Справа № 2-а-1883/2008
Суддя: Ракалович В.М.
Дата ухвалення: 2008-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
№ 2-а-1883/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Ракаловича В.М.,

при
секретарі - Шевчук О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління праці і соціального захисту
населення Овруцької райдержадміністрації, управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі

про
стягнення виплат, передбачених Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008
року позивачка звернулась з вказаним
позовом до суду, посилаючись на те, що
протягом 1996- 2007 років їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені
ст.ст.37, 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її
прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення та
підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення (ст.39) позивачка
визначила в розмірі 23016,15 грн., по допомозі в зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування (ст.37) - в розмірі 1067,40 грн. , по
додатковій пенсії (ст.51) -в розмірі 1151,58 грн.

Посилалась на те,
що отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за
віком у відповідні періоди.

Представник позивачки позов підтримав.

Представник управління праці і соціального захисту населення
Овруцької райдержадміністрації в судове
засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у
передбаченому законом порядку. Представник Управління Пенсійного фонду України
в Овруцькому районі позов не визнав.

Вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає задоволенню
з таких підстав.

Встановлено, що позивачка в спірний період часу проживала в АДРЕСА_1, і з січня 1996 року до
червня 2003 року та з травня 2005 року
до січня 2007 року працювала вАДРЕСА_1 Ці села віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення. Позивачка є потерпілою від аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідом 2-ї групи, отримує пенсію .

Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна
виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в
редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні
гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. В такому ж розмірі підвищуються пенсії
непрацюючим пенсіонерам , які проживають на цих територіях. Крім того, відповідно до ст.50 Закону,
особам, віднесеним до 1 категорії -інвалідам 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте вказані допомога,
доплата та додаткова пенсія виплачувались у розмірах, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати і мінімальної
пенсії за віком, тобто в значно меншому розмірі. По статті 37 Закону вона
отримувала по 2грн.10 коп. щомісячно, по
статті 39 -по 10 грн.50 коп., а по статті 50 -по 14 грн.93 коп.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою доплати
і допомоги в твердих сумах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки.

Дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу
третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із
Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік
дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007.

За таких обставин в межах заявлених вимог заборгованість
по ст.37 Закону підлягає стягненню -за 6 місяців 2007 року, по ст.50 - за 2007
рік.

Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню
відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України
незалежно від часу її виникнення (крім 2006 року та січня - червня 2007
року), оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2
Закону України „Про оплату праці” є
складовою структури заробітної плати.

З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком в Україні в
спірний період часу, а також розміру
доплати, допомоги і додаткової пенсії, отриманих позивачкою за цей час в
безспірному порядку, що підтверджується
письмовими доказами, розмір заборгованості перед нею по виплатах, передбачених ст.37 Закону,
становить 1067,4 грн., по ст.39 Закону - 23016,15 грн.., по ст.50 Закону - 3484,36
грн., а всього - 27567,91 грн.

Стягуючи на користь позивачки відповідно до статті 50
Закону щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком,
суд відповідно до ст.11 КАС України виходить за межі позовних вимог , оскільки позивачка є
потерпілою 1 категорії, але помилково послалась у позовній заяві на статтю 51
Закону, якою визначені розміри
додаткової пенсії для потерпілих 2, 3 та 4 категорій.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період
часу і тепер є управління праці та
соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. В позові
до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі суд відмовляє,
оскільки ним здійснені видатки в межах асигнувань, отриманих від Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення.

Керуючись ст. ст. 37, 39, 50 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. ст. 94, 158 -163, 167,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на
користьОСОБА_127567,91грн.

В позові до Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі відмовити за безпідставністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява
про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.М.
Ракалович