Справа № К-7570/07
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

09 липня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Ліпського
Д.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Федорова
М.О.

Юрченка В.В.

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29.11.2004 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 02.03.2005 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного військового комісаріату про
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Кіровоградського обласного військового комісаріату про перерахунок пенсії з
врахуванням надбавки за безперервну службу, передбаченої Указом Президента
України від 05.05.2003 року № 389, 100% надбавки, введеної Указом Президента
України від 23.02.2002 року № 173 за останні 12 місяців з дня ухвалення
рішення.

Рішенням Ленінського
районного суду міста Кіровограда від 26.11.2004 року, яке залишене без
змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02.03.2005 року, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної
інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення
Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29.11.2004 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 02.03.2005 року, а у справі
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивачу, після звільнення з військової служби у 1996 році в запас, призначена
пенсія за вислугу років.

Відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб” та постанови Кабінету Міністрів України від
17.07.1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей” при обчисленні пенсій враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби,
розмір яких визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24
останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які
60 календарні місяці служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за
пенсією.

Згідно з вимогами статті 63 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб” призначені військовослужбовцям пенсії
перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців. Перерахунки пенсії проводяться з підвищенням тих видів
грошового забезпечення, що передбачені статтею 43 вказаного Закону.

Закон України “Про внесення змін до статті 43 Закону
України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, яким
передбачено перерахунок пенсії, вступив в законну силу з 01.01.2005 року і на
правовідносини, що виникли раніше не поширюється.

Оскільки, позивач під час проходження служби не отримував
надбавок, введених Указами Президента України від 05.05.2003 року № 389 та від
23.02.2002 року № 173, то підстав для їх включення в грошове забезпечення при
обчисленні пенсії за законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло
до 01.01.2005 року, не було.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства
України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що підстави для
скасування рішень відсутні, а тому відхиляє касаційну скаргу і залишає судові рішення без змін.

Керуючись статтями 220¹,
230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від
29.11.2004 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
02.03.2005 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

Д.В. Ліпський

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.О. Федоров

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар І.М.
Міненко