Справа № 22-а-2177/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Костів Т.С. Справа № 22-а-2177/08
Господарський суд Львівської області ряд. стат. звіту № 48
№ 15/211а
Суддя-доповідач: Онишкевич Т.В.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Неміш
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської
міської ради на постанову господарського суду Львівської області від 25 вересня
2007 року у справі № 15/211а за позовом суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1до Львівської
міської ради, управління комунальної власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради, треті особи виробничо-торговельна фірма
“РБМ”, виробничо-торговельна фірма “Галантерея” про визнання протиправним та
скасування ухвали Львівської міської ради № 484 від 25 січня 2007 року, -

в с т а н о в и л а :

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 (далі СПД ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом про
визнання протиправною та скасування ухвали № 484 від 25 січня 2007 року
Львівської міської ради (далі - Львівська міськрада) у частині виключення з
ухвали Львівської міськради № 3057 від 29 грудня 2005 року пунктів 48, 49
додатку, які передбачають його право на приватизацію шляхом викупу нежилих
приміщень площею 63 м2 та 187,8 м2, розташованих по
АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Львівської області від 25
вересня 2007 року позов СПД ОСОБА_1 було задоволено повністю.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржила
Львівська міськрада, яка у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вказану
постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні
позовних вимог СПД ОСОБА_1 У обґрунтування своїх вимог покликалася на порушення
оскаржуваною постановою суду її прав та інтересів.

У ході апеляційного розгляду Львівською міськрадою було
подано доповнення до апеляційної скарги, у якій вона покликається на те, що
відповідно до ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
рішення щодо визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів
права комунальної власності відноситься до виключної компетенції сільської,
селищної, міської ради. При цьому, на думку апелянта, судом не було взято до
уваги Програму приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2005-2006
роки, затверджену ухвалою Львівської міськради № 2025 від 11.01.2005 року. Крім
того, судом не було встановлено яким чином прийняттям оскаржуваної ухвали № 484
від 25 січня 2007 року було порушено права та законні інтереси позивача,
оскільки спірні приміщення належать територіальній громаді м. Львова, позивачу
надані у користування згідно із договорами оренди від 20.06.2000 року № 7317 та від 11.10.2000 року № 7328, і він
ними продовжує користуватися. Жодних матеріальних витрат позивач не поніс,
оскільки оплата вартості проведеної експертної оцінки вартості спірних
приміщень була проведена управлінням комунальної власності Львівської
міськради. Апелянт також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що
орендарі спірних приміщень ВТФ “Галантерея” та ВТФ “РМБ” не дали згоди на
приватизацію вказаних приміщень, що з огляду на положення ст. 777 ЦК України
свідчить про безпідставність вимог позивача.

Представник Львівської міськради та управління
комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міськради, а
також представник третіх осіб ВТФ “Галантерея” та ВТФ “РМБ” у ході апеляційного
розгляду вимоги за апеляційною скаргою повністю підтримали, просять її
задовольнити.

СПД ОСОБА_1 на виклик апеляційного суду не прибув, що
відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги СПД ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно
до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оспорювана позивачем ухвала
Львівської міськради всупереч вимогам ч. 5 ст. 7 Закону України “Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)”, якою передбачено вичерпний перелік підстав
для відмови у приватизації, фактично заперечує право позивача на приватизацію
зазначених приміщень будь-яким способом, оскільки виключає їх із єдиного
переліку об'єктів приватизації, до якого вони були включені.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів апеляційного суду, є передчасними та не відповідають дійсним обставинам
справи, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до положень ст. 142 Конституції України
матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у
власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також
об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і
обласних рад.

Згідно
із положеннями ст. 2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” під
місцевим самоврядуванням слід розуміти гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під
відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати
питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею
10 цього ж Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно
до вимог п. 30 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання прийняття
рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження
місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності,
які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов
приватизації об'єктів права комунальної власності.

Крім
того, ч. 1 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах
належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи
місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи
та організації та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також
кошти, отримані від їх відчуження.

З
наявних у матеріалах справи заяв позивача ОСОБА_1 вбачається, що він просив
включити до переліку об'єктів, що підлягають приватизації нежитлові приміщення
по АДРЕСА_1 площею 187,8 м2 та 63 м2, якими користувався
на підставі договорів суборенди. При цьому він прагнув приватизувати вказані
об'єкти шляхом викупу.

Ухвалою
17-ої сесії 4-го скликання Львівської міської ради № 3057 від 29.12.2005 року
до переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу, було включено
ряд об'єктів, серед яких і ті, про включення яких просив позивач. При цьому п.
2 вказаної ухвали управління комунального майна було зобов'язано у 3-місячний
термін винести на розгляд міськради висновки про вартість майна для
встановлення ціни продажу.

Така
оцінка була проведена і наказами № 1918
та № 1919 від 28.04.2006 року управління комунального майна Львівської
міськради було затверджено звіти про оцінку вказаних приміщень.

Відповідно
до п. 10 Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на
2005-2006 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 11.01.2005
року № 2025, ціна продажу об'єкта при приватизації способом викупу та початкова
ціна при приватизації конкурентним способом, встановлюється міською радою.

Як
вбачається із копії протоколу пленарного засідання Львівської міської ради 5-го
скликання від 02.11.2006 року, вказаним органом місцевого самоврядування при
розгляді на пленарному засіданні були відхилені висновки про вартість спірних
об'єктів та не встановлено ціни їх продажу.

Таким чином, непогодження Львівської міськрадою ціни
продажу нежилих приміщень площею 63 м2 та 187,8 м2,
розташованих по АДРЕСА_1, фактично унеможливлювало їх приватизацію позивачем чи
будь-ким іншим саме шляхом викупу.

З
витягу з протоколу засідання постійної комісії комунального майна та власності
Львівської міської ради від 26.12.2006 року вбачається, що нею було
рекомендовано управлінню комунальної власності підготувати проект ухвали щодо
відміни дозволу на приватизацію ряду об'єктів комунальної власності, серед яких
були і об'єкти, на які претендував позивач.

Ухвалою
4-ої сесії 5-ого скликання № 484 від 25.01.2007 року, яка оскаржується
позивачем у судовому порядку у частині, що стосується його інтересів, було
вилучено, окрім іншого, із додатку до ухвали Львівської міської ради № 3057 від
29.12.2005 року пункти 48, 49, якими передбачалося включення у список об'єктів
для приватизації шляхом викупу приміщення, якими на праві суборенди користувався
позивач.

З
аналізу положень пп. 11-15 та п. 20 Програми приватизації майна комунальної
власності м. Львова на 2005-2006 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської
ради від 11.01.2005 року № 2025, вбачається, що при проведенні приватизації об'єктів
групи А, до яких належать спірні об'єкти, перевага надається орендарям.

При
цьому, з наявних у матеріалах справи листів ВТФ “Галантерея” від 05.12.2007
року та ВТФ “РБМ” від 06.12.2007 року вбачається відсутність їх згоди, як
орендарів спірних приміщень, на приватизацію таких позивачем ОСОБА_1 Крім того,
представник ВТФ “Галантерея” та ВТФ “РБМ” у ході апеляційного розгляду ствердив
суду той факт, що вказані юридичні особи мають намір приватизувати приміщення,
якими користуються на правах оренди.

На
підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що Львівська
міськрада, як орган місцевого самоврядування, уповноважений територіальною
громадою управляти належним їй комунальним майном, вправі вирішувати питання
про доцільність та умови приватизації такого майна, яке є матеріальною і
фінансовою основою існування реального самоврядування.

З
огляду на те, що умови приватизації спірних приміщень шляхом викупу, а саме
ціна продажу, були визнані Львівською міськрадою неприйнятними, на думку колегії
суддів, відповідач вправі був виключити такі об'єкти з переліку тих, які
підлягали приватизації шляхом викупу.

При
цьому таке рішення органу місцевого самоврядування свідчить лише про незгоду
Львівської міськради із можливістю приватизації шляхом викупу спірних об'єктів
нерухомості за ціною, визначеною у ході підготовки до такої, однак жодним чином
не перешкоджає позивачу брати участь у приватизації вказаних нежилих приміщень
площею 63 м2 та 187,8м2, розташованих по АДРЕСА_1, на
конкурсній основі, тобто не заперечує право позивача на приватизацію цих об'єктів взагалі.

Відтак,
колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції при
вирішенні даного публічно-правового спору було допущено невідповідність
висновків обставинам справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п.3, 205, 207 КАС
України колегія судді, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Скасувати а постанову господарського суду Львівської області
від 25 вересня 2007 року у справі № 15/211а за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до
Львівської міської ради, управління комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської міської ради про визнання протиправним та
скасування ухвали Львівської міської ради № 484 від 25 січня 2007 року та
ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді В.М. Багрій

В.З.Улицький