Справа № 22-а-972/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Карпинець В.І.
Справа № 22-а-972/08 Господарський суд Закарпатської області
ряд.ст.зв. № 41
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

19 травня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Пліша
М.А., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Господарського суду
Закарпатської області від 23 липня 2007 року по справі № 14/161 за
адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської
області, про визнання незаконним та
скасування рішення № 2362/23-/12823 від 15.11.2006 року про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в
частині суми 5537,50 грн., -

в с т а н о в и л
а :

В червні 2007 року позивач субєкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі
Закарпатської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення
№ 2362/23-/12823 від 15.11.2006 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в частині суми 5537,50
грн., за порушення порядку проведення розрахунків, передбаченого Законом
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”

23 липня 2007 року Господарський суд Закарпатської
області прийняв постанову по даній адміністративній справі № 14/161 за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Виноградівському
районі Закарпатської області, про
визнання незаконним та скасування рішення № 2362/23-/12823 від
15.11.2006 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині суми 5537,50 грн., якою позов
задовольнив в повному обсязі.

Суд першої інстанції задовольняючи
повністю позовні вимоги позивача виходив з того, що відповідаче не доведено
факту та не подано доказів того, що кошти в сумі 1107,50 грн. позивачем
отримані за реалізацію товарів, а тому спростованим є висновок, що вказана сума
на місці проведення розрахунків є сумою невідповідності сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті РРО, а то місце де їх виявили було місце проведення
розрахунків, та з огляду на це виявлені порушення, які зафіксовані у
відповідному акті, не можуть бути підставою для застосування до суб'єкту
підприємницької діяльності штрафних (фінансових) санкцій.

Вказану постанову оскаржив
відповідач - Державна податкова інспекція у Виноградівському районі
Закарпатської області, представник якої в поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням,
як процесуального так і матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову
скасувати та постановити нову, якою відмовити повністю в задоволенні позову.

Як на доводи в своїй апеляційній
скарзі представник відповідача
покликається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки факту
виявленого порушення позивачем п.п.1,2,5,9,10,11,13 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”. Факт порушення вказаного закону зі сторони позивача
чітко зафіксовано актом перевірки, на підставі якого було прийнято обґрунтоване
та правомірне рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових)
санкцій у відповідному розмірі. Судом не надано належної оцінки відповідним
доказам, що свідчать про діяльність позивача без дотримання вимог вказаного
закону, а звідси на порушення вимог чинного законодавства. Крім того судом не
взято до уваги те, що кошти, які були виявлені працівниками відповідача були
виявлені саме на місці проведення розрахунків.
Вказане свідчить про те, що судом не надано належної оцінки обставинам справи
та доказам, зокрема надано перевагу доказам, що подав позивач без врахування
переконливості доказів зі сторони відповідача.

Представник
відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Позивач
в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про час дату
та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий
проведено у його відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вбачає підстави для її задоволення.

Так, відповідно до ст.5 КАС України, адміністративне
судочинство здійснюється відповідно до норм Конституції України, КАС України та
міжнародних договорів, на основі принципів здійснення судочинства.

Згідно ст.7 КАС України одним із принципів здійснення
правосуддя в адміністративних судаї є змагальність сторін, диспозитивність та
офіційне зясування всіх обставин у справі, а зігдно ст.11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в надані ними суду доказів і у доведеності перед
судом їх переконливості та що розгляд справи відбувається не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, при чому суд не може
виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з наявних в справі
письмових доказів, а саме копій Акту перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності № 01634723-2/111/0705/130/23-52 від 07.11.2006 року
(а.с.7) при перевірці позивача працівниками відповідача було виявлено порушення
вимог пунктів 6,9,13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а
саме встановлено, що не роздруковано розрахунковий документ, не забезпечено
відповідності коштів на місці проведення розрахунків, не забезпечено зберігання
розрахункових книжок протягом встановленого законодавством періоду, які
зареєстровані в органах податкової служби.

З матеріалів перевірки вбачається, що
кафе “Голд Стар” по вул. Борканюка, 1 в м. Виноградів Закарпатської області на
час проведення працівниками відповідача перевірки, щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, дійсно
перебувало у користуванні суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

Вказаний акт перевірки, яким
зафіксовані відповідні порушення, був складений належним чином уповноваженими
на проведення перевірки особами відповідача та в присутності уповноваженого
представника позивача - адміністратора ОСОБА_2, яка погодилась із наявністю
виявлених перевіркою порушень та зазначила, що зауважень до акту перевірки не
має і підписала такий.

Зафіксовані в акті порушення на думку
колегії суддів правомірно стали підставою для нарахування позивачу, згідно
рішення 2362/23-/12823 від 15.11.2006 року (а.с.6) та відповідно до
вимог ст.ст.17,22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” штрафних
(фінансових) санкцій та такі та думку колегії суддів визначено правильно в тому
числі в частині суми 5537,50 грн.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції всупереч вимогам ст.86 КАС України не було дано належної
оцінки вище вказаним обставинам та доказам, що підтверджують такі обставини.

Суд першої інстанції, з огляду на
наявність об'єктивно встановленого порушення зі сторони позивача прийшов до
неправильного висновку про те, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення діяв
неправомірно.

Так, судом першої інстанції не
враховано, що в розумінні ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем
за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів, тощо, а звідси слідує, що місце, де здійснюються
розрахунки та місце де зберігаються готівкові кошти співпадають і таке є
одночасно місцем, де розташовано РРО.

Як
вбачається з матеріалів перевірки та пояснень представників, як податкового
органу так і самого позивача, свідка ОСОБА_2- адміністратора кафе, на місці
проведення розрахунків у кафе, що належить позивачу, на час перевірки, а звідси
і на місці розташування РРО, - на барній стійці, знаходилась сума коштів в
розмірі 1107,50 грн.

При цьому,
судом першої інстанції не враховано, що згідно Порядку реєстрації, опломбування
та застосування РРО за товари (послуги) затвердженого наказом ДПА України від
01.12.2000 р. № 614, зареєстрованого Мінюстом України 05.02.2001 р. № 107/5298,
усунення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись
через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача»,
якщо таке внесення чи видача не повязані з проведенням розрахункових операцій.

Не
враховано судом і вимог ПКМ України «Про затвердження порядку провадження
торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення» від
15.06.2006 р. № 833, згідно якого забороняється зберігання на місці проведення
розрахунку готівки, що не належить субєкту господарювання, а також особистих
речей касира чи інших працівників.

При
цьому, судом першої інстанції не враховано, що ні під час скаладння
працівниками відповідача акту, ні під час адміністартивного оскарження, ні
адміністратор позивача, що є її донькою, ні сама позивачка не вказували на те,
що вказана виявлена, на місці проведення розрахунків, сума коштів була
запозичена позивачкою у свого ж адміністратора, хоча вказувалось їх призначення
- закупівля товарів для кафе, і це прямо вказує, що ці кошти були виручені за
проданий в кафе товар, які в подальшому, знову ж таки, спрямовувались на
закупівлю іншого товару, який мав використовуватись для господарської
діяльності.

Колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України,
відповідачем доведено ту обставину, що сума 1107,50 грн., яка зазначена в Акті
перевірки та яка, на думку відповідача, повинна була б проводитись через РРО і
взята за базу визначення розміру штрафних санкцій, є виручкою позивача,
отриманою від здійснення діяльності у сфері торгівлі або громадського
харчування.

Колегія суддів вважає, що такий висновок повністю узгоджується з вимогами
Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, тому застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в
частині суми 5537,50 грн. на
підставі ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” відповідає
вимогам норм матеріального права.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не
об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її спростовують, тому наявно підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та постановлення нової про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської області
задовольнити.

Постанову Господарського суду Закарпатської
області від 23 липня 2007 року по справі № 14/161 за адміністративним позовом
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області, про визнання незаконним та скасування рішення
№ 2362/23-/12823 від 15.11.2006 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в частині суми 5537,50
грн., - скасувати.

В задоволені позову суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Виноградівському
районі Закарпатської області, про
визнання незаконним та скасування рішення № 2362/23-/12823 від
15.11.2006 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині суми 5537,50 грн.- відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

Р.М.Шавель