Справа № К-26353/06
Суддя: Гордійчук М.П.
Дата ухвалення: 2008-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

20 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Головуючого ______________________________________________________

суддів: ____________________________________________________________

при секретарі Турчин
Д.О.,

за участю:

представника позивача - ,

представника відповідача - ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну Управління Пенсійного фонду України в Кам'янка - Бузькому
районі Львівської області на постанову Львівського апеляційного господарського
суду від 27 червня 2006 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Кам'янка - Бузькому районі Львівської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Кам'янка - Бузькому районі про
спонукання до вчинення дій, -

Керуючись ст. ст.
___________________________________________Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янка - Бузькому районі Львівської області задовольнити частково, постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 27 червня 2006 року -
скасувати, рішення господарського суду Львівської області від 12 січня 2006
року - залишити в силі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року м.
Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого: судді
Гордійчук М.П.,

суддів: Васильченко Н.В., Кравченко О.О., Матолича С.В.,
Чалого С.Я.,

при секретарі: Турчин
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янка-Бузькому районі Львівської області на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 27 червня 2006 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Кам'янка-Бузькому районі Львівської
області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кам'янка-Бузькому районі про спонукання до вчинення дій, -

встановила:

У грудні 2004 року Управління Пенсійного фонду України в Кам'янка-Бузькому
районі Львівської області звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Кам'янка-Бузькому районі про спонукання до
вчинення дій, а саме: стягнення з відповідача 624 грн. 09 коп. боргу по
виплаченим позивачем пенсіям.

Позивач змінив предмет позову, просив зобов'язати відповідача включити в
списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_1, та в акти щомісячних звірок витрат по
особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання сум виплачених пенсій, починаючи з 1
лютого 2004року по кожний наступний місяць, що підлягає відшкодуванню.

Позов вмотивовано тим, що відповідач в порушення вимог законодавства
України відмовляється відшкодувати позивачу зазначені кошти.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12 січня 2006 року
позовні вимоги задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27 червня 2006
року скасовано рішення суду першої інстанції, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції позивач
звернувся з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду
України в Кам'янка-Бузькому районі Львівської області просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову,
посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання касаційної інстанції сторони не
з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може
досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Розглянувши касаційну скаргу та обговоривши її доводи за матеріалами
справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її
часткового задоволення.

Відповідно до положення ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управління
Пенсійного фонду України в Кам'янка - Бузькому районі Львівської області
звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кам'янка-Бузькому районі про прийняття до заліку та
включення до щомісячного акту звірки виплаченої суми пенсії в розмірі 624 грн.
09 коп. по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві гр. ОСОБА_1,
який отримав трудове каліцтво за межами України, має ІІІ групу інвалідності.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначеному
громадянину з коштів Пенсійного фонду виплачено пенсію, що підтверджується
довідкою про виплачену пенсію, розрахунком боргу.

Відповідач відмовився підписати акти звірки на
відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсії гр. ОСОБА_1

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні
найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни
мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,
установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального
забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підпунктами "г" і "д" пункту 1 статті
21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 1 квітня 2001
року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на
його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною другою ст. 2 вказаного Закону встановлено, що
особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків,
мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до
цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх
сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи,
що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових внесків, а загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального
страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання, та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено
Порядком відшкодування витрат, затвердженим Постановою правління Пенсійного
фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків
від 04.03.2003 № 5-4/4. В основу цього механізму покладено щомісячне проведення
органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного
значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним
(пункт 5). Акти цих звірок подаються Головним управлінням Пенсійного фонду
України та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування
відповідних витрат, та до 20 числа, наступного за звітним, подають її
Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків (пункт 6).
Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування
від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа
місяця, наступного за звітним (пункт 7). Таким чином, у зазначеному Порядку
відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків та Пенсійним фондом України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано до спірних
правовідносин норми матеріального і процесуального права, дана вірна правова
оцінка встановленим у справі обставинам. Натомість, судом апеляційної інстанції
помилково скасовано вірне рішення суду першої інстанції, висновки викладенні в
судовому рішенні суду апеляційної інстанції не спростовують мотивів і
обґрунтувань викладених в рішенні суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янка-Бузькому районі Львівської області задовольнити частково, постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 27 червня 2006 року скасувати,
рішення господарського суду Львівської області від 12 січня 2006 року залишити
в силі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Судді: