Справа № 2-а-5/2007
Суддя: Каліуш О.В.
Дата ухвалення: 2007-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
березня 2007 року Микитівський районний суд м. Горлівки Донецької області в
складі: Головуючого судді Каліуш О.В., при секретарі Кащенко В.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_6, представника відповідача
Віціної О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Горлівці справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1до Головного
Управління МВС України в Донецької області про оскарження незаконного наказу
про звільнення, поновлення на службі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування наказу по Управлінню
МВС України в Донецькій області від 19 липня 2006 року № 205 о/с про його
звільнення з 21 липня 2006 року на підставі п. 64 „ж" Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ (
власним бажанням), мотивуючи тим, що зазначеним наказом його було безпідставно
звільнено з посади заступника начальника відділу - начальника штабу
Приморського райвідділу Маріупольського міськуправління, всупереч діючому
законодавству України, а тому просить поновити його на службі, зобов'язати
відповідача зробити оплату за час вимушеного прогулу.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20 квітня 2006
року ним був поданий рапорт про звільнення за власним бажанням відповідно до п.
64 „ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ. Згідно до п. 68 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - особи рядового і
начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим
бажанням, попереджають безпосереднього начальника органу внутрішніх справ про
прийняте ними рішенням не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що
подають рапорт за командою. Тримісячний строк за його рапортом розпочався 21
квітня 2006 року й закінчувався 21 липня 2006 року. Оскільки підставою для його
звільнення було лише його власне бажання, то в попереджувальний термін мав
право відкликати свій рапорт про звільнення та продовжити службу. З 27 червня
2006 року по 03 липня 2006 року включно, з 04 липня 2006 року по 21 липня 2006
року включно, з 22 липня 2006 року по 27 липня 2006 року включно перебував на
лікарняних листах. Перебуваючи на лікуванні, вирішив скористатися своїм правом
продовжити службу, й 20 липня 2006 року - за день до закінчення
попереджувального строку, подав відповідний рапорт про відмову від звільнення.
Відповідач, 19 липня 2006 року, у період його хвороби, видав наказ № 205 о/с
про його звільнення з 21 липня 2006 року на підставі п. 64 „ж" ( за
власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ. Чинним законодавством забороняється
звільнення працівника або службовця в період його тимчасової непрацездатності.
Відповідач видав наказ про його звільнення в період тимчасової
непрацездатності, і до закінчення тримісячного попереджувального терміну.

У
судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні
вимоги з тих же підстав, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник
відповідача Віціна О.О. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1не визнала,
мотивуючи це тим, що 20 квітня 2006 року ОСОБА_1звернувся до керівництва УМВС
області з рапортом про звільнення з органів внутрішніх справ за власним
бажанням. Працівниками сектору роботу з персоналом Приморського РВ
Маріупольського МУ були підготовлені матеріали звільнення з ОВС ОСОБА_1та
узгоджені з керівництвом Маріупольського МУ і УМВС України в Донецької області.
17 липня 2006 року питання щодо звільнення позивача зі служби було розглянуто
на засіданні комісії по РП УМВС області. Наказом УМВС України в Донецькій
області від 19.07.2006 року № 205 о/с ОСОБА_1було звільнено за п.
64 „ж" ( за власним
бажанням) Положення про
проходження служби рядовим
і

начальницьким
складом ОВС України, з 21 липня 2006 року. Рапорт ОСОБА_1 від 20 липня 2006
року про відмову у звільненні до Управління МВС області не надходив. Про те, що
21 липня 2006 року, в день звільнення, ОСОБА_1 перебував на лікарняному листі,
керівництву Маріупольського міськуправління не було відомо. При зверненні
позивача до керівництва Управління за фактом його звільнення було проведено перевірку
та видано наказ ГУМВС України в Донецькій області від 17 листопада 2006 року №
361 о/с про часткову зміну пункту наказу УМВС області від 19 липня 2006 року №
205 о/с та змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 21.07.2006 року на 28.07.2006
року. Вимоги ОСОБА_1 про поновлення його на посаді заступника начальника
відділу - начальника штабу Приморського РВ Маріупольського МУ суперечать
чинному законодавству, бо посада заступника начальника відділу - начальника
штабу Приморського РВ Маріупольського МУ з 10 листопада 2006 року не є
вакантною. Вважала, що обов'язок виплати грошових коштів за час вимушеного
прогулу несе Маріупольське міськуправління, оскільки воно є юридичною особою,
позивач проходив службу у підрозділі Маріупольського МУ. Просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок
ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 19 липня 2006 року наказом начальника
УМВС області ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням, про що ОСОБА_1 був
своєчасно сповіщений. Про те, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному листі їй стало
відомо 26 липня 2006 року, при наданні ОСОБА_1 лікарняних листів. 21 липня 2006
року, через канцелярію Маріупольського МУ надійшов рапорт ОСОБА_1 про відмову
від звільнення. Про надходження рапорту про відмову від звільнення було
сповіщено начальника Маріупольського МУ та УМВС України в Донецької області.
Дата звільнення ОСОБА_1 змінювалась відповідним наказом начальника УМВС України
в Донецької області.

Свідок ОСОБА_3 у судовому
засіданні пояснила, що приблизно на початку липня 2006 року провідувала хворого
ОСОБА_1 В її присутності мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4телефонувала за місцем
проходження служби ОСОБА_1 та повідомляла про хворобу сина.

Свідок
ОСОБА_5. у судовому засіданні пояснив, що до 25 липня 2006 року, ОСОБА_1 про
своє перебування на лікарняному листі керівництву Приморського РВ
Маріупольського МУ не повідомляв. Повідомляв про хворобу чергову частину
Приморського РВ Маріупольського МУ.

У
судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2006 року, до закінчення
тримісячного попереджувального строку, ОСОБА_1 подано рапорт за командою про
відмову від звільнення.

Наказом
№ 205 о/с від 19 липня 2006 року звільнено за п. 64 „ж" ( за власним
бажанням) ОСОБА_1- заступника начальника відділу - начальника штабу
Приморського райвідділу Маріупольського міськуправління, з 21 липня 2006 року.
Зазначений наказ було видано відповідачем на підставі рапорту ОСОБА_1 від 20
квітня 2006 року, рішення комісії по РО УМВС України від 17 липня 2006 року до
закінчення тримісячного строку попередження, передбаченого п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У
зв'язку з перебування ОСОБА_1 з 27.06.2006 року по 03.07.2006 року, з
04.07.2006 року по 22.07.2006 року, з 22.07.2006 року по 27.07.2006 року,
наказом УМВС України в Донецькій області від 17 листопада 2006 року № 361 о/с
про часткову зміну пункту наказу УМВС області від 19.07.2006 року № 205 о/с
змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 21.07.2006 року на 28.07.2006 року.

Згідно
діючого законодавства України забороняється в односторонньому порядку змінювати
строки попередження. Працівник, який попередив роботодавця про розірвання
трудового договору на його вимогу, укладеного на невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження відкликати свою заяву. ОСОБА_1 скористався своїм
правом продовжити службу й 20 липня 2006 року за день до закінчення
попереджувального терміну, подав відповідний рапорт за командою про відмову від
звільнення.

Суд не
може прийняти до уваги посилання позивача, представника позивача на те, що
діючим законодавством України не допускається звільнення в період тимчасової
непрацездатності, оскільки згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ „ Про практику
розгляду судами трудових спорів" правила про недопустимість звільнення
працівника в період тимчасової непрацездатності стосується випадків, коли
розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у зв'язку з чим визнає
заперечення представника відповідача в цій частині обґрунтованими.

Суд не визнає
заперечення представника відповідача про те, що ОСОБА_1 повинний був надати
рапорт про відмову від звільнення безпосередньо начальнику УМВС України в
Донецької області, який приймав рішення про звільнення, та що вказаний документ
до УМВС області не надходив, оскільки відповідно до Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - рапорт
подається за командою. Зазначений рапорт був поданий 20.07.2006 року до
Маріупольського МУ, де був зареєстрований. Посилання на те, що рапорт від
20.07.2006 року до ГУМВС України в Донецькій області не находив не відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки в листах від 15.08.2006 року № 10/а-447 (
а.с.15), від 23.08.2006 року № А-1149 ( а.с.17) начальник управління роботи з
персоналом УМВС України в Донецької області, начальник ГУМВС України в
Донецької області повідомляли, що рапорт ОСОБА_1 про відмову у звільненні з ОВС
від 20.07.2006 року був залишений без розгляду у зв'язку з негативними
характеристиками, а також з врахуванням думки керівництва Приморського
райвідділу та Маріупольського міськуправління.

Суд
зазначає, що при звільненні за власним бажанням вирішальною є наявність
волевиявлення працівника на розірвання трудового договору. Тому залишення без
розгляду рапорту про відмову у звільненні з ОВС з підстав негативних
характеристик, а також думки керівництва Приморського райвідділу та
Маріупольського міськуправління є неправомірним.

Стаття
43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення,
тобто звільнення, яке відбулося не на підставі закону.

Стаття
19 Конституції України визначає три невід'ємних умови для законності дій чи
рішень: вони мають відбуватися на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
визначений законом. Але в даному випадку визначення в наказі № 205 о/с про
звільнення ОСОБА_1 зі служби законних підстав для звільнення позивача не має,
оскільки ОСОБА_1 до закінчення попереджувального терміну подано відповідний
рапорт про відмову від звільнення.

А тому
суд приходить до висновку, що наказ № 205 о/с від 19 липня 2007 року про та
наказ № 361 о/с від 17 листопада 2006 року про часткову зміну пункту наказу
УМВС області від 19 липня 2006 року № 205 о/с є противоправними, права позивача
підлягають захисту шляхом скасування зазначених наказів на поновлення позивача
на службі.

При
цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що судом
не може визначатися місце проходження служби ОСОБА_1, що він не може бути
поновлений на посаді заступника начальника відділу - начальника штабу
Приморського райвідділу Маріупольського міськуправління, оскільки згідно пункту
24 вказаного Положення - у разі незаконного звільнення особи рядового,
начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на
попередній роботі (посаді).

Суд
також не бере до уваги посилання представника відповідача стосовно того, що з
10 листопада 2006 року посада заступника начальника відділу - начальника штабу
Приморського РВ Маріупольського МУ не є вакантною, оскільки вказана обставина
не позбавляє права ОСОБА_1 на поновлення його трудових прав.

Згідно
до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України - у разі поновлення на роботі ( посаді) орган,
який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі
рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, але не більше як за один рік.

Нарахування
виплат за вимушений прогул суд провадить шляхом множення середньоденного
заробітку, який дорівнює 73,79 гривен ( визначений шляхом ділення заробітної
плати на число робочих днів: 1549,55 гривен : 21 робочий день = 73,79 гривен)
на число робочих днів за період вимушеного прогулу ( з 28.07.2006 року по
03.03.2007 року - 154 днів). Таким чином, розмір заробітної плати за час
вимушеного прогулу ОСОБА_1 складе: 73,79 гривен х 154 робочих днів = 11 363,66
гривен.

При
цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що
обов'язок виплати грошової суми за час вимушеного прогулу несе Маріупольське
міську правління, яке є юридичною особою, оскільки ОСОБА_1 хоча і проходив
службу в підрозділі Маріупольського МУ, приймався та звільнявся зі служби
наказами начальника Головного Управління МВС України в Донецькій області.

Керуючись
ст. ст. 19, 43
Конституції України, п.п. 24, 64, 68 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ, ст.ст. 160 - 161 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити. Визнати противоправними: наказ від 19 липня 2006
року № 205 о/с про звільнення за п. 64 „ж" (за власним бажання) ОСОБА_1-
заступника начальника відділу - начальника штабу Приморського райвідділу
Маріупольського міськуправління з 21 липня 2006 року, наказ від 17 листопада
2006 року № 361 о/с про часткову зміну пункту наказу УМВС області від 19 липня
2006 року № 205 о/с та скасувати їх.

Поновити
ОСОБА_1на посаді заступника начальника відділу -начальника штабу Приморського
райвідділу Маріупольського міськуправління УМВС України в Донецької області.

Стягнути
з Головного Управління МВС України в Донецької області на користь
ОСОБА_1заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 28 липня 2006 року по
03 березня 2007 року у розмірі 11 363 ( одинадцять тисяч триста шістдесят три)
гривні 66 копійок.

Рішення
про поновлення на посаді ОСОБА_1підлягає негайному виконанню.

Постанова
може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження до Микитівського районного суду м. Горлівки протягом
десяти днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.