Справа № 22-а-6995/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Мілєйко Є.Д. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2008
року справа №
22-а-6995/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Нікуліна О.А., Дяченко С.П. Кірсановій М.В.
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Микитівського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради

на постанову

Микитівського районного суду м. Горлівки
Донецької області

від

20.05.2008 року

по справі

№ 2-а-45/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Микитівського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради

про

стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А :

19.03.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20.05.2008 року позов ОСОБА_1 до Микитівського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради про стягнення грошових сум на
оздоровлення за 2007 рік було задоволено, за 2000-2006 - відмовлено, у зв'язку
з закінченням строку звернення до суду.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач дійсно з 15.03.2007 року є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії і є
інвалідом 3 групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив з 1 жовтня 2007 року -
460 гривень.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога
у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично
нараховано та сплачено в 2007 році - 100
грн.

Таким
чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати
від відповідача разову грошову допомогу у такому розмірі за 2007 рік - (460
гривень х 4) - 100 гривень = 1740 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за 2007 рік
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі 1740 грн.

Не
погодившись з таким рішенням, Микитівське управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, виплати
здійснювалися, виходячи з Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

В судовому
засіданні позивач просив задовольнити його позов в повному обсязі. Представник
відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 з 15.03.2007 року є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 3 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Управління
виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 100 грн. як учаснику
другої категорії , згідно заяви від 29.03.2007 року, встановлену Постановою КМУ
№ 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої
допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи - 90 гривень, 2 категорії -
100 грн. (за грошовою реформою 1996 року).

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2007 роки, а не постанова № 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 100 гривень в 2007 році суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

На цей
час статтею 76 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати з 1 жовтня 2007 року було встановлено в сумі 460
грн.

Таким
чином, недоплата позивачеві належної щорічної допомоги на оздоровлення склала
460 х 4 - 100 = 1740 гривень, які й підлягають стягненню на користь позивача з
відповідача.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тобто суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Позивачем в іншій частині постанова
місцевого суду не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути
залишена без змін.

В повному обсязі ухвала складена
11.08.2008 року.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Микитівського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від
20.05.2008 року у справі № 2-а-45/08 за позовом ОСОБА_1 до Микитівського
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради «про
стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення» - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: