Справа № 2-227/2007
Суддя: Микитчин І.М.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-227/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Микитчина І.М.

при секретарі Стельмах
З.В.

з участю прокурора Закусової
О.В.

та адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської
міської ради, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач просить
визнати нечинним п. 2.2 рішення Стрийського міськвиконкому № 242 від 20.07.2006
року, мотивуючи тим, що п. 1.5 рішення Стрийського міськвиконкому № 408 від
23.12.2003 року йому був наданий дозвіл на будівництво господарської будівлі,
гаражу та добудови санвигод до будинку
АДРЕСА_1, яке було скасовано за протестом прокурора оспорюваним
рішенням. Відповідач не мав законних підстав відміняти своє попереднє рішення,
оскільки дозвіл на проведення будівництва надавався йому на підставі погоджень
всіх відповідних служб згідно акту обстеження житлового будинку від 18.12.2003
року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали письмову згоду на забудову земельної ділянки та
проведення будівництва. Ним був виготовлений технічний паспорт та робочий
проект і 30.08.2005 року Інспекція Держархбудконтролю видала йому дозвіл на виконання
будівельних робіт. Він оплатив виготовлення технічної документації та придбав
необхідні будівельні матеріали. Будівництво розпочав у вересні 2005 року, вирив
котлован під санвузол, однак продовжити будівництво не зміг, так як сім'я
ОСОБА_3 чинила йому перешкоди в цьому, мотивуючи тим, що в них відпала потреба
в проведенні будівництва. Відповідач, приймаючи рішення за скаргами ОСОБА_4, не
повідомив його про перегляд рішення виконкому
про надання дозволу на будівництво. В оспорюваному рішенні не наведено
підстав скасування попереднього рішення, не вказано, які будівельні норми та
правила ним було порушено.

2

В судовому засіданні
позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві
обставини, пояснив, що ініціатива проведення будівництва належала ОСОБА_4, який
сам же й готував усі необхідні документи на засідання виконкому. ОСОБА_4 перший розпочав будівництво, оскільки зніс
приміщення своєї господарської споруди та його вбиральні без його згоди.
Коли відносини між ними погіршилися, ОСОБА_4 почав писати скарги про
необхідність припинення будівництва, в результаті чого за протестом прокурора й
було прийняте виконкомом оспорюване рішення. На той час він вже вирив котлован
під будівництво санвузла, завіз необхідні будівельні матеріали, а тому поніс
значні матеріальні витрати, які підлягають відшкодуванню. Крім того, він зазнає постійних побутових
незручностей, пов'язаних із відсутністю санвузла, а ОСОБА_4
відмовляється відбудувати зруйноване ним приміщення його вбиральні.

Представник
Стрийського міськвиконкому Капко Н.Б. позов заперечила, пояснила, що виконоком
прийняв рішення № 242 від 20.07.2006 року за протестом прокурора, який вбачав у
наданні дозволу на будівництво порушення діючого законодавства.

Третя особа
ОСОБА_4, який також представляв інтереси ОСОБА_3, позов не визнав, пояснив, що
дійсно за взаємною згодою з ОСОБА_1 вони отримали дозвіл на проведення
будівельних робіт АДРЕСА_1, де проживають. Він особисто займався підготовкою
документів на засідання виконкому 23.12.2003 року. Перед початком будівництва
він розібрав приміщення своєї господарської будівлі, при цьому через ветхість зруйнувалася стіна вбиральні ОСОБА_1. Однак у зв'язку
з тим, що в проектній документації позивача були допущені порушення будівельних
норм і правил, не враховано рівень інсоляції, так як добудова ОСОБА_1 створює
перешкоди для проникнення необхідної кількості сонячного світла в його
квартиру, а тому він вирішив сам будівництво не проводити і заборонити це
робити й ОСОБА_1, оскаржуючи рішення виконкому.

Прокурор
Закусова О.В. вважає, що дії виконкому є правомірними, оскільки він рішенням №
242 від 20.07.2006 року задовільнив протест прокурора і скасував п., п. 1.4, 1.5 рішення
№ 408 від 23.12.2003 року. В протесті прокурор вимагав скасувати дане рішення, оскільки
згідно ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" та п. З ст.
125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її
меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється, а її забудова здійснюється після виникнення у забудовника права власності чи права користування
нею. Надання дозволу на будівництво споруд ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на
прибудинковій території будинку АДРЕСА_1
фактично не дає їм права використання земельної ділянки, яка знаходиться у
власності територіальної громади м. Стрия. Крім того, вибір майданчика
будівництва об'єкту комісією за участю представників органу місцевого
самоврядування, архітектури та містобудування, пожежної охорони суперечить ст., ст. 5, 16 Закону
України

3

"Про основи містобудування" та додатку № 3 до ДБН А. 2.2-3-97
"Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження для
будівництва", згідно яких до складу комісії не були залучені представники
інших відповідних державних органів.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши думку прокурора, пояснення
сторін, представників, спеціалістів, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Спеціалісти
відділу архітектури та містобудування Стрийського міськвиконкому Похило О.П. та
Піхо Л.О. пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за взаємною згодою за погодженням з
ЖЕК № 1, на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_1, отримали дозвіл на
будівництво на місці аварійних допоміжних будівель. Стрийський міськвиконком
прийняв рішення № 242 від 20.07.2006 року без обговорення за протестом
прокурора. При виготовленні проектно-технічної документації на добудову санвузла ОСОБА_1 дотримані всі
будівельно-технічні норми та правила. За умови будівництва ОСОБА_1
санвузла згідно проекту освітлення квартири ОСОБА_4 є достатнім, оскільки
згідно п. 3.2 ДБН від 2005 року проникнення світла має бути хоча б в одну
кімнату. Проведення експертизи на предмет інсоляції є необов'язковим.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі
взаємної згоди отримали дозвіл на будівництво господарських споруд, гаражу та санвигод до будинку АДРЕСА_1
згідно рішення виконкому № 408 від 23.12.2003 року. Після виготовлення
проектної документації вони розпочали будівництво : ОСОБА_1 вирив
котлован під приміщення санвузла, а ОСОБА_4 зніс свою господарську споруду,
зруйнувавши при цьому вбиральню ОСОБА_1.

За протестом
прокурора від 04.07.2006 року відповідач своїм рішенням № 242 від 20.07.2006 року скасував попереднє рішення № 408 від
23.12.2003 року, не обговоривши і не вказавши в рішенні підстави
задовлення протесту прокурора та скасування рішення, не врхувавши при цьому
того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вже фактично розпочали будівництво : ОСОБА_1 вирив
котлован під санвузол, закупив будівельні матеріали, а ОСОБА_4 зніс свою
господарську споруду, зруйнувавши при цьому вбиральню позивача, позбавивши його
тим самим елементарних санітарних вигод.

Згідно з актом
від 08.12.2003 року комісія міськвиконкому обстежила будинок АДРЕСА_1 та погодила проведення добудови санвигод до
квартири № 1, облаштування входу в житловий будинок з дворової частини,
перебудування існуючих аварійних господарських будівель на літні кухні, госпкомори та гаражі для двох квартир сумісно,
що є свідченням вибору майданчика будівництва.

ОСОБА_1
30.08.2005 року отримав дозвіл на виконання будівельних робіт № 30-08 і
фактично розпочав будівництво згідно розробленого проекту з дотриманням діючих будівельних норм і правил,
що ствердили в судовому засіданні
спеціалісти відділу архітектури
та містобудування, а
тому

4 спроектований санвузол не порушує права ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та не створює їм перешкоди в користуванні квартирою.

Суд вважає, що
приймаючи рішення № 408 від 23.12.2003 року, яким надано дозвіл ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на будівництво, відповідач діяв у межах своєї компетенції, оскільки
будівництво планувалось на прибудинковій території двохквартирного будинку
АДРЕСА_1, що є власністю територіальної
громади м. Стрия.

Відповідач та
третя особа ОСОБА_4 не надали суду доказів того, що діями позивача порушується
інсоляція квартири ОСОБА_3, а спеціалісти Похило О.П. та Піхо Л.О. у своїх
поясненнях ствердили, що освітлення квартири ОСОБА_3 відповідає діючим
будівельним нормам і правилам, а проведення експертизи на предмет інсоляції є
необов'язковим.

За таких
обставин, виходячи зі змісту добросусідства, передбаченого ст. 103 ЗК України,
ОСОБА_1, на думку суду, не завдає незручностей (затінення) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користуванні їх квартирою.

Таким чином, суд
вважає, що діями відповідача порушені права позивача, а тому п. 2.2 рішення
Стрийського міськвиконокму № 242 від 20.07.2006 року слід визнати нечинним.

Керуючись ст.,
ст. 71, 159, 161, 162, 163 КАС України, ст. 103 ЗК, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати нечинним
п. 2.2 рішення Стрийського міськвиконкому № 242 від 20.07.2006 року про
скасування п. 1.5 рішення Стрийського міськвиконкому № 408 від 23.12.2003 року
про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво господарської споруди, гаражу та добудови санвигод до будинку АДРЕСА_1.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та апеляційної
скарги - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.