Справа № 2-а-65/2008
Суддя: Стародуб Г.А.
Дата ухвалення: 2008-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а -65 / 08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня
2008 року Красноперекопський міськрайонний суд
АР Крим

у складі:
судді Стародуб Г.А.

при секретарі Івановій Ю.А.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Красноперекопськ адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Республіканського військового
комісаріату АР Крим про
визнання рішення комісії Республіканського військового комісаріату АР Крим
про відмову в
присвоєнні статусу учасника
бойових дій неправомірним
та зобов'язання комісії
військового комісаріату АР
Крим вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
з позовом до
відповідача про визнання
рішення комісії
Республіканського військового
комісаріату АР Крим про
відмову в присвоєнні
йому статусу учасника бойових
дій неправомірним та
зобов'язання комісії військового комісаріату АР Крим
вчинити певні дії -
вирішити питання про
встановлення йому статусу
учасника бойових дій.

Свій позов позивач
мотивує тим, що 16.05.1968
р. він
був призваний в ряди
Радянської Армії, де
проходив службу в
військовій частині № 26489, яка
дислокувалась в м. Миколаєві, на
території України.

26.11.1968
р., наказом за № 264, він
був зарахований в
військову частину 86841, яка
з 25.08.1968 р. вибула на
постійне місце дислокації в ЧРСР, а він, як
військовослужбовець цієї частини, 26.11.1968 р. був направлений
в ЧРСР для подальшого проходження
військової служби.

Після виконання
свого військового і інтернаціонального обов'язку
і поставлених задач,
військова частина 86841, в
якій він проходив
службу, залишилась на постійному
місці дислокації в
ЧРСР в м. Високе - Мито, звідки
він 15.05.1970 р. був
звільнений в запас.

За період
проходження військової служби
він неодноразово нагороджувався командуванням частини
за відмінні успіхи
в бойовій і
політичній підготовці.

Оскільки він проходив
військову службу на
території ЧРСР в
період з 26.11.1968 р. по 15.05.1970 р.
і приймав участь
в наданні інтернаціональної допомоги
братському чехословацькому народу, то
згідно п.2 постанови
КМУ № 63
від 08.02.1994 р. “ Про організаційні
заходи при застосуванні
Закону України “
Про статус ветеранів
війни, гарантіях і їх
соціального захисту”, згідно
якої був затверджений перелік
держав, яким надавалась допомога
за участю військовослужбовців Радянської
Армії, Військово - Морського
флоту, Комітету державної
безпеки і осіб
рядового, начальницького складу
і військовослужбовців Міністерства внутрішніх
справ колишнього СРСР, і
період бойових дій
на їх території, то
відповідно до затвердженого
переліку, період бойових
дій на території
ЧРСР мав місце
з 20.08.1968 р. по 01.01.1969 р., таким чином,
проходження ним військової
служби і виконання
інтернаціонального обов'язку на
території ЧРСР повністю
підпадає під дію
вищезазначеної Постанови КМУ
і Закону України “
Про статус ветеранів
війни, гарантіях і їх
соціального захисту” .

З приводу
присвоєння йому статусу
учасника бойових дій
він неодноразово звертався
в Красноперекопський міськвійськовий комісаріат,
який направив його
заяву в комісію
військового комісаріату АР
Крим.

Згідно рішенню комісії
військового комісаріату АР
Крим № 93 від
24.12.2007 р. йому відмовлено у
призначенні статусу учасника
бойових дій, посилаючись
на те, що факт
його участі в
бойових діях, чи забезпечення
бойової діяльності військ
на території Чехословаччини,
надані ним документи
не підтверджують.

Згідно архівної
довідки Міністерства оборони
РФ від 17.01. 2007 р. військова
частина 86841, в
якій він проходив
службу, з 25.08.1968 р. вибула
на постійне місце
дислокації на територію
Чехословаччини. На підставі Постанови
Кабінету Міністрів України № 63
від 08.02. 1994 р. пільги поширюються
на особистий склад
з'єднань і частин,
що знаходились на території Чехословаччини і
які приймали участь
в подіях 1968 р. з 20.08.1968 р. по 01.01.1969 р.

Не дивлячись
на підтвердження Центрального
архіву Міністерства оборони,
що військова частина 86841, яка з
25.08.1968 р. дислокувалась на
території Чехословаччини, в якій
він проходив службу
з 26.11.1968 р. по
15.05.1970 р., відмовила йому
в присвоєнні статусу
учасника бойових дій.
З висновками комісії
він не згоден,
оскільки рішення комісії
заперечує дійсності, в
зв'язку з чим вважає, що
при розгляду його
заяви комісією були
порушені ст. 6 ЗУ “
Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту” і п.6 “ Положення
про комісії щодо розгляду
питань, пов'язаних з
призначенням статусу ветеранів
війни”, згідно яким
встановлено, що при
відсутності, по незалежним
від заявника причинам,
необхідних документів, які
б підтверджували його
право на отримання
ним статусу ветерана
війни, дозволяється брати
до уваги посвідчення
свідків, які проходили
військову службу разом
з заявником.

Окрім наданих
ним в комісію
документів про те, що він
дійсно проходив військову службу
на території Чехословаччини і
виконував свій інтернаціональний обов'язок
в період з
26.11.1968 р. по 15.05.1970
р., могли б
посвідчити його товариші
по службі -
ОСОБА_2 ОСОБА_3 які разом
з ним в
цей період проходили
військову службу і
виконували свій інтернаціональний обов'язок
і, яким присвоєний
статус учасника бойових
дій.

Про наслідки
розгляду його заяви
комісією - про відмову
в присвоєнні статусу
учасника бойових дій,
йому стало відомо
на початку лютого місяця 2008 р.,
в зв'язку з
чим він змушений
звернутись до суду
за захистом порушених
його прав.

У
судовому засіданні позивач
і його представник ОСОБА_4
підтримали заявлені вимоги
і наполягають на
їх задоволенні.

Представник відповідача Синчук
О.В. з заявленим
позовом не згодна,
посилаючись на те, що рішення комісії Республіканського військового комісаріату АР Крим
від 24.12.2007 р. № 93 про
відмову в присвоєнні
статусу позивачу
учасника бойових дій
було винесено на
підставі наданих ним
документів, які не
підтверджували його участь
у бойових діях
на території Чехословаччини.

У
судовому засіданні позивач
пояснив суду, що 16.05.1968 р.
він був призваний
в ряди Радянської Армії,
де проходив службу
в військовій частині
№ 26489, яка дислокувалась
в м. Миколаєві, на
території України.

26.11.1968
р., наказом за № 264, він
був зарахований в
військову частину 86841, яка
з 25.08.1968 р. вибула на
постійне місце дислокації в ЧРСР, а він, як
військовослужбовець цієї частини, 26.11.1968 р. був направлений
в ЧРСР для подальшого проходження
військової служби.

Після виконання
свого військового і інтернаціонального обов'язку
і поставлених задач,
військова частина 86841, в
якій він проходив
службу, залишилась на постійному
місці дислокації в
ЧРСР в м. Високе - Мито, звідки
він 15.05.1970 р. був
звільнений в запас.

За період
проходження військової служби
він неодноразово нагороджувався командуванням частини
за відмінні успіхи
в бойовій і
політичній підготовці.

Оскільки він проходив
військову службу на
території ЧРСР в
період з 26.11.1968 р. по 15.05.1970 р.
і приймав участь
в наданні інтернаціональної допомоги
братському чехословацькому народу, то
згідно п.2 постанови
КМУ № 63
від 08.02.1994 р. “ Про організаційні
заходи при застосуванні
Закону України “
Про статус ветеранів
війни, гарантіях і їх
соціального захисту”, згідно якого був
затверджений перелік держав, яким
надавалась допомога за
участю військовослужбовців Радянської
Армії, Військово - Морського флоту, Комітету
державної безпеки і осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців
Міністерства внутрішніх справ
колишнього СРСР, і період
бойових дій на
їх території, то відповідно
до затвердженого переліку,
період бойових дій
на території ЧРСР
мав місце з 20.08.1968 р. по
01.01.1969 р., таким чином, проходження
ним військової служби
і виконання інтернаціонального обов'язку
на території ЧРСР
повністю підпадає під
дію вищезазначеної Постанови
КМУ і Закону
України “ Про статус
ветеранів війни, гарантіях
і їх соціального захисту” .

З приводу
присвоєння йому статусу
учасника бойових дій
він неодноразово звертався
в Красноперекопський міськвоенкомат, який
направив його заяву
в комісію військового
комісаріату АР Крим.

Згідно рішенню комісії
військового комісаріату АР
Крим № 93 від 24.12.2007 р. йому
відмовлено у призначенні статусу
учасника бойових дій,
посилаючись на те, що
факт його участі
в бойових діях, чи
забезпечення бойової діяльності
військ на території Чехословаччини, надані ним
документи не підтверджують.

Згідно архівної
довідки Міністерства оборони
РФ від 17.01. 2007 р. військова частина
86841, в якій
він проходив службу,
з 25.08.1968 р. вибула на
постійне місце дислокації
на територію Чехословаччини. На підставі
Постанови Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02. 1994 р. пільги
поширюються на особистий склад
з'єднань і частин,
що знаходились на території Чехословаччини і
які приймали участь
в подіях 1968 р. з 20.08.1968 р. по 01.01.1969 р.

Не дивлячись
на підтвердження Центрального
архіву Міністерства оборони,
що військова частина 86841, яка з
25.08.1968 р. дислокувалась на
території Чехословаччини, в якій
він проходив службу
з 26.11.1968 р. по
15.05.1970 р., комісія військового
комісаріату АР Крим №
93 від 24.12.2007 р. відмовила
йому у призначенні
статусу учасника бойових
дій. З такими
висновками комісії він не згоден,
оскільки рішення комісії
заперечує дійсності, в
зв'язку з чим вважає, що
при розгляду його
заяви комісією були
порушені ст. 6 ЗУ “
Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту” і п.6 “ Положення
про комісії щодо розгляду
питань, пов'язаних з
призначенням статусу ветеранів
війни”, згідно яким
обумовлено те, що при
відсутності, по незалежним
від заявника причинам,
необхідних документів, які
б підтверджували його
право на отримання
ним статусу ветерана
війни, дозволяється брати
до уваги посвідчення
свідків, які проходили
військову службу разом
з заявником.

Допитані судом свідки
ОСОБА_2. і ОСОБА_3 пояснили
суду:

- ОСОБА_2., що
дійсно з позивачем
вони служили в одній
девізії, 48 мотострілковій, і
мешкали в одній
казармі м. Високе Мито, Чехословакія. Бачились
з позивачем майже
щодня. Позивач був
призваний на службу
на півроку пізніше його.
Особисто він став
проходити службу в Чехословакії
з перших днів
військових подій, а
саме в період
з 25.08.1968 р. по 6.12.1969 р. в
військовій частині 57744, яка
дислокувалась на території Чехословаччини. Саме в цей період в
Чехословачині велись бойові
дії.

Перебуваючи на території Чехословачини
їх батальйон приймав участь в бойових діях, які
велись до 01.01.1969 р.

Позивач прибув на службу
в Чехословаччину в
листопаді м-ці 1968
р. В перших
числах листопада м-ця
1969 р. він демобілізувався, а
позивач ще продовжував
проходити службу.

Постановою
Красноперекопського
міськрайонного суду, суд
зобов'язав комісію Військового
комісаріату АР Крим , по
встановленню статусу учасника бойових
дій, встановити йому
статус учасника бойових
дій з 26.12. 2005 року;

- ОСОБА_3 пояснив, що
10.11.1967 р. він був призваний
на службу до лав Радянської Армії
і проходив службу
в м. Болграді, Одеського
військового округу.

З 21 на
22.08.1968 р. їх військова
частина переткнула кордон Чехословаччини, де в
цей час проходили
бойові дії. В м. Високе
Мито, розташоване на
території Чехословаччини, де
він познайомився з
ОСОБА_1, який також
проходив тут військову
службу. Також в м.
Високе Мито проходив
службу ОСОБА_2. Особисто
він проходив службу з
серпня м-ця 1968
р. по 13.12.1969 р.
Йому також встановлений
статус бойових дій з
31.10.2006 р.

Вислухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Судом
встановлено, що згідно копії військового квитка ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині 26489 у
звані рядового, де
проходив навчання в
школі сержантів. Після закінчення
школи сержантів він
був направлений для
проходження служби в
військову частину 86841
зам командира стрілкового
взводу, де проходив службу
з 26.11.1968 р. по 15.05.1970 р.(а.с.6-11).

Згідно
довідки Центрального архіву Міністерства
оборони Російської Федерації ОСОБА_1
дійсно проходив службу в
військовій частині 86841 з
26.11.1968 р.
і звільнений в
запас 20.05. 1970 р. по закінченню строку проходження служби. Що стосується
військової частини 86841ёто 25.08.1968 р.
вона вибула на постійне
місце дислокації в ЧРСР. (а.с.13).

В Переліку
з'єднань, військових частин і установ,
що приймали участь в
навчанні по плану ” Дунай” ( Чехословачина) в період з 20 08.1968 р. по
01.01.1969 р., значиться військова частина 86841,
яка дислокувалась на території
Чехословаччини і з серпня 1968
р. по 01.01.1969 р. і виконувала
інтернаціональний обов'язок по захисту соціалістичних завоювань
народу ЧРСР . 86841 ( а.с. 13- 16).

Товаришам по службі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3. наданий статус учасника бойових дій,
йому ж комісія військового комісаріату АР Крим відмовила у встановленні статусу
учасника бойових дій.

Відповідно
до п.2 ст.6 ЗУ „Про статус ветеранів
війни гарантії їх соцільного
захисту” - учасникам бойових дій на території інших країн, де велись бойові
дії, визнаються військовослужбовці
Радянської Армії , які приймали участь у бойових діях або по їх забезпеченню.

Згідно з
Переліком держав і періодів бойових дій
на території, затверджених постановою КМУ від 08.02.1994 року № 63, бойові дії
на території Чехословаччини, за участю військовослужбовців Радянської армії,
велися в період з 25.08.1968 року по
1969 рік.

Відповідно до даних вищевказаного
Переліку, період дислокування військової частини 86841 узгоджується з періодом проведення на території
Чехословаччини бойових дій .

Відповідно п.п. 1 п.4.. п. 6 Положення
„Про комісії для розгляду з питань пов'язаних із встановленням статусу
ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії і їх соціальний захист”, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 26.07.1996 року
№ 208, на зазначені комісії покладається обов'язок встановлення статусу
учасника бойових дій. Крім того, комісія
уважно вивчає документи інформує заявника про прийняття документів на розгляд і
дату засідання комісії; заслуховує
пояснення заявника, свідків; при
відсутності через незалежні від заявника причини необхідних документів, які підтверджують
право громадянина на надання
йому відповідного статусу, дозволяється брати до уваги показання
свідків, які в період, що потребує
підтвердження, проходили військову
службу чи працювали разом з заявником, історичні довідки, документі та інші архівні
матеріали, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
рішення комісії Військового комісаріату
АР Крим від 24.12.2007 р. № 93 ,
щодо відмови ОСОБА_1 в
участі у бойових діях
або забезпеченні бойової
діяльності військ на
території Чехословаччини неправомірним, оскільки комісією, згідно п.6
Положення, не в повному обсязі
взяті до уваги:

- надані докази свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3

-
архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від
17.01. 2007 р., згідно якої зазначено, щоОСОБА_1 дійсно проходив службу в В/ Ч
86841 на посаді зам.
командира взводу. З 25.08.1968 р. по
01.01. 1969 р., В/ Ч 86841, яка
дислокувалась на території
Чехословаччини з 25 серпня
1968 р., виконувала
інтернаціональний обов'язок по захисту
соціалістичних завоювань народу
ЧРСР / а.с. 10/, яка комісією не
була прийнята до
уваги, що є
порушенням конституційних
прав позивача про
рівність перед законом з іншими учасниками бойових дій, з якимиОСОБА_1
проходив службу і, яким такий статус встановлений даною комісією, що
підриває авторитет держави, як гаранта Конституційних прав і свобод
громадянина правової держави.

Згідно ст.99
КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний
строк, який , якщо не встановлено
інше , обчислюється з дня, коли
особа дізналася або
повинна була дізнатися
про порушення своїх
прав , свобод чи інтересів.

Відповідно то телеграми № 145 від
14.04.1998 року начальника Головного
управління виховної роботи Мінстерства оборони України - „ Відомості щодо
виконання інтернаціонального обов'язку на території Чехословачини у названому
періоду, які містяться у документах того періоду, перелік яких зазначено у п.6 Положення про комісії, самі по собі не стверджують факт
безпосередньої участі особи в бойових
діях чи забезпеченні бойової діяльності
військ.

Однак, записи у таких документах про
участь військовослужбовця у виконанні бойових завдань по захисту соціалістичних
завоювань, боротьби з контрреволюцією слід розцінювати, як його особисту участь
у бойових діях чи забезпеченні
бойової діяльності військ”.

При задоволенні позову позивача
судові витрати, пов'язані з розглядом
справи, суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача, оскільки згідно ст. 11 КАС України, суд
розглядає позов у межах заявлених
вимог, які про відшкодування у позовній заяві і
у судовому засіданні , не заявлялись.

Керуючись ст. 24 Конституції України, ст. 6 п.2 ЗУ „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”,
Переліком Держав і періодів бойових дій на їх
території, затверджених Постановою КМУ від 08.02.1994 року № 63, Положенням „ Про комісії по розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу ветеранів війни
та визначенням осіб, на яких поширюється
чинність закону України” „Про статус ветеранів війни, гарантіі їх соціального
захисту”, затвердженого Наказом Міністром оборони України від 26.07.1996 року №
208, ст.6-13, 71, 86, 99, 159, 161-163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до Республіканського Військового комісаріату АР Крим про
визнання рішення комісії
Республіканського військового
комісаріату АР Крим про відмову в
присвоєнні йому статусу
учасника бойових дій
неправомірним та зобов'язання
комісії військового
комісаріату АР Крим вчинити
певні дії - вирішити питання про
встановлення йому статусу
учасника бойових дій,
задовольнити.

Рішення комісії Військового
комісаріату АР Крим
від 24.12.2007 р. №

93 про відмову
ОСОБА_1 по встановленню

статусу учасника
бойових дій визнати
неправомірним.

Зобов'язати комісію
Військового комісаріату АР Крим , по встановленню статусу учасника бойових
дій, встановити
ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , статус
учасника бойових дій
з 24 .12. 2007 року.

Судові витрати віднести
на рахунок позивача.

Постанова може
бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Красно перекопський міськрайонний суд
шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження
в 10-ти денний строк
з дня проголошення постанови
і поданням після цього
протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, або
в порядку ч.5
ст.186 КАС України.

Суддя