Справа № 22-а-7633/2008
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-7633/08
Суддя 1-ї інстанції Харченко О.П.
Суддя - доповідач Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2008 року м.
Донецьк

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.К.,
Білак С.В.,

при секретарі Безруковій В.М.

сторони в судове
засідання не з'явились

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного
адміністративного суду апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області
на постанову Артемівського міськрайонного суду від 17 травня 2008 року
по справі № 2-а-53/2008 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області
про визнання незаконними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з заявою в
якій просив перерахувати щорічні виплати на оздоровлення і стягнути з
відповідача недоплачені суми на оздоровлення, відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” за
період 2003- 2007 роки.

Постановою суду від 17 травня 2007 року позовні вимоги
задоволені частково. З відповідача на
користь ОСОБА_1 стягнено заборгованість
по допомозі на оздоровлення у розмірі
5579, 9 грн.

Відповідач з постановою суду не погодився, подав
апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати і прийняти
нове, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих
заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову суду треба змінити виходячи з наступних
підстав.

Позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії,
перебуває на обліку в УПСЗН Докучаєвської міської ради та має право на отримання допомоги на щорічне оздоровлення
відповідно до вимог Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” (далі
Закон №3054-III).

Виплата щорічної
грошової допомоги на оздоровлення розмірах, передбачених цим Законом,
відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального
захисту населення. На УПСЗН покладений обов'язок здійснення виплати разової
грошової допомоги саме в розмірах, передбаченим цим Законом. Таким чином суд
першої інстанції невірно задовольнив вимоги позивача до Управління Державного
казначейства України Донецькій області,
оскільки останній не є належним відповідачем у справі.

Суд першої інстанції вірно визначився, що відповідно до
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції, віднесений до 2 категорії у розмірі
5 мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці і соціального захисту населення
виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, який був
встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. Постановою №562, на яку
посилається відповідач, всупереч Закону №3054-III , (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомога в твердій грошовій сумі. Між тим, з моменту
прийняття постанови №562 встановлені нею розміри щорічної допомога на
оздоровлення залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.

Суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню ст.48 Закону України №3054-III та Закони України Про
державний бюджет на 2003,2004, 2005, 2007 роки, тобто суд правильно задовольнив
позов в цій частині і зобов'язав зробити
перерахунок щорічної грошової допомоги з урахуванням отриманих позивачем
коштів.

Вимоги щодо компенсації на оздоровлення за 2006 рік не підлягають задоволенню, так як відповідно
до п. 37 ст. 77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”, на
2006 рік зупинена дія абзацу 2-7 частини
4 ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплат компенсації і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, позивач заявив позовні вимоги, щодо стягнення з УПСЗН недоотриману компенсацію на
оздоровлення за 2003-2007 роки. Як вбачається із вступної, описової та мотивувальної частин
постанови, суд першої інстанції розглядав заявлений ОСОБА_1,
позов в межах заявлених позовних вимог, тобто за період з 2003 по 2007
роки.

Проте в
резолютивній частині постанови суд
першої інстанції допустив помилку та стягнув
з відповідача недоотриману
компенсацію на оздоровлення за 2000-2005 та 2007 роки.

Таким чином,
судова колегія вважає, що помилковим є
рішення суду, в частині стягнення з
УПСЗН Костянтинівської міської ради
заборгованості по допомозі на
оздоровлення за 2000-2002 роки. В решті постанова суду є законною і
обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому
рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі
судового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196,
198 - 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

П О С Т А
Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного
суду від 17 травня 2008 року по справі № 2-а-53/2008 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання незаконними дій - залишити без задоволення .

Постанову Артемівського міськрайонного суду від 17 травня
2008 року по справі № 2-а-53/2008 -змінити.

В
абзаці першому та третьому резолютивної
частини постанови цифри “2000” змінити на цифри “2003” .

В іншій частині постанову суду залишити без
змін.

Постанова
прийнята у нарадчій кімнаті та проголошений її
вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 1 серпня 2008 року.

Повний текст
постанови виготовлений 6 серпня 2008
року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Сухарьок
М.Г.

Судді:
Гаврищук Т.Г.

Білак С.В.