Справа № 7/204
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТ
ИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
13.05.2008 р.

№ 7/204

Окружний адміністративн
ий суд міста Києва у складі ко
легії cуддів: Арсірій Р.О. (голо
вуючий), Пилипенко О.Є., Степан
юк А.Г., при секретарі судового
засідання Ісіковій О.Г., розгл
янувши позовну заяву і додан
і о неї документи
Товариства з обмеженою від
повідальністю "Газета"

до
Державної комісії з цінн
их паперів та фондового ринк
у

про
визнання частково нечинн
им рішення Державної комісії
з цінних паперівта фондовог
о ринку № 1000 від 17.10.2006

Представники:

від позивача
Бєлкін Л.М. керівник

від відповідача
Васильківська В.Є. пред
ставник за довіреністю

Позивач звернувся до О
кружного адміністративного
суду в м. Києві з позовною зая
вою до відповідача про визна
ння частково нечинним рішенн
я.
Позовні вимоги мотивован
і тим, що не зазначення в оскар
жуваному рішенні в якості юр
идичної бази для його створе
ння призвело до неврахування
вимог ст. 319 Цивільного кодекс
у України та введення штучни
х обмежень на користування в
ласникам цінних паперів своє
ю власністю. Відсутність нор
м щодо тимчасових свідоцтв і
зосередження на сертифіката
х цінних паперів (коли таких щ
е може не бути) не дозволить по
зивачу та іншим інвесторам с
користатися своїми правами
власника при відчуженні цін
них паперів.
Позивач вважає, що він має п
раво на оскарження нормативн
ого акта, а тому просить суд ви
знати таким, що не відповідає
актам вищої юридичної сили
Закону України «Про господар
ські товариства»та Цивільно
го кодексу України, рішення Д
ержавної комісії з цінних па
перів та фондового ринку від
17.10.2006 № 1000 в частині неврахуванн
я Положенням про порядок вед
ення реєстрів власників імен
них цінних паперів, затвердж
еним зазначеним Рішенням, мо
жливості перереєстрації пра
в власності на цінні папери т
имчасових свідоцтв про право
власності на цінні папери, а т
акож зобовязати Державну к
омісію з цінних паперів та фо
ндового ринку прийняти рішен
ня, яким внести такі зміни в По
ложення про порядок ведення
реєстрів власників іменних ц
інних паперів: абзац 1 преамбу
ли до зазначеного Положення
доповнити застереженням, що
дане Положення розроблене ві
дповідно до розділу 1 книги тр
етьої Цивільного кодексу Укр
аїни та глави 1 розділу ІІ Зако
ну України «Про господарські
товариства», розділ сьомий д
оповнити пунктом 29 такого змі
сту: «До виготовлення сертиф
ікатів цінних паперів та вид
ачі їх власникам, у випадках, п
ередбачених пунктами 13,14,15,16,18,19,22 ц
ього розділу, замість сертиф
ікатів цінних паперів реєстр
атору можуть надаватися тимч
асові свідоцтва про право вл
асності на цінні папери».
Ухвалою від 01.11.07 було відкрит
о провадження у справі та при
значено попереднє судове зас
ідання на 29.11.07 об 11:00.
Відповідач надав суду запе
речення на позов, в яких зазна
чив, що оскаржуване позиваче
м положення є законним та при
йнятим в межах повноважень в
ідповідача та повністю відпо
відає вимогам правовим актам
вищої юридичної сили Конс
титуції України, Цивільному
та Господарському кодексам У
країни, а також законам Украї
ни. Відповідач також зазначи
в про неможливість доповненн
я оскаржуваного рішення поло
женнями, що запропоновані по
зивачем, оскільки єдиним док
ументом, що підтверджує прав
о власності на цінні папери є
сертифікат цінних паперів, а
тому запровадження такого д
окумента як тимчасовий серти
фікат для можливості здійсню
вати відчуження цінних папер
ів є недопустимим. У звязку
з цим, позивач просив суд відм
овити позивачу в задоволенні
позову.
За результатами розгляду д
окументів і матеріалів подан
их позивачем, пояснень його п
редставника, Окружний адміні
стративний суд м. Києва, вст
ановив:
Відповідно до ст.171 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України передбачено, що п
равила цієї статті поширюють
ся на розгляд адміністративн
их справ щодо: законності (крі
м конституційності) постанов
Верховної Ради України, указ
ів та розпоряджень Президент
а України, постанов та розпор
яджень Кабінету Міністрів Ук
раїни, постанов Верховної Ра
ди Автономної Республіки Кри
м; а також щодо законності та в
ідповідності правовим актам
вищої юридичної сили нормат
ивно-правових актів міністер
ств, інших центральних орган
ів виконавчої влади, Ради мін
істрів Автономної Республік
и Крим, місцевих державних ад
міністрацій, органів місцево
го самоврядування, інших суб
'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.171 цього ж
Кодексу право оскаржити нор
мативно-правовий акт мають о
соби, щодо яких його застосов
ано, а також особи, які є суб'єк
том правовідносин, у яких буд
е застосовано цей акт.
Як встановлено судом, позив
ач здійснює професійну діяль
ність на ринку цінних папері
в, а саме веде діяльність по ви
пуску та обігу цінних папері
в (копія Ліцензії № 113381 містить
ся в матеріалах справи). Таким
чином, позивач є субєктом п
равовідносин, у яких буде зас
тосований оскаржуваний ним н
ормативно-правовий акт.
Згідно з п.2 ч.1 ст.171 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України передбачено, що пра
вила даної статті поширюютьс
я на розгляд адміністративни
х справ щодо законності та ві
дповідності правовим актам в
ищої юридичної сили норматив
но-правових актів міністерст
в, інших центральних органів
виконавчої влади, Ради мініс
трів Автономної Республіки К
рим, місцевих державних адмі
ністрацій, органів місцевого
самоврядування, інших суб'єк
тів владних повноважень.
Позивач вважає, що відсутні
сть в преамбулі оскаржуваног
о рішення посилання на Цивіл
ьний кодекс України та Закон
України «Про господарські т
овариства»є підставою для іг
норування приписів зазначен
их нормативно-правових актів
, а тому вбачає у цьому невідпо
відність оскаржуваного ріше
ння актам вищої юридичної си
ли.
Відповідно до Положення пр
о порядок ведення реєстрів в
ласників іменних цінних папе
рів, затвердженого рішенням
Державної комісії з цінних п
аперів та фондового ринку ві
д 17.10.2006 № 1000 зазначено: «Це Положе
ння розроблено відповідно до
статей 3 та 8 Закону України "Пр
о державне регулювання ринку
цінних паперів в Україні", ста
тей 6, 9 та 12 Закону України "Про Н
аціональну депозитарну сист
ему та особливості електронн
ого обігу цінних паперів в Ук
раїні", статті 47 Закону Україн
и "Про цінні папери та фондови
й ринок", Закону України "Про з
апобігання та протидію легал
ізації (відмиванню) доходів, о
держаних злочинним шляхом" т
а інших нормативно-правових
актів України».
Таким чином, перелік нормат
ивно-правових актів, на підст
аві яких розроблене оскаржув
ане позивачем рішення не є ви
черпним, а отже відсутні підс
тави вважати, що відсутність
в преамбулі рішення посилан
ня на Цивільний кодекс Украї
ни та Закону України «Про гос
подарські товариства»свідч
ить про невідповідність його
цим нормативно-правовим акт
ам.
Суд звертає увагу, що в Укра
їні відсутній Закон України
«Про нормативно-правові акти
», який би визначав обовязк
ову структуру нормативно-пра
вових актів, а також встановл
ював вимоги до змісту їх преа
мбули. Крім того, Цивільний ко
декс України та Закон Україн
и «Про господарські товарист
ва»не вимагають при прийнятт
і нових нормативно-правових
актів в сфері регулювання ко
рпоративних правовідносин з
дійснювати пряме посилання н
а Цивільний кодекс України т
а Закон України «Про господа
рські товариства». Згідно зі
ст.4 Цивільного кодексу Украї
ни основним актом цивільного
законодавства є Цивільний к
одекс України. Разом з тим, від
носини, які врегульовані оск
аржуваним позивачем нормати
вно-правовим актом, є не цивіл
ьними, а господарсько-правов
ими, а відтак, є складовою сист
еми господарського законода
вства, основу якого становит
ь Господарський кодекс Украї
ни. Тому, здійснення посиланн
я в преамбулі оскаржуваного
нормативно-правового акта ли
ше на Цивільний кодекс Украї
ни було б, виходячи з міркуван
ь позивача, підставою вважат
и, що такий нормативно-правов
ий акт не відповідає вимогам
Господарського кодексу Укра
їни.
На думку суду, невідповідні
сть нормативно-правового акт
а нормативно-правовому акту
вищої юридичної сили має про
являтися в суперечливості но
рми (норм), закріпленої в акті
вищої юридичної сили, з нормо
ю підпорядкованого норматив
но-правового акта, що регулюю
ть певну сферу суспільних ві
дносин. Під час розгляду спра
ви позивач не навів суду в обґ
рунтування своїх позовних ви
мог конкретних прикладів ная
вності конфлікту між нормами
оскаржуваного ним нормативн
о-правового акта та нормами Ц
ивільного кодексу України та
Закону України «Про господа
рські товариства». Необхідні
сть зазначення в преамбулі о
скаржуваного нормативно-пра
вового акта Закону України «
Про господарські товариства
»лише з тих підстав, що в п.2.4 та
6 розділу 6 оскаржуваного норм
ативно-правового акта згадує
ться тимчасове свідоцтво, пр
о яке йдеться в ст.30 Закону Укр
аїни «Про господарські товар
иства», на думку суду, не є обґ
рунтованим. А твердження про
можливе порушення відповіда
чем вимог Цивільного Кодексу
України будується на припущ
енні.
Відповідно до ч.7 ст.30 Закону
України «Про господарські то
вариства»передбачено, що до
дня скликання установчих збо
рів особи, які підписалися на
акції, повинні внести з ураху
ванням попереднього внеску н
е менше 30 відсотків номінальн
ої вартості акцій. На підтвер
дження внеску засновники вид
ають тимчасові свідоцтва.
Позивач вважає, що оскільк
и дана стаття передбачає мож
ливість видачі тимчасових св
ідоцтв, то вимога про надання
сертифікатів цінних паперів
, закріплена в пунктах 13-16,18,19,22 Ро
зділу 7 оскаржуваного нормат
ивно-правового акта, є необґр
унтованою, виходячи також із
змісту п.6 розділу 6 цього акта
, згідно з яким сертифікати ці
нних паперів видаються власн
икам тільки на сплачені відп
овідно до умов випуску цінні
папери. До виготовлення серт
ифікатів акцій та видачі їх в
ласникам визначеним способо
м право власності на акції пі
дтверджується договорами на
придбання акцій (договором п
ро створення акціонерного то
вариства - у разі розміщення а
кцій при створенні акціонерн
ого товариства) та/або тимчас
овими свідоцтвами, виданими
особам, які придбавають цінн
і папери. У звязку з цим пози
вач вважає, що тимчасові свід
оцтва мають розглядатися як
документи, що є підставою при
переході права власності на
цінні папери.
З цього приводу суд зазнача
є наступне.
Згідно з ч.3 ст.4 Закону Україн
и «Про національну депозитар
ну систему та особливості ел
ектронного обігу цінних папе
рів в Україні»передбачено, щ
о випуск цінних паперів у док
ументарній формі здійснюєть
ся емітентом шляхом виготовл
ення сертифікатів, які випус
каються з урахуванням вимог,
визначених Державною комісі
єю з цінних паперів та фондов
ого ринку.
Відповідно до ч.4 ст.5 цього
ж Закону передбачено, що підт
вердженням права власності н
а цінні папери є сертифікат, а
в разі знерухомлення цінних
паперів чи їх емісії в бездок
ументарній формі - виписка з р
ахунку у цінних паперах, яку з
берігач зобов'язаний надават
и власнику цінних паперів.
Згідно з абз.2 ч.4 ст.9 зазначен
ого Закону підставою для вне
сення змін до реєстру власни
ків іменних цінних паперів є
документи, згідно з якими пер
еходить право власності на в
ідповідні іменні цінні папер
и.
Таким чином, положення оска
ржуваного нормативно-правов
ого акта цілком відповідають
приписам акта вищої юридичн
ої сили Закону України «Пр
о національну депозитарну си
стему та особливості електро
нного обігу цінних паперів в
Україні».
При цьому суд звертає увагу
, що п.6 розділу 6 оскаржуваного
позивачем нормативно-правов
ого акта стосується завершал
ьного етапу процедури емісії
цінних паперів оформлення
документа, що посвідчує прав
о власності на цінні папери. К
рім того, видача сертифіката
цінних паперів можлива, якщо
цінні папери є сплаченими. Зг
ідно з ч.7 ст.30 Закону України «П
ро господарські товариства»
тимчасові свідоцтва посвідч
ують сплату лише 30 відсотків н
омінальної вартості емітова
них цінних паперів, а відтак ї
х наявність не може бути підс
тавою для видачі сертифікаті
в цінних паперів, оскільки ум
ова про їх сплаченість є вико
наною не в повному обсязі.
Посилання позивача на поло
ження Цивільного кодексу Укр
аїни, що регулюють відносини
власності судом до уваги не п
риймаються, оскільки останні
стосуються порядку відчужен
ня тих матеріальних благ, які
належать особі на певному пр
авовому титулі, а тому підтве
рджується відповідним докум
ентом.
Відповідно до ст.2 Кодексу а
дміністративного судочинст
ва України передбачено, що за
вданням адміністративного с
удочинства є захист прав, сво
бод та інтересів фізичних ос
іб, прав та інтересів юридичн
их осіб у сфері публічно-прав
ових відносин від порушень з
боку органів державної влад
и, органів місцевого самовря
дування, їхніх посадових і сл
ужбових осіб, інших суб'єктів
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на ос
нові законодавства, в тому чи
слі на виконання делегованих
повноважень.
Згідно зі ст. 7 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни принципами здійснення
правосуддя в адміністративн
их судах є: верховенство прав
а; законність; рівність усіх у
часників адміністративного
процесу перед законом і судо
м; змагальність сторін, диспо
зитивність та офіційне з'ясу
вання всіх обставин у справі
; гласність і відкритість адм
іністративного процесу; забе
зпечення апеляційного та кас
аційного оскарження рішень а
дміністративного суду; обов'
язковість судових рішень.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодек
су адміністративного судочи
нства України кожна сторона
повинна довести ті обставини
, на яких ґрунтуються її вимог
и та заперечення, крім випадк
ів, встановлених статтею 72 цьо
го Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України в адміністративн
их справах про протиправніст
ь рішень, дій чи бездіяльност
і суб'єкта владних повноваже
нь обов'язок щодо доказуванн
я правомірності свого рішенн
я, дії чи бездіяльності покла
дається на відповідача, якщо
він заперечує проти адмініс
тративного позову.
Під час розгляду справи поз
ивач не довів суду порушення
його прав чи інтересів оскар
жуваним нормативно-правовим
актом.
Разом з тим, відповідач по с
праві покладений на нього об
овязок щодо доказування ви
конав, та обґрунтовано довів
правомірність прийнятого ни
м нормативно-правового акта
та узгодженість його норм з п
оложеннями інших актів вищої
юридичної сили.
Судом також встановлено, що
оскаржуваний позивачем норм
ативно-правовий акт прийняти
й відповідачем з дотриманням
вимог, викладених в ч.3 ст.2 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України.
Таким чином, суд, оцінивши
наявні у матеріалах справи д
окази та заслухавши поясненн
я сторін, відповідно до ст.86 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України, вважає, що п
озовні вимоги задоволенню не
підлягають.
Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України, Господарсь
кий суд міста Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
У позові Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Газета” до Державної коміс
ії з цінних паперів та фондов
ого ринку про визнання частк
ово нечинним рішення Державн
ої комісії з цінних паперів т
а фондового ринку № 1000 від 17.10.2006 в
ідмовити повністю.

Постанова набирає законн
ої сили після закінчення стр
оку подання заяви про апеляц
ійне оскарження, встановлено
го Кодексом адміністративно
го судочинства України, якщо
таку заяву не було подано. Якщ
о було подано заяву про апеля
ційне оскарження, але апеляц
ійна скарга не була подана у в
становлений строк постанова
набирає законної сили після
закінчення цього строку.
Постанова може бути оскарж
ена до суду апеляційної інст
анції протягом десяти днів з
за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом п
одання через суд першої інст
анції заяви про апеляційне о
скарження з наступним поданн
ям протягом двадцяти днів ап
еляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана без п
опереднього подання заяви пр
о апеляційне оскарження, якщ
о скарга подається у строк, вс
тановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Дата виготовлення та підпи
сання повного тексту постано
ви 05.06.08 р.