Справа № 22-а-4411/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2008 року справа
№ 22-а-4411/08

Колегія Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі

Горбенко К.П., Арабей Т.Г. Білоус
К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції
Донецької області; За участю
представників сторін

на постанову

Господарського суду Донецької
області

від

19 лютого 2008 року

по справі

№ 2-а-37/454а (суддя Яманко В.Г.)

за позовом

Споживчого товариства
«Укрдонбаспромприлад»

до

Слов'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької області;

Про

скасування у повному обсязі
податкового повідомлення - рішення про визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2006 року позивач
звернувся до суду з позовом, якій був уточнених в ході судового розгляду
справи, до відповідача про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Постановою Господарського суду
Донецької області від 19 лютого 2008 року позов споживчого товариства «Укрдонбаспромприлад»
до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень було задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція подала апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права.

У судовому
засіданні представник відповідача
підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити,
проти чого заперечував представник позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає
апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає
залишенню без змін, з наступних підстав.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 11
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” № 509 - ХІІ від 4 грудня 1990 року в редакції
Закону України № 3813-ХІІ від 24 грудня 1993 року зі змінами та доповненнями,
внесеними Законом України № 2505-IV від 25 березня 2005 року, передбачено, що
органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, мають право здійснювати документальні планові
виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства юридичними особами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами
Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції на підставі направлення
№ 000774 від 19 вересня 2006 року у відповідності до плану-графіку перевірок на
3 квартал 2006 року з 19 вересня 2006 року по 29
вересня 2006 року була проведена планова виїзна документальна перевірка
споживчого товариства „Укрдонбаспромприлад” з питань дотримання податкового та
іншого законодавства за період з 1 липня 2005 року по 30 червня 2006 року.

За результатами виїзної планової документальної перевірки був складений акт № 9207/23-2-
32466735 від 4 жовтня 2006 року, який був підписаний директором із
запереченнями.

На підставі акту перевірки № 9207/23-2- 32466735 від 4 жовтня 2006 року
Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією 13 жовтня 2006 року
було прийняте податкове повідомлення - рішення № /0/8512 про
визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну
суму 48508 грн. 50 коп., з якої 32339 грн. - основний платіж, 16169 грн. 50
коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Зазначене податкове повідомлення - рішення, було оскаржено позивачем у
справі, однак рішенням ДПА у Донецькій області
№ 17219/10/25-013-5 від 24 листопада 2006 року повторна скарга СТ „Укрдонбаспромприлад”
була залишена без розгляду.

Згідно до частини 2 статті 11 Закону України “Про судоустрій в Україні”
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими
особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території України є лише судові рішення, що набрали законної сили. Рішення
Слов'янського міськрайонного суду від 29 серпня 2005 року у справі № 2-5899-2005
набрало законної сили 15 листопада 2005 року, тобто, податковим органом суми
податку на додану вартість за податковими накладними, складеними СПД
ОСОБА_1, були виключені зі складу
податкового кредиту сформованого позивачем за липень, серпень, вересень 2005
року на підставі рішення суду, яке на той час не набрало законної сили.

Відповідно до пункту 1.7. статті 1 Закону України “Про податок на додану
вартість” податковий кредит це сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим
Законом. Вищевказані податкові накладні на загальну суму 161695 грн., у тому
числі податок на додану вартість 32339 грн. були враховані позивачем у книзі
обліку придбання товарів (робіт, послуг) за липень, серпень 2005 року та
включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за вересень 2005
року. Всі спірні податкові накладні були відображені у відповідних податкових
періодах, включені до складу податкового
кредиту у липні, серпні, вересні 2005 року, та оформлені відповідно вимогам підпункту
7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України
“Про податок на додану вартість”. Згідно акту перевірки відповідач порушень
щодо своєчасності формування позивачем
податкового кредиту та дотримання загальних вимог по оформленню
отриманих податкових накладних не
встановлював.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану
вартість” визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на
додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних
надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про
податок на додану вартість” податкова накладна видається в разі поставки
товарів (робіт, послуг) покупцю на його вимогу. У будь-якому випадку видається
товарний чек, інший розрахунковий або платіжний документ, що підтверджує
передачу товарів (робіт, послуг) та/або прийняття платежу із зазначенням суми
податку. Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 цієї ж статті визначено, що не підлягають
включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку
у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту).

Суд першої інстанції правильно послався на приписи статті 61 Конституції
України, з якої вбачається, що юридична відповідальність особи має індивідуальний
характер.

Статтею 11 Закону України "Про систему оподаткування" № 1251-ХІІ
від 25 червня 1991 року в редакції Закону України № 77/97-ВР від 18 лютого 1997
року визначено, що платники податків несуть відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення податків до бюджету відповідно до
законодавства України.

Закон України “Про податок на додану вартість” не містить в собі норми, яка
б покладала відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг) за
правильність визначення платником податку - продавцем товару (послуг) об'єктів
оподаткування та правильність відображення їх у податковому обліку. Згідно
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону підставою для
відповідальності платника податку - покупця є не підтвердження сум податку,
включеного до податкового кредиту на момент перевірки, тобто відсутність податкових накладних. Крім того,
Закон України “Про податок на додану вартість” не зобов'язує покупця проводити
коригування податкових зобов'язань (кредиту) по податку на додану вартість у
разі, коли в подальшому установчі документи продавців та їх свідоцтва платників
податку на додану вартість будуть визнані недійсними.

Крім того, Закон України «Про державну податкову службу в Україні» не
передбачає права податкового органу визнавати недійсними податкові накладні під
час проведення документальної перевірки.

Позивачем до складу податкового кредиту були включені суми податку на
додану вартість підтверджені наявними під час перевірки податковими накладними,
виданими СПД ОСОБА_1, зареєстрованою згідно свідоцтва № 58577026 від 28 грудня
2004 року (т. 2 арк. справи 123) як платник податку на додану вартість.
Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією 15 вересня 2005 року на
виконання рішення Слов'янського міського районного суду від 29 серпня 2005 року
по справі № 2-5899-2005, що не набрало законної сили, було складено акт № 92
(т. 2 арк. справи 128) про анулювання вказаного свідоцтва, на підставі якого
СПД ОСОБА_1 була виключена з Реєстру платників податку на додану вартість.

З цього приводу слід зазначити, що наведеним рішенням Слов'янського
міськрайонного суду було допущено негайне його виконання в частині анулювання
свідоцтва платника податку на додану вартість, негайне виключення СПД ОСОБА_1 з
реєстру платників податку на додану вартість не передбачалося. Тим більше, що
виконавчий документ на виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду від
29 серпня 2005 року по справі № 2-5899-2005 Слов'янська ОДПІ не отримувала.
Згідно до пояснень відповідача виконання рішення щодо анулювання свідоцтва
платника податку на додану вартість СПД
ОСОБА_1 було здійснено на підставі виписки з рішення суду (т. 2 арк. справи
132). Статями 348, 349 Цивільного процесуального кодексу України встановлено
порядок звернення судового рішення до виконання, за кожним рішенням, яке
набрало законної сили або допущено до негайного виконання, за заявою особи, на
користь якої постановлено рішення, видається один виконавчий лист. Виконання
рішень судів здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче
провадження". Тобто, постановлення судового акту у вигляді рішення не
передбачає “автоматичного” виконання рішення, оскільки єдиним документом,
відповідно до якого повинно бути допущене негайне виконання рішення, є виконавчий
лист, який видається за заявою сторони, на користь якої постановлено рішення.

Пунктом 25 Положення про Реєстр платників
податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової
адміністрації України № 9 від 1 березня 2000 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 3 квітня
2000 року за N 208/4429, свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання,
яке відбувається у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з
анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють виключення
платника податку на додану вартість з Реєстру. Пунктом 25.2 вказаного Положення передбачено, що
виключення платника податку
на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва
відбувається, у тому числі, у випадку прийняття судового рішення про анулювання
Свідоцтва. У цьому випадку датою виключення із Реєстру є
відповідна дата прийняття рішення. В
порушення наведених вимог відповідач, в складеному раніше терміну набрання
рішенням чинності акті № 92 від 15
вересня 2005 року про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на
додану вартість, виданого ОСОБА_1, зазначив дату анулювання свідоцтва та
виключення з реєстру - 4 січня 2005 року, що призвело як наслідок до
передчасних висновків про наявність підстав
для виключення зі складу податкового кредиту липня, серпня, вересня 2005
року сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі вартості
придбаного товару. При цьому, суд враховує, що останні спірні податкові
накладні вересня 2005 року були датовані 12 вересня, тобто до складання
вищевказаного акту № 92.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою
господарського суду Донецької області від 2 березня 2006 року по
адміністративній справі № 29/1а за позовом Споживчого товариства „Укрдонбаспромприлад”
до Слов'янської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення,
прийнятого податковим органом, у зв'язку з встановленням факту включення
позивачем до складу податкового кредиту податкових накладних, виданих СПД
ОСОБА_1, позовні вимоги СТ „Укрдонбаспромприлад” були задоволені в повному
обсязі. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 5 червня
2006 року постанова господарського суду
Донецької області від 2 березня 2006 року була скасована в повному обсязі.

Ухвалою від 2 жовтня 2007 року Вищий
адміністративний суд України скасував постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 5 червня 2006 року та
залишив в силі постанову господарського суду Донецької області від 2 березня
2006 року, оскільки визнання в судовому порядку недійсними з моменту реєстрації
установчих документів платника податку і свідоцтва реєстрації його як платника
ПДВ, не є підставою для визнання вчинених ним з іншими суб'єктами
господарювання юридично значимих дій недійсними, тому його контрагенти за
договором можуть нести відповідальність лише за наявності вини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно
того, що вини позивача в укладанні та виконанні угод з СПД ОСОБА_1 немає,
зокрема, відповідачем не було надано достатніх доказів протилежного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням
викладеного та враховуючи принципи частини 2 ст. 71 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, судова колегія
вважає, що відповідач не довів правомірність застосування прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Слов'янської
об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2007 року у
справі № 2-а-639/07 за позовом Споживчого товариства “Укрдонбаспромприлад” до
Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області «про
скасування у повному обсязі податкового повідомлення - рішення про визначення
податкового зобов'язання з податку на додану вартість» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.
Горбенко

Т.Г.
Арабей