Справа № 22а-3101/2007
Суддя: Курська А.Г.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
липня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді Курської А.Г.

суддів Горбань
В.В., Любобратцевої Н.І. при секретарі Гончарук В.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1до виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, третя особа - ОСОБА_2., про
скасування рішення виконкому Сімферопольської міської ради від 28.07.2005 року та
призначення позивачки єдиним опікуном малолітніх дітей, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 14.02.2007 року,

ВСТАНОВИЛА: 20.11.2006 року
ОСОБА_1звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради і просила скасувати рішення виконкому
Сімферопольської міської ради від 28.07.2005
року про призначення ОСОБА_2. опікуном неповнолітніх: ОСОБА_3та ОСОБА_4,
призначити її єдиним опікуном малолітніх дітей.. Позовні вимоги мотивовані
наступним. Позивачка є бабою ОСОБА_32001 року народження та ОСОБА_4 2004 року
народження. Їхня мати та дочка позивачки -
ОСОБА_5 загинула в автокатастрофі ІНФОРМАЦІЯ_3
року. За своє життя Дмитрієва перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, який на
теперішній час відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Діти проживали
разом з позивачкою з дня свого народження за адресою: АДРЕСА_1 Після
смертіОСОБА_5. позивачка подала заяву про оформлення над дітьми
загиблоїОСОБА_5. опіки і призначення її опікуном дітей, додавши усі необхідні
документи. Мати засудженого батька дітей -
ОСОБА_2. також подала заяву про призначення опікуном дітей, додавши лише
декілька документів. 14.07.2005 року орган опіки та піклування, як зазначено у
позові, призначив опікуном дітей ОСОБА_2., використавши документи, надані
позивачкою, а 28.07.2005 року виконком прийняв рішення про призначення ОСОБА_2.
опікуном дітей. Позивачка вважала, що має привілеї перед ОСОБА_2., для того,
щоб бути опікуном неповнолітніх дітей, тому, що діти разом із матір'ю проживали
у неї; ОСОБА_2. не приймала участі у вихованні малолітніх онуків, а крім того
вона, як опікун, не відповідає вимогам закону, оскільки при призначенні опікуна
необхідно враховувати особисті якості особи. А дитина самої ОСОБА_2. - ОСОБА_6.
(батько малолітніх дітей) у свій час мав проблеми з законом, перебував на
обліку у дитячій кімнаті міліції і на теперішній час відбуває покарання у
місцях позбавлення волі; 29.06.2006 року старший онук позивачки - ОСОБА_3, був
викрадений ОСОБА_2.; сумісно із ОСОБА_2 проживає її чоловік, який перебуває на
обліку у Республіканський психіатричній лікарні як інвалід 2 групи загального
захворювання (діагноз - шизофренія), і зараз малолітній ОСОБА_3 знаходиться під
доглядом цієї хворої людини; порушуються права та інтереси дитини, оскільки
позивачка, як баба, має право на спілкування та побачення з дитиною, однак
опікун разом з чоловіком перешкоджають

Справа №22а-3101/2007
р
Головуючий у першії інстанції Уржумова Н.В.

Доповідач Курська А.Г.

такому
спілкуванню; ОСОБА_4не є дитиною ОСОБА_6. і у теперішній час справжній
батько дитини подав заяву до суду про визнання свого батьківства, а за
висновками проведеної по тій цивільній справі експертизи, встановлена вірогідність
батьківства на 99%, тобто
ОСОБА_4, яка має іншого батька, не потребує опікуна. На підставі наведеного та
з посиланням на статті 6,
79, 104-106 КАС України, 16.
55, 63 ЦК України, статті 162-244,
246, 247, 259 СК України, ОСОБА_1. просила суд скасувати рішення
виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 28.07.2005 року і
призначити її єдиним опікуном малолітніх дітей.

Ухвалою
попереднього судового засідання від 22.12.2006
року до участі у справі у якості третьої особи з боку відповідача залучена
ОСОБА_2.

Ухвалою
Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 14.02.2007 року провадження
в адміністративній справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконкому
Сімферопольської міської ради про призначення ОСОБА_1 єдиним опікуном малолітніх
дітей було закрито на підставі п.1 ч.1,
ч.2 ст. 157 КАС
України і позивачці роз'яснено, що розгляд справ за такими вимогами віднесений
до юрисдикції місцевого загального суду за нормами ЦПК України.

Постановою
Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 14.02.2007 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради, третя особа -
ОСОБА_2., про скасування рішення виконкому Сімферопольської міської ради
від 28.07.2005 року,
відмовлено за пропуском процесуального строку на звернення до адміністративного
суду.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1просить постанову суду скасувати та розглянути справу по суті
спору. Апеляційні доводи зводяться до того, що причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду були поважними. Ухвалу суду про закриття
провадження у справі в частині вимог про призначення її єдиним опікуном
малолітніх дітей позивачка ОСОБА_1не оскаржує.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, представника відповідача за
довіреністюВішнякової Г.В, ОСОБА_2., дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає їх необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах
заявлених вимог повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку
доказам, наявним по справі, і дійшов вірного висновку про те,
щоОСОБА_1пропущений встановлений ч.2 ст. 99
КАС України строк на звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи.

Судом першої
інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
року померла ОСОБА_5, яка була матір'ю малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження. Батько малолітніх дітей - ОСОБА_6- вироком Залізничного районного
суду м.Сімферополя АР Крим від 02.03.2004 року був визнаний винним у скоєні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і засуджений до п'яти років
позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

07 липня 2005
року позивачка подала заяву про оформлення над дітьми її померлої дочки опіки,
додавши необхідний перелік документів і просила призначити її опікуном
малолітніх ОСОБА_3та ОСОБА_4. З аналогічною заявою 19 липня 2005 року про
призначення опікуном малолітніх дітей звернулась до опікунської ради й ОСОБА_2.

Опікунська рада 14.07.2005 року прийшла до
висновку надати згоду про оформлення опіки над дітьми ОСОБА_2Виконкомом
Сімферопольської міської ради 28.07.2005
року у межах наданих йому повноважень, прийняте рішення № 1234 про призначення
опікуном малолітніх дітей ОСОБА_4та ОСОБА_3, а також над їх майном - ОСОБА_2та про
покладення на ЖБК № 70 обов'язку
по збереженню жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за тимчасово
відсутніми малолітніми на час перебування дітей у опікуна.

Відмовляючи у
задоволенні позову про скасування зазначеного рішення виконкому
Сімферопольської міської ради про встановлення опіки над дітьми, суд першої
інстанції посилався на те, що позивачкою пропущений річний строк, передбачений
ч.2 ст. 99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Судова колегія з
такими висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається з
матеріалів справи, про оскаржуване рішення виконкому Сімферопольської міської
ради від 28.07.2005 року
позивачці стало відомо 03.08.2005
року при відібранні дітей у неї, ОСОБА_1 Це було підтверджено представником
відповідача - Вішняковою
Г.В., яка як представник сектору з охорони прав дитинства Сімферопольської
міської ради (на теперішній час служби у справах дітей Сімферопольської міської
ради) безпосередньо приймала участь при відібрання дитини 03.08.2005 року і
пред'являла рішення виконкому позивачці. Факт вручення оскаржуваного рішення
позивачці також був підтверджений й третьою особою по справі -ОСОБА_2., а
також відомостями акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1

Сама
ОСОБА_1також пояснювала у судовому засіданні 13.02.2007 року (а.с.66), що про рішення виконкому Сімферопольської
міської ради від 28.07.2005
року їй стало відомо на початку серпня 2005 року при примусовому відібранні дітей. В апеляційній
скарзі ОСОБА_1зазначає, що рішення їй було вручено 03.08.2005 року (а.с. 78).

В такому випадку
з моменту, коли ОСОБА_1 стало відомо про порушення, на її думку, її прав,
свобод та інтересів, а саме з моменту, коли ОСОБА_1 стало відомо про
оскаржуване рішення, тобто 03.08.2005
року і до дня звернення до адміністративного суду з позовом про скасування
цього рішення 20.11.2006
року, минуло більше одного року.

На відмові у
задоволенні адміністративного позову за пропуском процесуального строку для
звернення до суду наполягав представник відповідача у судовому засіданні 13.02.2007 року (а.с. 66). Позивачка до
суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку не
зверталась, і причин поважності пропуску цього строку суду першої інстанції не
вказала.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України
пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову при умовах, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Доводи
апеляційної скарги про причини пропуску строку для звернення до
адміністративного суду судова колегія вважає такими, що не заслуговують на
увагу. Так, апелянт в своїй скарзі як на причину пропуску процесуального
строку, посилається на те, що у період, коли їй стало відомо про оскаржуване
рішення, а саме 03.08.2005
року, ще не набрав чинності КАС України. В зв'язку з цим, як
зазначаєОСОБА_1., вона змушена була звернутись до суду у порядку цивільного
судочинства за іншими позовними вимогами, а саме з позовом про призначення
опікунства.

Такі доводи
апелянта необгрунтовані і не підтверджують поважності причин пропуску
процесуального строку для звернення до адміністративного суду, оскільки
ОСОБА_1не була позбавлена можливості в період до набрання чинності КАС України 01.09.2005 року оскаржити
рішення виконкому Сімферопольської міської ради у порядку, передбаченому ЦПК
України 1963 року.

Згідно з
вимогами ст. 159 КАС
України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до
ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв судове рішення з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206
КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду
м.Сімферополя АР Крим залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом одного місяця з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.