Справа № 22-а-1002-Ф/2007
Суддя: Соболюк М.М.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1002-Ф / 07 Головуючий
суду першої інстанції Белоусов Е.Ф.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - судді Притуленко
О.В.,

суддів Соболюка М.М..

Полянської О.В.

при секретарі Петриченко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового комісаріату
АР Крим про визнання позивача учасником бойових дій. за апеляційною скаргою
Військового комісаріату АР Крим на постанову Керченського міського суду АР Крим
від 4 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Військового комісаріату АР Крим про визнання позивача
учасником бойових дій.

Постановою
Керченського міського суду АР Крим від 4 квітня 2007 року адміністративний
позов був задоволений - скасовано рішення Військового комісаріату АР Крим про відмову у присвоєнні ОСОБА_1 статусу
учасника бойових дій та зобов'язано відповідача присвоїти ОСОБА_1 статус
учасника бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразку.

У апеляційній скарзі військовий комісар АР Крим просить скасувати постанову
суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на те. що висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
позивача та його представника, колегія судів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 1
статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи спір
по суті в порядку адміністративного судочинства суд першої інстанції виходив з
того, що предметом позову ОСОБА_1 є скасування рішення відповідача - суб'єкта
власних повноважень, а також зобов'язання його вчинити певні дії. Проте такий
висновок суперечить матеріалам справи, з яких вбачається, що позивач звернувся із позовом про визнання його учасником
бойових дій (а.с. 2. 3), протягом розгляду справи позивач свої вимоги не
змінював.

У зв'язку з цим
колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на вимоги частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Обставини, за яких відповідно до зазначеної норми суд може вийти за межі
позовних

вимог - якщо це
необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, у даній

справі
відсутні.

2

Позовні вимоги
ОСОБА_1 ґрунтуються на положенні пункту 11 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до якого учасниками бойових дій
визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними
і громадськими організаціями до розмінування полів і об'єктів народного
господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні
бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Відповідно до пункту 8 Положення про комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на
яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністра оборони України
від 26 липня 1996 року № 208 у разі звернення громадян до суду стосовно встановлення факту участі у бойових діях чи інших
подіях, які дають право на отримання статусу ветерана війни, і прийняття
судом відповідного позитивного рішення, це рішення суду розглядає комісія як
документ, що підтверджує право громадянина на встановлення відповідного
статусу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що предметом розгляду судом даній
справі є підтвердження ОСОБА_1 наявності юридичного факту,
передбаченого пунктом 11 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Частиною 2
статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами
України встановлено інший порядок судового провадження.

Такий порядок для вирішення даної справи встановлений розділом IV Цивільного процесуального кодексу
України. Згідно з частиною 1 статті 234 цього кодексу справи про підтвердження
наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та
інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи
майнових прав розглядаються в порядку окремого провадження.

Відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд
закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про порушення
судом першої інстанції процесуального порядку розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до
Військового комісаріату АР Крим про визнання його учасником бойових дій, відтак
провадження у справі підлягає закриттю, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Враховуючи
наведене, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 195, 196, пунктом
4 частини 1 статті 198. частиною 1 статті 203. пунктом 4 частини 1 статті 205,
статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Військового комісаріату АР Крим
задовольнити частково.

Постанову Керченського міського суду АР Крим від 4 квітня 2007 року
скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з тим, що дану
справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної
сили з моменту її проголошення,

однак може бути оскаржена до безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України

протягом одного місяця після набрання законної сили.