Справа № 22-а-2842/2007
Суддя: Горбань В.В.
Дата ухвалення: 2007-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року червня
місяця „04" дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді: Курської А.Г.

Суддів: Горбань В.В.

Шаповалової О.А.

При секретарі: Гребенніковій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
начальника Головного управління МВС України в АР Крим Хоменка Володимира
Петровича про скасування наказу № 592 від 29.09.2006 року в частині звільнення
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1. з органів внутрішніх справ за ст. 64 п.
„є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України, за апеляційною скаргою представника Головного
управління МВС України в Автономній Республіці Крим - Морозова О.О. на
постанову Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01 лютого
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада
2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до начальника Головного управління
МВС України в АР Крим Хоменка Володимира Петровича про скасування наказу № 592
від 29.09.2006 року в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1. з
органів внутрішніх справ за ст. 64 п. „є" Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вимоги
мотивовані тим, що згідно з наказом начальника ГУ МВС України в АР Крим № 592
від 29.09.2006 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за ст.
64 п. „є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ України. Підставою для звільнення стало:
систематичні порушення вимог наказів МВС України та Головного Управління,
регламентуючих роботу ІТТ при Алуштинському MB, а
також безвідповідальне відношення до виконання службових обов'язків, особиста
недисциплінованість, порушення вимог наказів МВС України № 60 дск-Обр та
Алуштинського MB № 96-06 р, внаслідок чого сталася надзвичайна подія, а
саме втеча арештованого ОСОБА_1. із Алуштинського MB
міліції. Вважає ці висновки начальника ГУ
МВС України в АРК такими, що не відповідають дійсним подіям. За фактом
неналежного виконання обов'язків співробітниками Алуштинського MB ГУ МВС України в
АРК була проведена перевірка і встановлено, що в обов'язки позивача не входить охорона
осіб, які знаходяться у кімнаті для затриманих при черговій частині
Алуштинського MB.
Постановою помічника прокурора м. Алушта
було відмовлено в порушенні карної справи. Зазначає, що він зачинив двері
кімнати для затриманих при черговій частині Алуштинського MB, що
підтвердив дільничий інспектор міліції ОСОБА_2., крім того, кімната для
затриманих знаходиться при черговій частині Алуштинського MB, в якій
постійно повинен здійснювати нагляд за поведінкою затриманих
співробітник чергової частини,
що на момент
втечі

Справа № 22-а-2842/2007 р. Головуючий суду першої
інстанції

Куренда В.Й.

Доповідач Горбань В.В.

2

заарештованого не здійснювалось.
Також, в камері, в порушення наказу 485 від 18.08.1992 року, відсутній замок
камерного типу, який би автоматично зачинявся при закритті дверей та передбачав
відсутність доступу утриманих осіб до замків та засовів. Крім того, заступником
начальника - начальником МГБ Алуштинського MB Дорофеєвим
В.В. було наказано виводити утриманих до туалету, який знаходиться у
внутрішньому дворі Алуштинського MB, що суперечить наказам МВС України, якими встановлені
правила утримання осіб в кімнатах для затриманих при чергових частинах. Тому
вважає, що наказ начальника ГУ
МВС України в АРК Хоменка В.П. щодо звільнення позивача не відповідає
дійсним подіям і надто суворий, просить його скасувати і поновити на роботі на
службі в органах внутрішніх справ України.

Постановою
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01 лютого 2007 року
адміністративний позов ОСОБА_1задоволено. Відмінено наказ № 592 від 29.09.2006
року начальника ГУ МВС України в АР Крим Хоменко В.П. в частині звільнення
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст. 64
„є" Положення проходження служби рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Відновлено ОСОБА_1на службі в органах внутрішніх
справ України з дня звільнення.

В апеляційній
скарзі представник Головного управління МВС України в АР Крим за довіреністю -
Морозов О.О. ставить питання про скасування постанови суду і просить ухвалити
нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування
обставин справи, які мають суттєве значення для розгляду справи, на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на те, що
судом першої інстанції був скасований оперативний наказ начальника ГУМВС
України в АР Крим № 592 від 29.09.2006 року про накладення дисциплінарного
стягнення, але не був скасований наказ ГУМВС України в АР Крим по особовому
складу № 232 від 19.10.2006 року, яким ОСОБА_1. фактично був звільнений, тому в
порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України
позивач був незаконно поновлений на службі в ОВС України.

У запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1. просить постанову залишити без змін, вважає її
законною, а апеляційну скаргу відхилити, як необгрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення позивача, його
представника та представника ГУ
МВС України в АР Крим Морозова О.О., колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею
195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межи доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи
постанову про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що
висновок начальника ГУ МВС
України в АР Крим Хоменко В.П у наказі № 592 від 29.09.2006 року про те, що
надзвичайна подія відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1. службових обов'язків
та особистої недисциплінованості, не відповідає дійсності, тому звільнення його
з роботи за п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ України є необгрунтованим та суттєво порушує
його права як працівника органів внутрішніх справ. При цьому визнав
встановленим, що застосування до ОСОБА_1. крайнього чятатг рпгиуцщц^пгг.
стятрдгнд Як звільнення не відповідає обставинам

3

та є недоцільно суворим, тому він підлягає поновленню на
службі в органах внутрішніх справ України.

Проте з такими
висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм процесуального права.

Зі змісту
позовної заяви слідує, що ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом
до начальника Головного управління МВС України в АР Крим Хоменка В.П. про
скасування наказу № 592 від 29.09.2006 року про звільнення та поновлення на
службі у органах внутрішніх справ України.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції не звернув уваги на те, що начальник ГУ МВС України в АР
Крим є посадовою особою, яка в межах наданих їй повноважень має право на
застосування дисциплінарних стягнень і діє від імені та в інтересах юридичної
особи, та що вимоги позивача зводяться не тільки до скасування наказу, а також
до поновлення на службі.

Ухвалюючи
постанову про поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ, суд
першої інстанції фактично вирішив питання про права і обов'язки ГУ МВС України в АР
Крим. Але при цьому не притягнув Головне управління до участі у справі у якості
відповідача.

Крім того,
вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції неповно з'ясував
фактичні обставини по справі та не звернув уваги на те, що фактично звільнення
ОСОБА_1. зі служби на підставі п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України було
здійснено згідно з наказом № 232 від 19.10.2006 року по особовому складу (а.с.
23).

Згідно зі ст. 18
Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»
дисциплінарне стягнення як звільнення з ОВС України вважається виконаним після
видання наказу про звільнення по особовому складу.

З матеріалів
справи вбачається, що наказом начальника Головного управління МВС України в АР
Крим № 592 від 29.09.2006 року на ОСОБА_1. було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з наказом
виконуючого обов'язки начальника Головного управління МВС України в АР Крим №
232 о/с від 19.10.2006 року ОСОБА_1. був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України в запас Збройних Сил
України з посади інспектора - чергового ізолятора тимчасового тримання
затриманих та взятих під варту осіб при Алуштинському міському відділі за п.
«є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) з 23 жовтня 2006
року.

Разом з тим, при вирішенні спору суд першої інстанції залишив дані
обставини без уваги та не дав їм належної правової оцінки і
фактично поновив позивача на службі без скасування наказу, згідно з яким він
був звільнений з займаної ним посади зі служби з ОВС України

Згідно з
правилами статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин у справі для правильного вирішення
справи.

Зі змісту
позовної заяви вбачається, що вимоги позивача фактично по суті зводяться до
визнання наказу про його звільнення незаконним і поновлення на службі в органах
внутрішніх справ України.

Однак при
наявності наказу № 232 о/с від 19.10.2006 року про звільнення зі служби
ОСОБА_1. за п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення
дисципліни) суд першої інстанції, вирішуючи спір, не з'ясував до чого фактично
зводяться його вимоги і не запропонував уточнити позовні вимоги та не попередив

4

позивача про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій відносно заявлених позивачем вимог.

Приймаючи до
уваги конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що з урахуванням вимог
позивача про поновлення його на службі та наявності наказу № 232 від 19.10.2006
року, суд першої інстанції фактично розглянув не в повному обсязі вимоги і цей
недолік не може бути усунений ухваленням додаткового судового рішення.

Виходячи з
викладеного, колегія суддів вважає, що ці порушення норм процесуального права
призвели до неправильного вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості дослідити нові докази і встановити обставини, які не
були предметом розгляду у суді першої інстанції, і по ним не ухвалено судове
рішення.

За таких
обставин, оскільки ці недоліки не можуть бути усунені іншим способом як шляхом
скасування постанови суду з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції для вирішення питання щодо притягнення до участі у справі у якості
відповідача Головного управління МВС України в АР Крим та уточнення заявлених
ОСОБА_1. позовних вимог, у тому числі щодо наказу № 232 від 19.10.2006 року,
колегія суддів вважає можливим застосувати до цієї конкретної справи аналогію
закону, тобто правила передбачені п п. 5, 6 ч. 3 ст. 227 КАС України, які має
право застосовувати суд касаційної інстанції у разі, якщо суд вирішив питання
про права і обов'язки осіб, які не були притягнути до участі у справі та
розглянув не всі вимоги і цей недолік не був або не може бути усунений
ухваленням додаткового рішення, що є обов'язковою підставою для скасування
судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з порушенням норм
процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

На підставі
вказаного і керуючись статтями 195, 198, п. 6 ч. З ст. 227, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Головного управління
МВС України в АР Крим за довіреністю - Морозова О.О. задовольнити частково.

Постанову
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01 лютого 2007 року
скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може
бути оскаржена протягом одного місяця з дня її проголошення безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.