Справа № 22а-2354/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22а-2354/08 Головуючий 1
Категорія: 50 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 р.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал
М.І.

при секретарі Волошиній
Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської
міської ради на постанову Зарічного районного суду м.Суми від 04.01.2008 року
по справі № 2-а-87/08

за позовом
ОСОБА_1

до Управління праці
та соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановила:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась
до Зарічного районного суду Сумської області з позовною заявою, в якій просила
визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради та зобов'язати
здійснити перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення та забезпечити їх
виплату за 2004-2007 рр.

Постановою
Зарічного
районного суду м.Суми від 04.01.2008 року по справі № 2-а-87/08 позов
задоволено повністю. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1щорічної допомоги на оздоровлення та
зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004, 205, 2006 та 2007
роки в розмірах визначених абз. 3 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Відповідач з даною
постановою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова
суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при
неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення
справи, тому просить скасувати постанову Зарічного
районного суду м.Суми від 04.01.2008 року по справі № 2-а-87/08. Також надіслав
клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради.

Враховуючи положення ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла висновку, що неприбуття позивача, представника
відповідача не перешкоджає судовому розгляду справи, оскільки були належним
чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів
дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з
наступного.

ОСОБА_1 є інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить
довідка Серії НОМЕР_1, посвідчення Серії
НОМЕР_2(а.с. 6,7) і відповідно до Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право на щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

В серпні 2007
року позивач звернулася до відповідача з приводу проведення перерахунку раніше
виплаченої допомоги на оздоровлення, але в цьому було відмовлено з посиланням
на Закон України Про державний бюджет та Постанову КМУ № 562 від 12.07.2005
року (а.с. 18).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо визнання неправомірними
дій відповідача пов'язаних з нарахуванням та виплатою щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах менших ніж визначено Законом України та відмові у
проведенні перерахунку виходячи з наступного.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" інвалідам III групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи щорічно виплачується допомога на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат. Як зазначено у ст. 71 вказаного Закону України -
дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про
внесення змін до нього.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
щорічно Верховною радою України шляхом визначення їх у Законі України Про
державний бюджет на відповідний рік. Іншого порядку визначення розміру
мінімальної заробітної плати в Україні не встановлено.

З урахуванням наведеного відповідач, при визначенні
розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яка підлягала виплаті позивачу у
2004- 2007 роках, мав керуватися лише відповідними положеннями Законів України
Про державний бюджет України на 2004-2007 роки (в частині визначення розміру
мінімальної заробітної плати) та абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Також, необхідно зауважити, що Конституцією України
закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права передбачає, що усі підзаконні
нормативно правові акти мають відповідати за своїм змістом Конституції України
та Законом України.

У Конституції України Україну проголошено демократичною,
соціальною, правовою державою. Статтею 3 Конституції України визнано, що
найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження
і забезпечення є головним обов'язком держави, права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття
22). Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими
встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій, відбувається
фактичне зниження життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від
встановленого законом прожиткового мінімуму (частина третя статті 46
Конституції України), та порушується гарантоване у статті 48 Конституції
України право кожного на достатній життєвий рівень. Отже, відповідно до частини
третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний
захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі
зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк.

Крім того, слід зазначити, що Рішенням Конституційного
суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) положення Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", яким зокрема зупинено на 2007 рік дію в частині
надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і 29 частини першої
статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини
першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої
статті 36; в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту
1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини
першої статті 37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та
частини другої статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що про
порушення своїх прав позивач дізналася лише після прийняття 09.07.2007 року
Конституційним судом України рішення у справі про соціальні гарантії громадян,
після чого в межах річного строку звернулася до суду за захистом своїх
порушених прав, на підставі чого суд першої інстанції вірно вважає, що
позивачем не пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови були повно з'ясовані обставини, що мають значення для
справи, прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому відсутні
підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.
160, 167, 195,196, п. 1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Зарічного районного
суду м.Суми від 04.01.2008 року по справі № 2-а-87/08 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності
з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст ухвали складено
15 липня 2008 року.

Головуючий суддя
(підпис)
Ю.М.Філатов

Судді
(підпис)
Н.С.Водолажська

(підпис) М.І.Гуцал

Згідно з оригіналом

Суддя
Ю.М.Філатов