Справа № 22а-377/2007
Суддя: Парінова І.К.
Дата ухвалення: 2007-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 22а-377 Головуючий
у 1 інстанції: Рябуха В.Ф.
Категорія:____________________________________ Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області
в складі:

головуючого -
Парінової І. К.,

суддів:
Лісіциної А.І., Іванової І.П.

при секретарі: Форощуку О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в Марківському районі Луганської області на постанову Марківського
районного суду Луганської області від 13 вересня 2006 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного Фонду України в
Марківському районі Луганської області про перерахунок пенсії, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом,
посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (далі - ЧАЕС) 1 категорії, інвалідом 1 групи від
захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
та одержує пенсію. Вважає, що, відповідно до ст.54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон), його основна пенсія не може бути менша за 10
мінімальних розмірів пенсії за віком, а саме -3750 грн. і, крім того, вважає,
що він також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком. Просив суд визнати дії Управління
Пенсійного Фонду України в Марківському районі незаконними, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок призначеної йому основної пенсії, встановивши
її в розмірі 10 мінімальних розмірів пенсії за віком.

Постановою Марківського районного суду Луганської області
позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі.

Суд визнав дії Управління Пенсійного Фонду України в
Марківському районі Луганської області неправомірними. Зобов'язав Управління
Пенсійного Фонду України в Марківському районі Луганської області зробити
перерахунок пенсії позивачу, встановивши її в розмірі 10 мінімальних пенсій за
віком та додатково 100 % мінімальної пенсії за віком.

З вказаною постановою суду Управління Пенсійного Фонду
України в Марківському районі Луганської
області не погодилось,
звернувшись до

апеляційного суду Луганської області з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду першої інстанції скасувати, як таку, що не відповідає вимогам
закону, постановлену з порушенням норм матеріального права (висновок суду
суперечить положенням статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті
28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"), та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав,
вказавши, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду
у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, згідно зі ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі -Закону)
від 28.02.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), пенсії особам, що
відносяться до першої категорії, встановлюються у вигляді державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (далі - ЧАЕС) 1 категорії, інвалідом 1 групи від
захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
та йому було призначено пенсію відповідно до ч.1 ст.54 зазначеного Закону.

Ч. 4 ст. 54 Закону дійсно передбачено, що розмір пенсії для інвалідів 1 групи
не повинен бути нижчим за 10 мінімальних пенсій за віком, а ст.50 цього ж
Закону передбачено, що цим особам призначається щомісячна додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вказаними нормами Закону встановлено, що розмір пенсій по
інвалідності та додаткових пенсій обчислюється виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком.

Але, при цьому, ч. 5 ст. 54 Закону передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії
у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ст. 62 Закону, роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 831 від
26.07.1996г. був визначений мінімальний розмір пенсії за віком 1662 тис. крб.
(16 грн. 62 коп.)

для нарахування додаткових пенсій, визначених статтею 50 вищезазначеного
Закону, при призначенні пенсій згідно із ч.1 ст. 54 цього ж Закону.

На виконання вимог статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінет
Міністрів України (далі - КМУ) прийняв Постанову № 1 від 03.01.2002 року.

Згідно із цією постановою, розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.
4 ст.54 Закону, провадиться з розміру 19 грн. 91 коп., і вони постановою КМУ №
894 від 13.07.2004 року з 01 вересня 2004 року були збільшені на 12 %.

Також, відповідно до постанови КМУ № 1 від 03.01.2002 року, з розміру 19
грн. 91 коп. проводиться розрахунок додаткових пенсі, передбачених Законом.

Законом України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» від 15.07.1999
року був встановлений мінімальний розмір пенсії за віком у 24 грн. 90 коп.,
який розповсюджувався вже тільки на трудові пенсії, призначені за Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Впродовж ряду років, відповідно до постанов КМУ « Про підвищення розмірів
пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
збільшувався мінімальний розмір тільки трудової пенсії.

Статтею 65 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» затверджений
не мінімальний розмір пенсії, а прожитковий мінімум для різних категорій
населення, зокрема, для непрацездатних осіб з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня -
359 грн., з 1 жовтня - 366 грн., який встановлюється щорічно.

Виходячи з цього, були внесені зміни до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванні» від 09.07.2003 p., зокрема в статтю
28, якою встановлюється мінімальний розмір пенсії за віком, у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Але дія цієї статті
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із
цим Законом, що закріплено п. З ст. 28 цього Закону.

Крім того, постановою КМУ № 1293 від 27.12.2005 р. встановлено, що
мінімальний розмір пенсії, передбачений ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не може бути нижчим 540 грн. для інваліда 1 групи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції при обчисленні розміру
призначених позивачу пенсій фактично виходив з розміру прожиткового мінімуму,
що суперечить наведеним вище нормам, які є чинними і не визнані в установленому
законом порядку неконституційними.

Таким чином, вимоги позивача про те, що базова мінімальна пенсія за віком
при нарахуванні пенсії на підставі ст.54 Закону та додаткової пенсії повинна фактично
визначатися згідно з Законами України „Про прожитковий мінімум" та „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суперечить
законодавству, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При таких обставинах Управління Пенсійного Фонду України
в Марківському районі Луганської області діяло відповідно до діючого
законодавства

Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року, на яке
послався суд, стосується конкретного питання і його висновки не може бути
застосовано до правовідносин по даній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушено норми матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення
про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 195,198,202,205,207
КАС України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі
Луганської області на постанову задовольнити.

Постанову Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня
2006 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного
Фонду України в Марківському районі Луганської області про перерахунок пенсії
скасувати.

Винести нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до
Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі Луганської області
про перерахунок пенсії відмовити.

Постанова вступає у силу негайно, але її може бути
оскаржено протягом одного місяця після набрання нею законної сили безпосередньо
до Вищого Адміністративного суду України.