Справа № 22а-274/2007
Суддя: Михайлов В.О.
Дата ухвалення: 2007-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З липня
2007р. м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в

в складі:

головуючого
судді - Михайлова В.О.,

суддів
-Гончаренко В.М. , Короткова В.Д.

при секретарі -
Куриленко О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іллінської сільради
Біляївського району про визнання незаконним рішення Іллінінської сільради № 8
від 20.12.2000 року та визнання недійсним державного акту на право приватної
власності на землю від 25.05.2001 року за апеляційною скаргою третьої
особиОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10
травня 2006 року, -

встановила:

В
березні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Іллінської сільради № 12 у квітні
1992 року йому було видано державний акт на право довічного спадкового
володіння землею, а саме земельною
ділянкою №1195, масив « Надія», розташованою на території садівничого
товариства „Меркурій" управління торгівлі Одеського облвиконкому, площею 0, 054 га для ведення індивідуального
садівництва. З того часу він на законних підставах здійснював належне йому
право володіння та користування вказаною земельною ділянкою, висадив на ній багаторічні насадження, зробив колодязь для води, частково огородив ділянку металевим
забором, встановив на ній металеві
виноградні стовпчики, встановив металеві
ворота та калитку. В жовтні 2005 року позивачу стала відомо, що належна йому земельна ділянка, на підставі рішення Іллінської сільради № 8
від 20.12.2000 року була передана у власність його сусідці по ділянці № 1194
ОСОБА_2., яка згодом, у 2001 році отримала державний акт на право
приватної власності на землю. Вказане рішення сільради було прийнято без його
відома та згоди, тому він звернувся до
відповідача з вимогою про скасування цього рішення, але йому було відмовлено , у зв'язку з чим ОСОБА_1 змушений був
звернутися до суду.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказавши,
що спірна земельна ділянка дійсно знаходилась в користуванні ОСОБА_1 з
1992 року на підставі виданного
йому державного акту на право довічного спадкового володіння землею. Але
позивач на протязі тривалого часу її не використовував за цільовим
призначенням, вона заросла буряном, товариство « Меркурій», членом якого був ОСОБА_1 перестало існувати
наприкінці 1999 року - початку 2000 року,
тому на підставі складених комісією вказаного товариства актів
Іллінською сільрадою 20.12.2000 року було прийнято рішення про безкоштовну
передачу ОСОБА_2. у приватну власність спірної земельної ділянки. На підставі
зазначеного рішення сільради ОСОБА_2 отримала у 2001 році державний акт на
право приватної власності на землю. На думку представника відповідача, ОСОБА_2 отримала спірну земельну ділянку у
власність на законних підставах, тому
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Третя
особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що вона отримала спірну земельну ділянку у
власність відповідно до вимог закону і підстави для задоволення позову ОСОБА_1
відсутні.

Справа № 22а
-274/2007р.

Головуючий
1 інстанції суддя - Андреев
Е.О. Категорія
- 36

Доповідач -Михайлов В.О.

2

Постановою
суду від 10 травня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному
обсязі.

В
апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та
направити справу на новий розгляд ,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухав доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги
та пояснення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідно до
вимог ст. ст. 28, 29 Земельного Кодексу України
припинення права власності чи користування земельною ділянкою у разі
використання її не за цільовим призначенням чи тривалим невикористанням можливо
тільки в судовому порядку за позовом відповідної місцевої ради, однак вказаний
порядок відповідачем дотриманий не був.

Твердження
апелянта про тедцо вона не була повідомлена про розгляд справи і не була
присутня в судовому засіданні спростовуються протоколом судового засідання.

В
зв'язку з тим, що судом повно з'ясовані всі обставини справи і зібраним доказам
дана належна оцінка, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.
ст. 195, 198 ч.1 п.1, 200, 206 КАС України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргуОСОБА_2
відхилити, постанову Біляївського районного суду Одеської області від
10.05.2006р.залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяці з дня набрання законної
сили.