Справа № 2-а-526/2007
Суддя: Семко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року Томашпільський районний
суд Вінницької області

в складі головуючого Семко
Г.В.

при секретарі Клімочко
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Томашпільської райдержадміністрації про стягнення разової щорічної
допомоги до 5 травня,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації про
стягнення разової щорічної допомоги , вказуючи на те, що вона є учасником війни
і згідно ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного
року разової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Незважаючи
на те, без урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005, 2006 роки,
відповідачем з посиланням на Закон України "Про державний бюджет України"
на відповідні роки, зазначена допомога була виплачена у розмірі 50 грн у 2005р. та 50 грн. у 2006 році . Позивачка в
судовому засіданні позовні вимоги підтримала , просить суд їх задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача Урянський О.С. позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнає, заперечує проти їх задоволення. З урахуванням пояснень
сторін та матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких
міркувань. Судом встановлено, що позивач являється учасником війни, про що
свідчить посвідчення учасника війни НОМЕР_1, яке видане 17 лютого 2003 року
Томашпільським управлінням праці та соціального захисту населення За змістом
ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2005
році -332 грн., 2006 році - 359 грн. Таким чином позивачу у 2005 році - 996,00 грн. (332 грн. х 3),у 2006 році -1077 грн. (359 грн. х 3), однак вказані
суми позивачу не були виплачені у повному розмірі, тому недоплата складає - 1973 грн. За таких
обставин, з відповідача підлягає стягненню у примусовому порядку на користь
позивача недоплачена частина разової щорічної грошової допомоги в розмірі 1973 грн. Рішенням
Конституціїного суду України № 20-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі за
конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 44,47,78,80 Закону
України «Про державний бюджет України на 2004 рік» та конституційним поданням
Верховного суду України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень частини 2, 3, ,4 статті 78 Закону України «Про
державний бюджет України на 2004 рік» (справа про зупинення або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій) визнано такими, що не відповідають
КонституціїУкраїни (є неконституційними), положення статті 44 Закону України
«Про державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році
виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється в таких
розмірах: інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам війни 2 групи - 160
грн., інвалідам війни 3 групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн.,
особам які мають особливі

2

заслуги
перед Батьківщиною, - 195
грн., членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам)

померлих учасників бойових дій і учасників війни, визначених
за життя інвалідами, -
65 грн.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші
правові акти за рішеннями

Конституційного Суду України визнаються неконституційними
втрачають чинність з дня

ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Незважаючи на те, що виплата одноразової грошової
допомоги позивачу за 2004
рік

відповідно Закону України «Про державний бюджет України
на 2004 рік»
відбулася в травні

2004 року,
тобто до винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України , суд,

вважає, що недоплачена частина одноразової грошової
допомоги підлягає стягненню на

користь позивача у примусовому порядку, в зв'язку з
визнанням неконституційними

положень закону, згідно яких її виплатили. Аналогічним чином повинно вирішуватись і

питання щодо виплати одноразової грошової допомоги
учасникам бойових дій за 2005
та 2006 роки,
оскільки її виплата проводилась вже після винесення рішення Конституційного
Суду України. Заперечення представника відповідача про відсутність законних
підстав та бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача суд до уваги
взяти не може, оскільки наведенні вище мотиви, переконливо свідчать про
наявність в нього достатніх законних підстав для обґрунтування своїх вимог,
доказів про відсутність асигнувань суду не надано, але й за умови наявності
таких доказів, невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через
відсутність грошей для виплати не є підставою для виправдання дискримінуючої
недоплати одноразової грошової допомоги учасникам війни. Оскільки позивач та
відповідач звільнені від сплати судового збору, тому згідно до ст. 94 КАС України слід
компенсувати дані витрати за рахунок державного бюджету України. На підставі
викладеного, ст 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", керуючись ст. ст. 70,
71, 94, 158, 161-164, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з управління праці та
соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації на користь
ОСОБА_1 не виплачену щорічну разову грошову допомогу за 2005-2006 роки в сумі 1973 грн.

Судові
витрати компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційно-адміністративного суду через Томашпільський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.