Справа № к-3854/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
у м. Охтирка Сумської області на рішення Тростянецького районного суду Сумської
області від 30 грудня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області
від 20 квітня 2005 року у справі за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Охтирка до ОСОБА_1 про стягнення страхових
витрат, -

встановила:

В жовтні 2003 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської
області (надалі - відділення Фонду,
позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в
його провадженні знаходиться справа потерпілого ОСОБА_2, який загинув при
виконанні службових обов'язків 01.10.2002 року внаслідок дорожньо-транспортної
події в м. Тростянець. ДТП сталося внаслідок наїзду автомобіля ВАЗ-2102 під
керуванням ОСОБА_1 на велосипедиста ОСОБА_2, який від отриманих тілесних
ушкоджень помер на місці ДТП.

На підставі акту форми Н-1 від
20.10.2002 року, висновку судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть
відділенням Фонду було призначено і виплачено одноразову страхову виплату на
сім'ю потерпілого у розмірі 28892,40 грн., крім того - 5778,48 грн. одноразової
допомоги доньці потерпілого ОСОБА_3 та 368,45 грн. витрат по доставці
одноразових виплат і виплат на поховання, а також призначено щомісячні виплати
доньці потерпілого по 160,51 грн.

З 01.03.2003 р. щомісячна страхова
виплата була перерахована у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати,
розмір якої склав 189,72 грн.

У зв'язку зі здійсненими виплатами
та на підставі ст. 460 ЦК України в редакції 1963 року позивач просив суд
стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 кошти в розмірі 36822,78 грн., які були
виплачені відділенням Фонду утриманцю та членам сім'ї ОСОБА_2

Рішенням Тростянецького районного
суду Сумської області від 30 грудня 2004 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2005 року, в задоволенні
позову Фонду було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, відділення
Фонду звернулося до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального права, просило вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ОСОБА_1 відшкодовану сім'ї
потерпілого суму у розмірі 36822,78 грн.

Листом Верховного Суду України від
07.11.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції, на підставі акту форми Н-1, висновку судово-медичної експертизи,
свідоцтва про смерть та інших документів відділенням Фонду за період з
01.10.2002 р. по 01.10.2003 р. було виплачено утриманцю та членам сім'ї ОСОБА_2
одноразову страхову виплату, одноразову допомогу доньці потерпілого, витрати по
доставці одноразових виплат на поховання, а також призначено щомісячні виплати
доньці потерпілого на загальну суму 36822,78 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що
згідно вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 21.01.2003
року ОСОБА_1 до розгляду кримінальної справи в суді відшкодував потерпілій
ОСОБА_4 20 тисяч грн. матеріальних та моральних збитків. Вироком суду з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_4 було достягнуто 2 858 грн. моральної шкоди.

Згідно розписки ОСОБА_4 від
17.01.2003 р. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди вона отримала 4 358
грн., а в рахунок відшкодування моральної шкоди 13 642 грн., а всього 18 000
грн.

Згідно довідки локомотивного Депо
Смородине №62 від 07.11.2003 р. на підставі виконавчого листа №1-37-2003 р. із
заробітної плати ОСОБА_1 було утримано та перераховано на користь ОСОБА_4 суму
у 285 грн.

З урахуванням викладених фактів, суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, і з цим вірно погодилася
колегія суддів апеляційного суду, що відділенням Фонду при призначенні
страхових виплат ОСОБА_4, а також при нарахуванні одноразової допомоги та
допомоги на поховання, необхідно було врахувати, що на той час ОСОБА_1 вказані
суми допомог були вже повністю відшкодовані в добровільному порядку, а відтак
відповідач не може сплачувати ці суми вдруге.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що доводи касаційної скарги зроблених судами висновків не
спростовують і при ухваленні оскаржуваних судових рішень порушень норм
матеріального та процесуального права ними допущено не було.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що з'ясувавши в достатньо повному обсязі
обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суди
першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення, що відповідають вимогам
закону. Висновки судів достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не
спростовують та зводяться до
незгоди з ними.

За правилами ч.3 ст. 2201,
ч.1 ст.224 КАС України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень,
то суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка Сумської області - залишити без задоволення, а
рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2004 року
та на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2005 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: