Справа № 22-а-3915/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2008 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Пліша
М.А. та Заверухи О.Б.,
при секретарі - Романишин О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації
Хмельницької обл. на постанову Летичівського районного суду Хмельницької обл.
від 04.09.2007р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації
Хмельницької обл. про стягнення суми недоплаченої щорічної допомоги, як інваліду
в с т а н о в и л а:
02.08.2007р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом,
у якому просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Летичівської райдержадміністрації Хмельницької обл. на його користь недоплачену
разову щорічну грошову допомогу, передбачену ст.13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як інваліду війни ІІ групи,
за 2004-2007рр. в загальному розмірі 8368 грн. 08 коп. (а.с.2-3).
Постановою Летичівського районного суду Хмельницької обл. від 04.09.2007р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення Летичівської райдержадміністрації Хмельницької обл. на користь
позивача суму недоплаченої в 2004-2007 роках одноразової щорічної грошової
допомоги, передбаченої ст.13 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, як інваліду війни ІІ групи, в загальному
розмірі 8368 грн. 08 коп. (а.с.13).
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління праці та соціального захисту населення Летичівської
райдержадміністрації Хмельницької обл., який покликаючись на порушення судом
норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.17).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до ст.95
Конституції України виключно Законом України “Про Державний бюджет України”
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Виходячи з цього, відповідними статтями Законів України про Державний
бюджет України на 2000-2007 роки розмір щорічної разової грошової допомоги до 5
травня ветеранам війни установлювалися, виходячи із обсягів видатків, виділених
на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки.
Звідси, відповідач як розпорядник коштів керувався виключно нормами чинного
законодавства, відповідно до яких надходили кошти до управління для проведення
зазначеної виплати, через що підстави для задоволення позову є відсутніми.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних
Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги, передбаченої ст.13 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, як інваліду війни ІІ групи, за
2004-2007рр., суд виходив з того, що відповідно до ст.22 Конституції України
при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод; питання щодо відповідності
Конституції України положень Законів України про Державний бюджет в частині
зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, були предметом
розгляду Конституційного Суду України і визнавалися неконституційними. За таких
обставин покликання відповідача на Закони України “Про Державний бюджет
України” на 2004-2006 роки, якими встановлені розміри виплати разової грошової
допомоги є безпідставними і судом до уваги не приймаються.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи (а.с.5, 6),
якому відповідно до вимог ст.15 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України положення ст.29 Закону України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до
5 травня, встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність
позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення на його користь заборгованості з
виплати щорічної допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої заборгованості колегія суддів виходить із
того, що станом на 01.04.2007р. розмір прожиткового мінімуму, а відтак і
мінімальної пенсії за віком, становив 410 грн. 06 коп.

З врахуванням виплаченої відповідачем у 2007 році щорічної грошової допомоги
до 5 травня, сума заборгованості перед позивачем становить 2920 грн. 48 коп. (8
х 410,06-360).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення спірної виплати саме із Управління праці та соціального
захисту населення Летичівської райдержадміністрації Хмельницької обл. в силу
вимог ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
розмірів щорічної грошової допомоги як на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань
(рішення Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо аналогічних спірних виплат за
2005-2006рр., на думку колегії суддів, судом першої інстанції безпідставно не
враховано тієї обставини, що положення ст.34 Закону України “Про Державний
бюджет на 2005 рік” та ст.30 Закону України “Про Державний бюджет на 2006 рік”,
якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги інваліду війни ІІ
групи встановлювався на рівні 330 грн., на предмет конституційності не
розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили.

Оскільки
відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової грошової допомоги до
5 травня за 2005-2006 спірні роки, на думку колегії суддів, немає.

При цьому колегія суддів враховує, що 01.12.2004р. Конституційним Судом України
прийнято рішення за № 20-рп, яким визнавалися неконституційними положення ст.44
Закону України “Про Державний бюджет України на 2004 рік”.

Крім того, згідно із ч.4 ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” особи,
які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися
за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року.

Оскільки на час прийняття Конституційним Судом України
вищевказаного рішення № 20-рп закінчився встановлений законом строк виплати
разової грошової допомоги, колегія суддів приходить до переконання про
неможливість задоволення позовних вимог в частині проведення такої виплати за
2004 рік.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, передбаченої ст.13 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як
інваліду війни ІІ групи, за 2007р.; в задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що
постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.195, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2
ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Летичівської
райдержадміністрації Хмельницької обл. задоволити частково.

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької обл. від 04.09.2007р.
скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1задоволити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Летичівської
райдержадміністрації Хмельницької обл. виплатити ОСОБА_1недоплачену разову
щорічну грошову допомогу як інваліду війни ІІ групи, за 2007 рік, в сумі 2920
(дві тисячі дев'ятсот двадцять) грн. 48 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Пліш
М.А.

Заверуха О.Б.