Справа № 22-а-2114/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Гончарук Л.Я.
Справа №
районний суд м.Львова
ряд.ст.зв. № 48
№
Доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

02 червня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській А.С.,

з участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Личаківського районного суду м.Львова про закриття провадження в справі від 04
жовтня 2007 року по справі № 2-2772/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до
Личаківського районного суду м.Львова з адміністративним позовом до Львівської
міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2
та ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення.

В даній
справі, як адміністративній справі,
судом першої інстанції було відкрито
провадження, така призначалась до розгляду.

Однак, 04 жовтня 2008 року судом першої інстанції
прийнято ухвалу про закриття провадження в даній адміністративній справі.

Прийняту
ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що згідно поданої позовної заяви
наявно спір про право на землю, а тому дана справа не підсудна Личаківському
районному суду м.Львова, як адміністративному суду, і тому даний спір підлягає
розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку
оскаржила позивачка, яка в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм
процесуального права, як на доводи в своїй апеляційній скарзі покликається на
те, що судом першої інстанції при винесені ухвали, що оскаржується не враховано
вимоги ст.17 КАС України. Крім того відповідно до ст.18 КАС України встановлено,
що дана справа підсудна адміністративному суду. Крім того судом першої
інстанції не враховано, що вона звернулась саме з адміністративним позовом та
її метою було захистити своє право як громадянина щодо реалізації прав на землю
для задоволення особистих потреб, шляхом вирішення питання відносно земель, що
є комунальною власністю, розпоряджається якими відповідач, якому таке право
(владну адміністративну функцію) надано законами України. В зв'язку з цим
просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Позивачка
та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та
просять таку задовольнити.

Представник
третьої особи на стороні відповідач - заперечив проти доводів апеляційної
скарги та просять таку відхилити.

Представник
відповідача - Львівської міської ради в судове засідання не явився, хоча
належним чином був повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду,
тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення апелянта та її представника на
підтримання доводів поданої апеляційної скарги, заперечення представника
третьої особи, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати і
направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Приймаючи
оскаржувану ухвалу про закриття провадження в справі суд першої інстанції
виходив з того, що наявно земельний спір між фізичними особами, який
підвідомчий та підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Однак з
такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, до субєкту владних повноважень, який по відношенню до
неї у питаннях, щодо виділення для користування земельної ділянки виконував та
виконує владні управлінські функції
відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного
кодексу України. При цьому вбачається, що спір виник з приводу земельної
ділянки, на яку на рівних умовах претендували як позивачка так і 3-тя особа, і
така земельна ділянка не була жодним чином обтяжена, тобто вона не перебувала у
користуванні чи у власності інших юридичних чи фізичних осіб, а була вільною
земельною ділянкою у власності територіальної громади м.Львова і фактично
використовувалась, як заїзд до суміжних будинковолодінь.

При
цьому вбачається, що з прийняттям органом місцевого самоврядування певних рішень, що оскаржуються, та вчинення
дій, саме як органу владних повноважень, позивачка вважає, що порушуються її
охоронювані законом права та інтереси, що потербують захисту саме в порядку
адміністративного судочинства, оскільки такі випливають з суті виконуваної
відповідачами та передбаченої законодавством управлінської функції в сфері
земельних відносин.

На
думку колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи дане питання, що
стосується підвідомчості справи, повинен був виходити з приписів ст.2, п.1 ч.1
ст.3, ст.17 КАС України.

Так у відповідності до ч.1,ч.2 ст.2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів поширюється на:1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому
числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання
та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо
правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При
винесені оскаржуваної ухвали на думку колегії суддів суд першої інстанції зобов'язаний
був врахувати вище вказані норми процесуального права однак, ним цього зроблено
не було, та внаслідок цього зроблено хибний висновок щодо непідвідомчості справи за адміністративним позовом ОСОБА_1
адміністративним судам в частині визнання протиправним рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1450 від 26.12.2006 року в частині
скасування рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих № 510
від 16.04.1954 року «Про часткову зміну рішення виконкому Львівської міської ради
депутатів трудящих № 151 від 05.02.1954 року в частині п.1 пп.2 по кварталу №
566».

Покликання
суду першої інстанції, що позивачка оспорюючи вказані рішення, дії та
бездіяльність органів місцевого самоврядування, фактично зверталась для захисту
своїх прав та інтерсів, як землекоритсувач та власник нерухомого майна - є
надуманими та свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

З
огляду на це колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів
обгрунтованих доводів та не застосував норми процесуального права, щодо
зроблених в ухвалі висновків, якими повинен був керуватись, тому не мав
законних підстав для закриття провадження в справі та застосування наслідків,
пердбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 199, 205, 206 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1, - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова про закриття
провадження в справі від 04 жовтня 2007 року по справі № 2-2772/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи без
самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання
протиправним рішення, - скасувати, направивши справу до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель