом сплати суми на оздоровлення
передбачено спеціальним законом, а саме Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Відповідно до преамбули цього закону, він визначає основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює
єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого
населення. Отже, до правовідносин, які регламентуються цим нормативно-правовим
актом не можуть застосовуватися положення цивільного кодексу.

Приймаючи до уваги те, що спеціальний закон, який регулює
правовідносини, що виникли між сторонами не містить приписів, які б не
обмежували право громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи
на звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
застосовувати передбачений процесуальним законом річний термін, а тому вважає
необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої
районної у м. Луганську ради та Головного Управління Державного казначейства
України в Луганській області неправомірними та стягнення недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005 роки.

Посилання суду першої інстанції на положення
п.3 ч.1 ст. 268 Цивільного Кодексу України є необґрунтованими, оскільки
Цивільний Кодекс України, зокрема §2 Глави 82, не регулює спірних
правовідносин, в тому числі з огляду на положення ч.1 ст. 1195, ст. 1 ЦК
України.

Тобто, вище перелічені вимоги ОСОБА_1 підлягають
відхиленню по сплаті допомоги на оздоровлення за 2001-2005 роки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в
частині задоволення позову, що призвело до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

В повному обсязі постанова складена
08.08.2008 року.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради - задовольнити.

Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 25.04.2008
року у справі № 2-а-65/08.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної у м. Луганську ради, Головного Управління
Державного казначейства України в Луганській області «про визнання дій
неправомірними, стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення»
- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: