Справа № 2а-148/2007
Суддя: Смолка І.О.
Дата ухвалення: 2007-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

справа № 2а-14807

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21
травня 2007 р. Жовтневий
районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого
судді Смолки
І.О.,

при
секретарі Запухлій
І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративний по­зов

ОСОБА_1
до комунального підпри­ємства „ВРЕЖО-2" Жовтневого району м. Запоріжжя,
Жовтневої ра­йонної адміністрації, виконкому Запорізької міської ради, 3-ті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про виведення квартири з категорії службового
приміщення,

Встановив :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому зазна­чив, що з 03.02.1994 р. по
10.11.1998 р. він працював в КП ВРЕ­ЖО-2 Жовтневого району м. Запоріжжя
електромонтером, тракторис­том, водієм. 19.03.1998 р. за ордером НОМЕР_1
позивачу надали службову квартиру АДРЕСА_1 на сім"ю з трьох чоловік. В
листопаді 1998 р. пози­вач за власним бажанням звільнився з роботи в КП
ВРЕЖО-2, але адміністрація КП ВРЕЖО - 2 до теперішнього часу не зверталася до
позивача про звільнення службової квартири. У січні 2007 р. по­зивач звернувся
до КП ВРЕЖО-2 з проханням про виведення вказаної службової квартири з категорії
службового житла, в чому йому бу­ло відмовлено.

Позивач
просить суд зобов"язати відповідачів вивести з категорії службового житла
квартиру АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні представник позивача і третіх осіб позов підтримав,
відповідачі з позовом не погодилися, мотивуючи непогодження тим, що позовні
вимоги безпідставні, незаконні.

Заслухавши
пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню з на­ступних підстав:

Питання,
пов"язані із наданням службових житлових примі­щень, їх користуванням та
подальшим виключенням із числа службо­вої житлової площі, розглядаються
виконкомом міської ради згідно з Положенням про надання службових житлових
приміщень і користу­вання ними в УРСР та вимогами ст.118-12 6 Житлового Кодексу
Укра­їни з послідуючими змінами і доповненнями. Згідно з п.2 Положен­ня
службові житлові приміщення призначаються для заселення гро­мадянами, які у
зв"язку з характером трудових відносин повинні проживати за місцем роботи
або поблизу від нього.

В березні 1998 р. позивач, який працював трактористом в
КП ВРЕЖО-2, одержав службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім"ї
із 3-х осіб (позивач, дружина, дочка).

За
власним бажанням 10.11.1998 р. позивач був звільнений з роботи, на якій він
працював 4 роки 9 місяців і відповідно до

п.34 Положення,
підлягав виселенню із службового житлового при­міщення з усіма особами, що з
ним проживали, без надання іншого житлового приміщення.

Враховуючи,
що на момент звільнення позивача з посади його дочка не досягла повноліття,
сім"я не була виселена з за­йманої квартири.

ОСОБА_1
з сім"єю проживає в упорядкованій службовій двокімнатній квартирі, проте
будь-які його права, як користувача житлового приміщення, не порушуються,
питання про виселення не постає.

Посилання
позивача на порушення його житлових прав сто­совно неможливості обміну,
приватизації житла та інше, помилко­ве, оскільки вони поширюються на наймачів
квартир державного жи­тлового фонду і за нормами житлового законодавства не
розповсю­джуються на користувачів службових квартир.

Відповідно
до п.6 Положення жиле приміщення виключається із числа службового:

·
якщо відпала потреба в такому його використанні;

·
а також у випадках, коли в установленому порядку воно
виключено із числа жилих.

Сам по
собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які
припинили трудові відносини з орга­нізацією, не є підставою для виключення цих
приміщень із числа службових.

Згідно з
п.б Положення рішення про виключення із службо­вої житлової площі приймається
відповідною райадміністрацією або виконкомом міської ради на підставі клопотань
підприємств, уста­нов, організацій, до службового фонду якого належить це
службове приміщення. Таким чином, висновок щодо подальшого використання
службового житла приймає не його мешканець, а балансоутримувач цього житла,
тобто КП ВРЕЖО-2. Припущення і висновки позивача, на які він посилається у
своїй заяві, про те, що відпала потреба в використанні його квартири, як
службової, не належить до його компетенції і суд не бере їх до уваги.

Керуючись
ст.ст.159-161 КАС України, суд

Постановив :

У
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова
може бути оскаржені в апеляційному порядку до адміністративного суду
Дніпропетровської області через суд пер­шої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне
оскарження і по­данням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.