Справа № 2а-1478/2008
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Категорія статобліку - 50

Справа № 2а-1478/08

29 травня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шлай А.В.,

при секретарі Агаркові Є.Ю.,

За участю:

Позивача ОСОБА_1.,

Представників:

Позивача ОСОБА_2.,

Відповідача Пономаренко В.С., Пєтрова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Головного Управління
праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення
Новомосковської міської ради про визнання протиправною бездіяльність,
зобов'язання здійснити дії, стягнення суми, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного Управління праці та
соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення
Новомосковської міської ради у вигляді невиплати йому щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2007 та компенсації при
встановленні 3 групи інвалідності в розмірах, передбачених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», стягнути з відповідачів недоплачену суму щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків
Чорнобильської 1 категорії 3 групи інвалідності за період з 2000 по 2007 роки в
сумі 9352,10 грн.,недоплачену компенсацію при встановленні 3 групи інвалідності
в розмірі 9352,10 грн.

У судовому засіданні від позивача
надійшла заява про залишення позовних вимог щодо стягнення недоплачених сум
разової грошової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від
наслідків Чорнобильської 1 категорії 3 групи інвалідності за 2000 та 2003 роки
включно без розгляду, про що постановлена відповідна ухвала. Решту позовних
вимог просив задовольнити.

Представник позивача в обґрунтування
позову зазначив, що виплати позивачу здійснювались у значно меншому, ніж
передбачено законом розмірі, що є порушенням прав позивача.

Представники відповідачів
позовні вимоги не визнали, виклавши свої заперечення письмово та зазначили, що
виплати позивачу здійснювались на підставі постанов Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційним виплатам особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не мав права ігнорувати постанови Уряду
України, тому його дії є правомірними. Окрім того, головним розпорядником
бюджетних коштів для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство
праці та соціальної політики України. Позивач також пропустив строк на
звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України, тому у
задоволенні позову має бути відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані письмові докази, встановив, що ОСОБА_1є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджено
посвідченням серія НОМЕР_1, виданим Дніпропетровською обласною державною
адміністрацією. Згідно довідки ДНА-01 № 554763 Дніпропетровської Обласної МСЕК
№ 4 позивачу 12.02.2005 року встановлена третя група інвалідності; захворювання
пов'язано з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Позивач має право на пільги
і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні встановлено та
підтверджено сторонами, що позивач щорічну допомогу на оздоровлення отримав у травні
2005 року за 2005 рік в сумі 26,70 грн., у липні 2007 року за 2007 рік у розмірі 90 грн. При
визначені розміру допомоги відповідач керувався постановами Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з
частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України. Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Суд не погоджується з доводами
відповідача щодо правомірності здійснення ним виплат на підставі постанов КМ
України, оскільки відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції
України, виключно законами визначаються, зокрема, основа соціального захисту, а
статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в
України є парламент - Верховна рада України. Конституцією не передбачено права
парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім -
своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Встановлений ще
у 1996 році постановою КМ України № 836 розмір щорічної допомоги на
оздоровлення протягом багатьох років не змінювався, незважаючи на постійне
збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідає розміру, встановленому
відповідними законами України. Виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору,
застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в не
постанови КМ України.

Вирішуючи питання щодо суми, яка
підлягає сплаті позивачу за його позовом, суд виходить з такого.

Згідно частини 7 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати для обчислення
щорічної грошової допомоги на оздоровлення, визначається на момент виплати.

За 2005 рік допомога на оздоровлення
була виплачена у квітні 2005 року. Відповідно до статті 83 Закону України «Про
Державний бюджет на 2005 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01 2005
року був встановлений у розмірі 262 грн. на місяць. Враховуючи здійснену
позивачу виплату допомоги у розмірі 26 грн. 70 коп., за 2005 рік йому має бути
доплачено 1283 грн. 30 коп. 21.06.2005 року встановлена третя група
інвалідності, тому за 2007 рік щорічна допомога на оздоровлення повинна
виплачуватись в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Фактично,
позивачу було виплачено 20.07.2007 року 90 грн. Мінімальна заробітна плата,
встановлена Законом України № 489 від 19.12.06 з 01.07.07 - 440 грн., сума
недоплати складає 1670 грн. Зупинення дії абзацу другого частини четвертої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від
19.12.2006 року № 489-У, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року № 6-рп/2007.Таким чином, загальна сума недоплати позивачу
за 2005, 2007 роки складає 2953 грн. 30
коп.

Згідно із ст. 48 «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які
стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у розмірі 20
мінімальних заробітних плат інвалідам 3 групи.

Позивачу інвалідність була встановлена
у лютому 2007 року, виплата здійснена у
травні 2007 року в сумі 189,69 грн., тому сума заборгованості складає 11 810
грн. 40 коп.

Суд вважає, що належним позивачем у
справі є Головне Управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної адміністрації, як орган, на який
покладено, у тому числі, забезпечення виконання чинного законодавства щодо
надання пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
на підставі запровадження персоніфікованого обліку зазначених осіб та
забезпечення їх соціального захисту, що підтверджено його Положенням,
затвердженим розпорядженням Голови обласної державної адміністрації № 99-р-06
від 15.03.06 р.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати дії Головного Управління праці
та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації по забезпеченню виплат щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення та одноразової компенсації ОСОБА_1, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС -
неправомірними.

Зобов»язати Головне Управління праці та
соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу на
оздоровлення, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за 2005, 2007 роки в розмірі 2 953 (дві тисячі
дев'ятьсот п'ятдесят три) грн.30 коп.

Зобов»язати Головне Управління праці та
соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_1недоплачену одноразову компенсацію, як учаснику
ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 12 410 (дванадцять тисяч чотириста десять) грн.40 коп.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня складення її в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку,
встановленому ч.5 ст. 186 КАС України без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Повний текст постанови складено
03.06.2008 року.

Суддя А.В.
Шлай