Справа № 22-а-2559/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 червня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :
Головуючого судді Сіренко О.І.
Суддів
Подобайло З.Г., Григорова А.М.
за участю секретаря Касян В.Ю.
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу військової частини А 3674 на постанову
Ленінського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А 3674 про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню, -
В С Т А Н О В И Л А :
02.10.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
військової частини А3674, в якому просив визнати протиправною бездіяльність
відповідача та стягнути на його користь
недоплачене грошове забезпечення.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що протягом 2003 року - 01.11.2006 року він проходив
службу у військовій частині А1355 (м. Дніпропетровськ), правонаступником якої є відповідач, де
перебував на грошовому забезпеченні. Протягом служби останній не був у повному
обсязі розрахований грошовим забезпеченням. У відповідності до п. 1 Указу
Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
Украйні, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу», була встановлена щомісячна надбавка за безперервну
військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового
забезпечення. Умови і порядок виплати зазначеної надбавки викладені в
«Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України», яка була затверджена наказом Міністра оборони України від 26.05.03р. № 149. Під
час проходження служби у військовій частині
А1355, Вощинський мав вислугу років на
військовій службі понад 15 років, і відповідно на нього поширювалось
положення Указу Президента України № 389 про виплату надбавки у розмірі
50 %, разом з тим, йому протягом червня 2003 року - березня 2005 року надбавка
безпідставно виплачувалась у меншому
розмірі, хоча протягом вказаного часу в/частина А1355 на виплату коштів по
грошовому забезпеченню військовослужбовців фінансувалася у повному обсязі,
кошти для виплати надбавки були
передбачені в бюджеті на відповідний рік та поступали у повному обсязі. Виплачуючи надбавку в заниженому розмірі,
на думку позивача, відповідач тим самим зрівняв
його з особами, в яких вислуга років військової служби є меншою, що суперечить
вимогам статям 22, 24 Конституції України, відповідно до яких конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових
Законів або внесенні змін до чинних Законів
не допускається звуження їх змісту та обсягу; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними
перед законом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд
зобов'язати військову частину А3674 провести доплату різниці між фактично
виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою
за безперервну службу у розмірі, вказаному в Указі Президента України №389, що
становить 5438,29 грн.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився.
листопада 2007 року постановою
Ленінського районного суду м. Полтави
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
до військової частини А 3674. Визнано протиправною бездіяльність частини А 3674
щодо виплати ОСОБА_1 протягом червня 2003 року - березня 2005 року надбавки за
безперервну вислугу років у меншому розмірі ніж передбачено Законом. Стягнуто з
військової частини А 3674 на користь
ОСОБА_1 5438,29 грн. недоотриманого
грошового забезпечення за червень 2003
року - березень 2005 року. Стягнуто з
військової частини А 3674 в доход держави 54, 38 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі військова частина А 3674 просить
скасувати вказану постанову суду першої інстанції. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
суддів вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, в період з 2003 року по 01.11.2006
року проходив військову службу у військовій частині А1355 (м. Дніпропетровськ),
де перебував на грошовому забезпеченні. У зв'язку з розформуванням військової
частини А1356 в кінці 2006 року згідно наказу командира військової частини
А1355 № 207 від 01.11.2006 року він був переведений у розпорядження командира
військової частини А0192 (м. Київ). Наказами начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача ЗС України № 389 від 14.11.2006
року та командира в/частини А0192 № 238 від 14.12.2006 року ОСОБА_1був звільнений з військової служби в запас за п.
67 п.п. "в" (у зв'язку зі скороченням штатів та реформуванням ЗС
України) «Положення про проходження про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України». Згідно
Директиви Міністра Оборони України № 322/1/024 від 30.12.2005 року військову частину
А1355 було ліквідовано і її правонаступником було визначено відповідача -
військову частину А3674.
Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив
з того, що Указом Президента України
від 05.05.2003р. № 389/2003
«Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»
передбачена виплата військовослужбовцям надбавок за безперервну військову
службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення залежно
від вислуги років. Умови і порядок виплати зазначеної надбавки викладені в
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України, яка була затверджена наказом
Міністра оборони України від 26.05.03р. №
Проте, відповідач в порушення
вказаних вище вимог Конституції України та Указу Президента України, виплачував позивачу менший розмір
надбавки за безперервну вислугу років ніж передбачено Законом,
внаслідок чого утворилась недоплата грошового забезпечення в сумі 5 438, 29 грн., відшкодувати, яку відповідач
Також, вказаними діями відповідача було порушено право
останнього на соціальну рівність, передбачену ст. 24 Конституції України.
Згідно довідки про грошове забезпечення позивача протягом
червня 2003 року - березня 2005 року, грошова надбавка за
безперервну військову службу була виплачена позивачу у розмірі, меншому ніж
50%, внаслідок чого утворилась недоплата в сумі 5 438,29 грн.
Державним бюджетом України на 2003, 2004, 2005 роки були
передбачені кошти для виплати надбавки в розмірах, визначених в Указі
Відповідно до вказаного вище Указу Президента України,
Міністру оборони України надано право встановлювати надбавки у відсотках до
грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності,
залежно від стажу служби, а Міністр оборони України не уповноважений визначати
конкретний розмір надбавки та виплачувати надбавку щомісяця в іншому розмірі,
ніж це встановлено в нормативному акті..
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що
будь-яких доказів на спростування позиції позивача від відповідача не надійшло,
суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що викладені позивачем
обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, позовна заява ґрунтується на законі та
підлягає задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам діючого законодавства та
фактичним обставинам справи.
Указом Президента України від 05.05.03 №389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України Адміністрації Державної прикордонної служби
України та управління державної охорони України за безперервну службу», залежно
від стажу служби встановлено надбавки в таких розмірах:
понад 10 років - 30%,
Указом чітко визначено, що право встановлювати
військовослужбовцям щомісячні надбавки за безперервну службу в збройних Силах
України надано Міністру оборони України. Він же визначає порядок і умови її
встановлено граничний розмір надбавки залежно від стажу служби (понад 5 років
-10%, понад 10 років - 30% понад 15років- 50%, понад 20 років-70%, понад 25
років-90%). При цьому мінімальні та максимальні розміри в межах конкретної
вислуги років Указом не визначені.
Суд першої
інстанції помилково дійшов до висновку про те, що граничний розмір надбавки є
Судом першої інстанції не взято до уваги і той факт, що
відповідно до Указу визначення конкретного щомісячного
розміру надбавки залежить від розміру асигнувань, які затверджуються Законами
України про Державний бюджет України на відповідний рік на утримання
Збройних Сил України (ст.2 Указу).
Таким чином, ця норма чітко приписує Міністру оборони
України дотримуватись бюджетного законодавства, зокрема Законів України про
Державний бюджет України на відповідний рік.
України був виданий наказ від 26.05.2003року №149 «Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки
за безперервну службу у Збройних Силах України», п.2 якого встановлено, що
розміри цієї надбавки щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.
Зазначений наказ, як нормативно-правовий акт Міністерства
оборони України, пройшов в Міністерстві юстиції України правову експертизу на
відповідність чинному законодавству і зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 28.05.2003року за №411/7732.
Міністром оборони України були встановлені її розміри в межах граничних розмірів,
передбачених Указом, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення,
збільшення якого можливо лише шляхом внесення змін до Законів України про
Державний бюджет України на відповідний рік.
Керуючись зазначеним, Міністр оборони України, починаючи
з травня 2003 року, встановлював військовослужбовцям Збройних Сил України
Рішення Міністра оборони України доводилося до військ
телеграмами.

Вказані телеграми носили розпорядчий
характер, оскільки ними вимагалося виплачувати надбавку з відповідної дати у
відповідних розмірах. Тому за своїм змістом, а не за ознакою належності
до виду нормативно-правового акта вони можуть вважатися розпорядженнями. Телеграма Міністра оборони
України - це узагальнена назва різних за змістом документів, виділених в
особливу групу за способом передачі тексту, тобто є
документом для термінового повідомлення про прийняте Міністром оборони України
рішення виконання нормативно-правових актів України, що не містить нових
правових норм, тому подається на державну реєстрацію встановленим порядком (пункт
5 "д" Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств, інших органів
виконавчої влади, господарського
управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громад мають
міжвідомчий характер, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від
28.12. 731).

Виділені Міністерству
оборони України на 2003-2004роки кошти (82% від потреби) дозволяють виплачувати військовослужбовцям зазначену надбавку за
травень жовтень 2003 року, за січень - серпень 2004року і січень - лютий 2005 року у відсотках до грошового
забезпечення залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5
років -3%, понад 10 років - 5%, понад 15років- 10%, понад 20/ 15%, понад 25
років-20% (рішення Міністра оборони України доведено до військових ч£ телеграмами від 26.05.03 №146/2095, від
16.01.04 №146/1/11/26 та від 5.01.05 №146/1/11/1).

Внаслідок проведення в Збройних Силах України організаційних
заходів, у Міністерства оборони України
вивільнялися кошти за іншими видами видатків, які встановленим порядком були спрямовані на виплату цієї надбавки за
листопад-грудень 2003року, грудень 2005 в розмірах: по років -10%, понад
10 років - 30%, понад 15років- 50%, понад 20 років-70%, понад 25 років-99 грошового
забезпечення (рішення Міністра
оборони України доведено
до військових частин телеграмою
від 13.11.03 №146/1/11/463, від 27.12.05 №248/9/384), за вересень - грудень
2004 р. таких розмірах: понад 5 років -10%, понад 10 років - 30%, понад
15років- 40%, понад 20 років - 50 %, понад 25 років-70% до грошового
забезпечення (рішення Міністра оборони України доведено до військових частин телеграмою від 07.10.04
№220/2098) і за березень - листопад 2005 року в розмірах: понад 5 років -10%, понад ІОроків - 30%, понад 15років- 50%,
понад 20 років-65%, понад 25 років-85% до грошового забезпечення
(рішення Міністра оборони України доведено до військових частин телеграмою від
30.03.05 №248/8/99) та в максимальних
розмірах у місяці звільнення тим військовослужбовцям, які звільнилися з
військової

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України (введено і Законом України
від 24.03.1999року) встановлено принцип
єдиноначальність, згідно вищестоящий командир (начальник) наділений всією
повнотою розпорядчої влади стосовно підла Згідно до ч.2 ст. 37 Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил, підлеглий зобов'язаний неухильно виконати
наказ командира (начальника).

Відповідно до вимог ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує
постанову або ухвалу суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції порушено норми
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 195, 196,п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202,п.3 ч.1
ст. 205, 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу військової частини А 3674 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 28
листопада 2007 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в позові до військової частини А 3674 про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний
текст постанови виготовлений 23 червня
2008 року.

Головуючий підпис Сіренко О.І.

Судді підпис Подобайло
З.Г.

підпис Григоров А.М.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя Харківського

апеляційного адміністративного суду Сіренко О.І.