Справа № 22-а-4128/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Савченко Г.І. Справа № 22-а-4128/08
суд Рівненської області ряд. стат. звіту №
№ 2/136
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову господарського
суду Рівненської області від 12 грудня 2006 року у справі № 2/136 за позовом
дочірнього підприємства “Райз-Агросервіс” до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської області про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Дочірнє підприємство “Райз-Агросервіс” (далі - ДП
“Райз-Агросервіс”) звернулося до суду з позовом, у якому після уточнення своїх
вимог просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції Рівненської області (далі - Дубенська ОДПІ) від
25 вересня 2006 року № /0 у частині визначення податкового
зобов'язання за платежем по податку на прибуток у сумі 82488,00 грн.

Постановою господарського суду Рівненської області від 12
грудня 2006 року у справі № 2/136 позов було задоволено. При вирішенні даного
публічно-правового спору суд першої інстанції виходи в із того, що порушення
підприємством пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.4.6 та 5.4.8 п. 5.4,
п.5.9 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” відсутні, а
відтак відсутній склад правопорушення, передбаченого пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, і відсутні підстави для
застосування штрафних санкцій.

У
поданій апеляційній скарзі Дубенська ОДПІ просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити
повністю. Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до п. 5.9 ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” якщо платник податку приймає
рішення про уцінку (дооцінку) запасів згідно з правилами бухгалтерського
обліку, то така уцінка (дооцінка) з метою податкового обліку не змінює
балансову вартість запасів та валові доходи або валові витрати такого платника
податку, пов'язані з придбанням таких запасів. При цьому залишок нереалізованих
товарів у графі 5 Додатку К 1/1 зазначається без врахування уцінки, а сума
уцінки по реалізованих товарах відображається у графі 4 Додатку. Позивачем сума
уцінки врахована і у графі 4 і у графі 5 Додатку, що призвело до подвійного
врахування витрат.

Щодо
включення до валових витрат вартості послуг комерційного представництва,
наданих ОСОБА_1, апелянт покликається на те, що оскільки договір на комерційне
представництво № 001-06 був укладений 17.06.2005 року, то вартість наданих
послуг за період до цієї дати не може бути включена до складу валових витрат
позивача. Крім того, до часу державної реєстрації ОСОБА_1 09.06.2005 року
суб'єктом підприємницької діяльності вона взагалі не могла бути стороною
договору комерційного представництва. Окрім того, звертає увагу суду на те, що
відповідно до положень ч. 1 ст. 243 ЦК України комерційним визнається лише таке
представництво, яке передбачає укладення представником договорів у сфері
підприємницької діяльності і це поняття не можна поширювати на випадки, коли
представник здійснює юридичні дії у процесі виконання договорів, а не їх укладення.
Також звертає увагу апеляційного суд на той факт, що на момент вчинення
юридично значимих дій у період до 09.06.2005 року у ОСОБА_1 не було необхідного
обсягу цивільної дієздатності.

З
питання включення до складу валових витрат підприємства 644 грн. витрат по
відрядженнях працівників до Тернопільської філії ДП “Райз-Агросервіс”, апелянт
покликається на те, що оскільки у посвідченнях про відрядження згідно із
наказом № 76В та № 77В від 18.11.2005 року відмітка про прибуття завірена
печаткою санаторію “Медобори”, то вказане суперечить вимогам ч. 2 п. 1.3
Інструкції про службові відрядження у межах України та за кордон, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59 і відповідно до
вимог абз. 4 п. 5.3.9 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств” такі витрати не належать до складу валових. Покликання на
встановленість судом цих обставин при
розгляді справи № 2/135 не може братися до уваги, оскільки у даному
спорі, та вирішеному у ході розгляду справи № 2/135, різні предмети спору.

У поданих письмових запереченнях ДП “Райз-Агросервіс”
вимоги апелянта заперечило з мотивів, викладених у оскаржуваній апелянтом
постанові суду.

Представник апелянта на виклик апеляційного суду не
прибув, що не перешкоджає судовому розгляду справи відповідно до вимог ч. 4 ст.
196 КАС України .

Представники ДП “Райз-Агросервіс” під час апеляційного
розгляду вимоги апелянта повністю заперечили, вважають оскаржувану постанову
суду першої інстанції законною та обґрунтованою і просять залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників апеляційного
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких міркувань.

Відповідно
до ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім
того, згідно із положеннями частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Огляду на це,
покликання апелянта на порушення позивачем п. 5.9 ст. 5 Закону України “Про
оподаткування прибутку підприємств”, на думку колегії суддів, не відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки не враховує реалізацію позивачем значної
частини уцінених товарів, яких станом на 31.03.2006 року не було в наявності на
підприємстві, що було встановлено під час розгляду справи у суді першої
інстанції на підставі наявних у справі доказів. Покликання апелянта на подвійне
врахування позивачем витрат є голослівним і до уваги не приймається. Крім того,
колегія погоджується з покликанням апелянта на те, що з урахуванням існуючої на
ДП “Райз-Агросервіс” системи обліку, впровадженої наказом № 109 від 29 вересня
2004 року, є реальна можливість відслідкувати рух уцінених партій товарів.

Щодо включення до валових витрат ДП “Райз-Агросервіс”
вартості послуг комерційного представництва, наданих ОСОБА_1 до 17.06.2005
року, тобто до укладення договору на комерційне представництво № 001-06 між нею
та позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про
те, що положеннями ст.ст. 243-244 ЦК України передбачено можливість
існування відносини комерційного
представництва на підставі довіреності. Сам факт надання ОСОБА_1, як фізичною
особою, відповідних послуг позивачу апелянтом не заперечується, а відтак
відсутні правові підстави для висновку про порушення позивачем п. 5.3.9 ст. 5
Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що сама по собі наявність у посвідченнях про
відрядження на семінар відмітки про прибуття, завіреною печаткою санаторію
“Медобори”, де фактично проводився семінар працівників, а не Тернопільської
філії ДП “Райз-Агросервіс”, при відсутності інших зауважень до документів,
пов'язаних із проведенням вказаного семінару, та сумнівів у проведенні самого
семінару, а отже відсутності сумнівів у зв'язку між відрядженням та основною
діяльністю платника, не може бути
підставою для висновку про порушення п.п. 5.3.9 та п.п. 5.4.8 ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відтак колегія суддів приходить до переконання, що доводи апелянта не
спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування постанови суду
першої інстанції з ухваленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог ДП
“Райз-Агросервіс”.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а постанову господарського суду Рівненської
області від 12 грудня 2006 року у справі № 2/136 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді В.М.Багрій

В.З.Улицький