Справа № 22-а-2287/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю секретаря Маймуліної А.В.

прокурор Філоненко
К.С.

представника позивача: Божко О.В.

представника відповідача: Скриннік І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м.Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2007 року по справі №2-а-2590/07

за позовом Прокурора Дзержинського
району м. Харкова в інтересах держави в особі
Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова

до Відкритого акціонерного товариства
«Південдіпроцемент»

про відшкодування виплаченої наукової пенсії-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Дзержинського
району м. Харкова, в інтересах держави, в особі
Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова (надалі по тексту позивач)
звернувся до суду з позовом до
Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» (надалі по тексту відповідач), в якому просив
суд
стягнути з відповідача на користь позивача 16069,26 грн.

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від
17.12.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Не
погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови Закону України «Про наукову і науково - технічну
діяльність». Крім того позивач зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовуючи
своє рішення застосував Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який не має відношення до спірних правовідносин, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідачем надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких посилаючись на ухвалення судом першої інстанції
постанови з дотриманням норм процесуального та матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення прокурора, представників
сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Відкрите акціонерне товариство „Південдіпроцемент"
засновано на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області №
393-П від 18 травня 1994 року шляхом перетворення Державного
проектно-вишукувального інституту „Південдіпроцемент" у відкрите акціонерне товариство „Південдіпроцемент",
згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 р. № 686
„Про затвердження Порядку перетворення в процесі приватизації державних
підприємств у відкриті акціонерні товариства".

Товариство є правонаступником Державного
проектно-вишукувального інституту
„Південдіпроцемент" та зареєстровано розпорядженням керівника
секретаріату міської ради -секретарем

__________________________________________________________________________________________

Справа №22-а-2287/08 Головуючий
1 інстанції: Зінченко А.В.

Категорія: 75 Доповідач:
Шевцова Н.В.

виконкому Харківської міської ради за №847 30 серпня 1994
року, за реєстраційним номером 002830096.

Управлінням
Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова Чабаненко Анатолію Івановичу була призначена розпорядженням №
144505 від 01.06.2002 року та виплачувалась пенсія
згідно із Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність".
Підставою для нарахування пенсії ОСОБА_2 слугували довідки ВАТ
„Південдіпроцемент", в яких зазначалось, що ОСОБА_2 працював у Державному
Всесоюзному інституті з проектування і науково - вишукувальній роботі
„Південдіпроцемент" на посадах керівника групи, головного інженера
проектів, заступника начальника технічного
відділу і займався науково-технічною і науково-організаційною роботою з
розробки науково - обґрунтованих і прогресивних технологій в галузі виробництва
цементу.

В довідках, виданих ВАТ
„Південдіпроцемент" відділу Пенсійного забезпечення Дзержинського
районного управління пенсійного фонду України в м. Харкові відносно ОСОБА_2, зазначається, що останній згідно штатного
розкладу та посадової інструкції працював в Державному проектно -
вишукувальному інституті „Південдіпроцемент" з 03.05.1966 року по
20.08.1994 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не працював у відкритому акціонерному товаристві „Південдіпроцемент", а звільнився з
Державного проектно - вишукувального інституту „Південдіпроцемент"
до набрання чинності положень Закону України
"Про наукову і науково-технічну діяльність".
Обов'язок відшкодовувати органам ПФУ різницю між пенсією, призначеною за
наведеним законом та іншими законами, випливає з трудових відносин роботодавця
та працівника. В період його праці в інституті, правонаступником якого є
відповідач, їх взаємовідносини не тягли за собою обов'язок сплачувати спірні
суми.

Таким чином, доводи позивача та прокурора суд першої інстанції вважав
необґрунтованими та дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення
16069, 26 грн. не ґрунтуються на вимогах Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України „Про
наукову і науково-технічну діяльність", постанови Кабінету Міністрів
України від 24 березня 2004 року № 372, а
тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працював в Державного
проектно -вишукувальному інституті
„Південдіпроцемент" на посаді головного інженера проекту з 1968 року по
1976 рік та з 1979 року по 1994 рік у відділі бюро головних інженерів проекту.
Перебуваючи на цій посаді ОСОБА_2 займався науково - технічною діяльністю та
науково - організаційною роботою, про що свідчить довідка від 28.02.2002 року №
238-117, (а.с. 9). Тобто, ОСОБА_2 в 1994 році звільнився з Державного проектно - вишукувального
інституту „Південдіпроцемент", а не з Відкритого
акціонерного товариства «Південдіпроцемент».

Відповідно до приписів ст. 24 Закону України «Про наукову і науково -
технічну діяльність» різниця між сумою призначення пенсії за цим Законом та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має
право дана особа, фінансується для наукових (науково - педагогічних)
працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а
для наукових (науково - педагогічних) працівників інших підприємств і
організацій - за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 24 „Про внесення
змін до Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність" від
20.11.2003 р. № 1316-ІУ, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, різниця між
сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації - за рахунок коштів державного
бюджету;

для наукових
(науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим
(науково - педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50
відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково -
педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ,
організацій та закладів.

24 березня 2004 року постановою
Кабінету Міністрів України № 372 був затверджений Порядок фінансування різниці
між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств, установ і організацій та вищих навчальних
закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації згідно із Законом України „Про наукову і
науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що
за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії науковим (науково - педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів у розрахунку на одну особу. Інша частина
фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та
закладів.

Тобто, законом визначено, що
різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою
відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник,
виплачується у разі, коли працівник працює на даному державному підприємстві,
установі чи організації, та це підприємство не є бюджетною установою.

У даному випадку, ОСОБА_2 був
працівником Державного проектно - вишукувального
інституту „Південдіпроцемент", яке фінансувалось за рахунок державного
бюджету, тобто було державною бюджетною організацією. Підприємство позивача
утворилось вже після звільнення ОСОБА_2, а тому він не працював цьому
підприємстві.

Таким чином, відповідно до п.6
ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» різниця між
сумою призначеної ОСОБА_2 пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих актів, на яку він має права повинна
фінансуватися за рахунок державного бюджету, як працівнику бюджетної установи.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно та повно встановив всі
обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова - залишити
без задоволення, а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2007 року по справі №2-а-2590/07 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний
текст виготовлено 21.07.2008 року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова