Справа № 22-а-7090/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Іващенко В.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 серпня 2008 року справа №
22-а-7090/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.В., Нікуліна О.А. Кірсановій М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Ровеньківської міської ради Луганської області

на постанову

Ровеньківського міського суду Луганської
області

від

23.05.2008 року

у справі

№ 2-а-113/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Ровеньківської міської ради Луганської області

про

визнання дій протиправними та зобов'язання
зробити виплату недорахованої щорічної разової допомоги до 5 травня, -

В С Т А Н О В И Л А :

15.04.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому просила визнати неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської
області у виплаті одноразової грошової допомоги за 2003-2007 роки та
стягнути недоотримані кошти, передбачені
ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», як учаснику бойових дій в сумі 5214,05 грн.

Постановою Ровеньківського
міського суду Луганської області від 23
травня 2008 року позов було задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської
міської ради Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду
не з'явилися.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу необхідним задовольнити частково, а
судове рішення таким, що підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач є учасником бойових дій, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч.5
ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік», мінімальна пенсія за віком з
01.01.2004 року встановлена в розмірі 92,45 грн.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом
на 05.05.2007 року встановлена в розмірі 406 грн.

Фактично позивач отримав від управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської
ради Луганської області: у 2003 році - 90 грн., у 2004 році - 120 грн.,
у 2005 р. - 250 грн., у 2006 р. - 250 грн., у 2007 році - 280 грн. При цьому
відповідач керувався положеннями ст. 28 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2003 рік", ст. 44 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік", ст. 34 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006 рік", ст. 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік".

З огляду на те, що ст. 28 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2003 рік", ст. 34 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" до теперішнього часу не визнані неконституційними
Конституційним Судом України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд
першої інстанції необґрунтовано визнав дії відповідача неправомірними при
нарахуванні та виплаті позивачу сум щорічної допомоги
до 05 травня учаснику бойових дій за 2003,
2005, 2006 роки. За таких обставин твердження суду першої інстанції про невідповідність зазначених норм є
передчасними, бо це є прерогативою саме Конституційного Суду України.
Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними.

За
відсутності визнання таких законів про бюджет неконституційними у суду першої
інстанції не було правових підстав визнавати дії відповідача протиправними, бо
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, положення ст. 44 Закону України “Про Державний
бюджет на 2004 рік” визнане неконституційним на підставі рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2004 (v020p710-04) від 01.12.2004 року, а
положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової
допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2004 року у
розмірі 120 гривень, а не в розмірі 462,25 гривень (92,45 х 5) згідно Закону
України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від
09.07.2003 р. та 2007 року в розмірі 280 гривень, встановлених Законом України
“Про Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі 2050,30 грн. (410,06 х 5)
згідно ч.1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій за 2004 та 2007 роки у розмірі (462,25 - 120) + (2050,30 - 280) =
342,25 + 1770,30 = 2112,55 гривень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в
частині задоволення позову за 2003, 2005 та 2006 роки, що призвело до
неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
в цій частині підлягає скасуванню. В іншій частині, тобто стягнення
недоотриманої частини допомоги за 2004 та 2007 рік судове рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п.1,3 ч.1 ст.
198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської ради Луганської області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від
23.05.2008 р. у справі № 2-а-113/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської області
«про визнання дій протиправними та зобов'язання зробити виплату недорахованої
щорічної разової допомоги до 5 травня» в частині задоволення позову за 2003,
2005 та 2006 рік.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської
міської ради Луганської області «про стягнення недоотриманої разової грошової
допомоги до 5 травня» за 2003, 2005 та 2006 роки.

В решті постанову Ровеньківського
міського суду Луганської області від 23.05.2008 р. у справі № 2-а-113/08, в
тому числі про стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської області за
рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 та 2007 роки
у сумі 2112 гривень 55 копійок - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: