Справа № 22а-124/08
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала
Іменем України

05.11.2008

Справа № 22а-124/08
Попередня справ
а № 2а-252/2008

Севастопольський
апеляційний адміністративн
ий суд у складі колегії судді
в:
головуючого судді
Ілюхіної Г.П. ,
суддів Санакоєвої
М.А. ,
Щепанської О.А.

секретар судового засід
ання Ш
елемет'єва О.В.
за участю представників с
торін:
від позивача: не з'явився ,

від відповідача: не з'явився
,
розглянувши апеляційну ск
аргу представника позива
ча ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на п
останову Гагарінського райо
нного суду м.Севастополя (су
ддя Нестерук В.В.) від 21.04.08 по спр
аві № 2а-252/2008
за позовом ОСОБА
_1 (АДРЕСА_1)

до Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Гагарінської районн
ої державної адміністрації м
.Севастополя (проспект Жовтн
евої революції, б.8, м.Севастоп
оль, 99038)

про стягнення недоплачено
ї одноразової грошової щоріч
ної допомоги та стягнення мо
ральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Гагарінськог
о районного суду м. Севастопо
ля від 21.04.2008 позов задоволено ч
астково, стягнуто з Управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Гагарінської р
айонної державної адміністр
ації м. Севастополя на корист
ь ОСОБА_1 компенсацію за н
едоплачену щорічну разову до
помогу за 2007 рік в розмірі 1770,00 гр
н., в іншій частині позову відм
овлено (арк.с.42-43).
Постанова суду мотивована
тим, що позивач має право на п
ільги, встановлені для ветер
анів війни учасників бойов
их дій статтею 12 Закону Україн
и «Про статус ветеранів війн
и, гарантії їх соціального за
хисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993; відпові
дачем позивачу в 2007 році випла
чувалась грошова допомога, я
ка не відповідає встановлени
м статтею 12 Закону України «Пр
о статус ветеранів війни, гар
антії їх соціального захисту
»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 розмірам; по по
зовним вимогам про стягнення
недоплаченої суми допомоги
до 9 травня ветеранам війни за
1999-2006р.р. позивачем пропущений с
трок звернення до суду, встан
овлений статтею 99 Кодексу адм
іністративного судочинства
України, та не надано доказів
поважної причини його пропу
ску; позивачем не доведено за
подіяння відповідачем йому м
оральної шкоди.
Ухвалою суду від 20.06.2008 в поряд
ку статті 169 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и усунено описку в постанові
суду щодо прізвища стягувач
а, зазначено Крекер (арк.с.60).
Не погодившись з постаново
ю суду, представник позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 30.04.2008 зве
рнувся з апеляційною скаргою
, в якій просить змінити поста
нову суду першої інстанції, в
изнати причину пропуску стро
ку звернення до суду поважно
ю, стягнути з відповідача нес
плачену грошову суму в розмі
рі 9139,60 грн. та відшкодування мо
ральної шкоди в сумі 2000,00 грн. (ар
к.с.45-46).
Доводи апеляції мотивован
і тим, що причиною пропуску ст
року позивачем звернення до
суду є дезінформація державн
их джерел; про порушення свог
о права позивач дізнався з пу
блікації в газеті «Голос Укр
аїни»НОМЕР_1 від ІНФОРМ
АЦІЯ_1 статті про судові про
цеси в Вінницькій області, до
цього позивач не знав та не мі
г знати про те, що державою вик
ористовуються неконституці
йні методи.
Ухвалою Севастопольсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду від 25.09.2008 відкрито
апеляційне провадження по а
пеляційній скарзі представн
ика позивача ОСОБА_1 - ОС
ОБА_2 (арк.с.81-83).
Ухвалою Севастопольсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду від 03.10.2008 закінчено
підготовку та призначено сп
раву до апеляційного розгляд
у на 05.11.2008 (арк.с.90-92).
Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністратив
ного суду від 26.08.2008 апеляційна с
карга Управління праці та со
ціального захисту населення
Гагарінської районної держа
вної адміністрації м. Севаст
ополя на постанову Гагарінсь
кого районного суду м.Севаст
ополя (суддя Нестерук В.В.) ві
д 21.04.08 у справі № 2а-252/2008 залишена
без руху в порядку частини пе
ршої статті 108, частин четверт
ої, сьомої статті 187, частини тр
етьої статті 189 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни у звязку з тим, що заяв
ник апеляційної скарги не на
дав копії апеляційної скарги
з доданими до неї документам
и, зазначеними в Додатку, відп
овідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі; не заз
начив чи бажає він взяти учас
ть у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, чи пр
осить суд розглянути справу
за його відсутності, з наданн
ям строку для усунення недол
іків до 17.09.2008 (арк.с.68-71).
Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністратив
ного суду від 29.09.2008 апеляційну
скаргу Управління праці та с
оціального захисту населенн
я Гагарінської районної держ
авної адміністрації м. Севас
тополя на постанову Гагарін
ського районного суду м.Сева
стополь від 21.04.08 у справі № 2а-252/200
8 з доданими до неї документам
и згідно переліку повернено
заявнику в порядку пункту 1 ча
стини третьої статті 108 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України у звязку з тим
, що заявник не усунув недолік
и апеляційної скарги, зазнач
ені в ухвалі суду від 26.08.2008 (арк.с
.86-88).
Позивач та відповідач явку
уповноважених представникі
в в судове засідання, признач
ене на 05.11.2008, не забезпечили, про
дату, час та місце розгляду сп
рави повідомлені належним чи
ном та своєчасно (арк.с.95, 96), про
причини неявки суд не повідо
мили.
Згідно з частиною четверто
ю статті 196 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, неприбуття у судове засідан
ня сторін або інших осіб, які б
еруть участь у справі, належн
им чином повідомлених про да
ту, час і місце апеляційного р
озгляду, не перешкоджає судо
вому розгляду справи.
Чинне законодавство не обм
ежує коло представників осіб
, які беруть участь у справі, п
ри апеляційному розгляді адм
іністративної справи.
При викладених обставинах
, враховуючи те, що позивач та
відповідач викликались в суд
ове засідання, але в суд не з
явились, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутн
ість представників позивача
та відповідача.

Розглянувши справу в поря
дку статей 195, 196 Кодексу адміні
стративного судочинства Укр
аїни, колегія суддів, обговор
ивши доводи апеляційної скар
ги, перевіривши правову оцін
ку обставин у справі та повно
ту їх встановлення, дослідив
ши правильність застосуванн
я судом першої інстанції нор
м матеріального та процесуал
ьного права, вважає, що апеляц
ійна скарга не підлягає задо
воленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що пози
вач ОСОБА_1 має право на
пільги, встановлені законод
авством України для ветерані
в війни учасників бойових
дій, що підтверджується відп
овідним посвідченням НОМЕ
Р_2 від 11.03.1998 (арк.с.4).
За даними позивача, йому на
підставі Закону України «Про
Державний бюджет України»зд
ійснені виплати разової грош
ової допомоги до Дня Перемог
и як учаснику бойових дій в ро
змірі: в 1999 році 0,00 грн., в 2000 році
40,00 грн., в 2001 році 40,00 грн., в 2002 р
оці 80,00 грн., в 2003 році 90,00 грн., в
2004 році 120,00 грн., в 2005 році 250,00 гр
н., в 2006 році 250,00 грн., в 2007 році 2
80,00 грн. (арк.с.2).
Згідно відомостей, наданих
відповідачем, позивачу на пі
дставі Закону України «Про Д
ержавний бюджет України»зді
йснені виплати разової грошо
вої допомоги до Дня Перемоги
як учаснику бойових дій в роз
мірі: в 2005 році 250,00 грн., в 2006 році
250,00 грн.; в 1999-2004 допомога виплач
увалась Управлінням праці та
соціального захисту населен
ня Севастопольської міської
державної адміністрації, в 200
7 році Управлінням праці та
соціального захисту населен
ня Ленінської районної держа
вної адміністрації м.Севасто
поля в розмірі 280,00 грн.(арк.с.14, 22).

12.10.2007 позивач звернувся до Га
гарінського районного суду м
.Севастополя з адміністратив
ним позовом до Управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Гагарінської район
ної державної адміністрації
м.Севастополя про стягнення
недоплаченої суми допомоги
до 9 травня ветеранам війни в р
озмірі 10909,60 грн. за 1999-2007р.р. та мора
льної шкоди в сумі 2000,00 грн. (арк.
с.1-3).

Правовідносини сторін ре
гулюються статтями 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 К
онституції України, Законом
України «Про статус ветерані
в війни, гарантії їх соціальн
ого захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі
змінами та доповненнями), в ре
дакції, що діяла в спірний пер
іод, Законом України «Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к»№ 489-V від 19.12.2006.
Відповідно до частини п
ятої статті 12 Закону України «
Про статус ветеранів війни, г
арантії їх соціального захис
ту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами т
а доповненнями), в редакції, що
діяла в спірний період, щоріч
но до 5 травня учасникам бойов
их дій виплачується разова г
рошова допомога у розмірі п
яти мінімальних пенсій за ві
ком.
Статтею 29 Закону України «П
ро державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006 установле
но, що у 2007 році виплата щорічно
ї разової допомоги відповідн
о до Закону України «Про стат
ус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»№ 3551-Х
ІІ від 22.10.1993 (зі змінами та допов
неннями) учасникам бойових д
ій здійснюється у розмірі 280,
00 грн.
Згідно з часиною першою ста
тті 28 Закону України «Про зага
льнообов'язкове державне пен
сійне страхування»№ 1058-IV від 09.07
.2003 мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у ро
змірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працез
датність, визначеного законо
м.
Відповідно до статті 62 Зако
ну України «Про Державний бю
джет України на 2007 рік»№ 489-V від
19.12.2006 розмір прожиткового міні
муму для осіб, які втратили пр
ацездатність, з 01.04.2007 складає 406,0
0 грн.
У 2007 році встановлено, що дл
я визначення мінімального ро
зміру пенсії за віком відпов
ідно до абзацу першого части
ни першої статті 28 Закону Укра
їни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхуван
ня»№ 1058-IV від 09.07.2003 з 1 квітня та з 1 ж
овтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб
, які втратили працездатніст
ь, визначений абзацом п'ятим ч
астини першої статті 62 Закону
України «Про державний бюдж
ет України на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.20
06, збільшений на 1 відсоток згі
дно із Законом України «Про д
ержавний бюджет України на 2007
рік»№ 489-V від 19.12.2006, враховуючи зм
іни, внесені Законом України
«Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюдж
ет України на 2007 рік»від 15.03.2007 N 749-V.

Таким чином, на користь пози
вача підлягає стягненню грош
ова допомога до 9 травня як вет
ерану війни учаснику бойов
их дій за 2007 рік в сумі 1770,30грн. зг
ідно наступного розрахунку:
410,06грн.*5-280,00грн.
Позивач звернувся до суду з
вимогою про стягнення грошо
вої допомоги за 2007 рік в сумі 1770,
00грн. згідно такого розрахунк
у: 410,00грн.*5-280,00грн.
Суд першої інстанції задов
ольнив позов в межах заявлен
их позовних вимог в сумі 1770,00гр
н.
Конституційний Суд Україн
и у своєму рішенні № 6-рп від 09.07.2
007 у справі за конституційним
поданням 46 народних депутаті
в України щодо відповідності
Конституції України (консти
туційності) положень статей
29, 36, частини другої статті 56, час
тини другої статті 62, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14,
23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 1
03, 111 Закону України «Про Держав
ний бюджет України на 2007 рік»(с
права про соціальні гарантії
громадян) зазначив, що зупине
ння Законом України «Про Дер
жавний бюджет України»інших
законів України, щодо наданн
я пільг, компенсацій і гарант
ій, внесення змін до інших зак
онів України, встановлення і
ншого (додаткового) правовог
о регулювання відносин ніж п
ередбачено законами України
, не відповідає статтям 1, 3 част
ині другій статті 6, частині др
угій статті 8, частині другій с
татті 19, статтям 21, 22, пункту 1 час
тини другої статті 92, частинам
першій, другій та третій стат
ті 95 Конституції України. Тако
ж зазначеним рішенням визнан
і неконституційними положен
ня статей 29, 36, абзацу третього
частини другої статті 56, части
ни першої статті 66, пунктів 7, 9, 12
, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 9
8, 103, 111 Закону України «Про Держа
вний бюджет України на 2007 рік»
, зокрема: статті 29, за якою у 2007 р
оці виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Зако
ну України «Про статус ветер
анів війни, гарантії їх соціа
льного захисту»здійснюєтьс
я учасникам бойових дій в роз
мірі 280 гривень; пункту 13 статт
і 71, яким зупинено на 2007 рік дію ч
астини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 За
кону України «Про статус вет
еранів війни, гарантії їх соц
іального захисту»в частині в
изначення розміру виплат щор
ічної разової грошової допом
оги.
Статтею 152 Конституції Укра
їни передбачено, що закони та
інші правові акти за рішення
м Конституційного Суду Украї
ни визнаються неконституцій
ними повністю чи в окремій ча
стині, якщо вони не відповіда
ють Конституції України або
якщо була порушена встановле
на Конституцією України проц
едура їх розгляду, ухвалення
або набрання ними чинності. З
акони, інші правові акти або ї
х окремі положення, що визнан
і неконституційними, втрачаю
ть чинність з дня ухвалення К
онституційним Судом України
рішення про їх неконституці
йність.
Відповідно до частини трет
ьої статті 22 Конституції Укра
їни, при прийнятті нових зако
нів або внесенні змін до чинн
их законів не допускається з
вуження змісту та обсягу існ
уючих прав і свобод, у тому чис
лі і для ветеранів війни. Норм
ативні акти органів державно
ї влади і органів місцевого с
амоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів вій
ни, передбачені Законом Укра
їни «Про статус ветеранів ві
йни, гарантії їх соціального
захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змі
нами та доповненнями), є недій
сними (частина третя статті 2 З
акону).
Згідно правової позиції Ко
нституційного Суду України,
який неодноразово розглядав
питання щодо конституційнос
ті положень законів України
про Державний бюджет України
на відповідні роки, якими обм
ежуються пільги, компенсації
і гарантії, передбачені чинн
им законодавством для окреми
х категорій громадян таке
обмеження є недопустимим. Пр
аво на соціальний захист гро
мадян України встановлено ст
аттею 46 Конституції України, з
гідно з якою пенсії, інші види
соціальних виплат та допомо
ги, що є основним джерелом існ
ування, мають забезпечувати
рівень життя, не нижчий від пр
ожиткового мінімуму, встанов
леного законом.
Частиною другою статті 19 Ко
нституції України встановле
но, що органи державної влади
та органи місцевого самовря
дування, їх посадові особи зо
бов'язані діяти лише на підст
аві, в межах повноважень та у с
посіб, що передбачені Консти
туцією та законами України.

Положення Закону України «
Про Державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006, не можуть
бути застосовані, оскільки в
они суперечать нормам Консти
туції України про недопустим
ість звуження змісту та обся
гу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів (частина третя статті 22 Ко
нституції України).
Згідно частини першої стат
ті 17 Закону України «Про викон
ання рішення та застосування
практики Європейського Суду
з прав людини»суди України з
астосовують при розгляді спр
ав Конвенцію про захист прав
людини і основоположних сво
бод та Протоколи до неї і прак
тику Європейського Суду як д
жерело права.
Відповідно до статті 1 Прото
колу №1 до Конвенції «Кожна фі
зична ...особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто
не може бути позбавлений сво
єї власності інакше як в інте
ресах суспільства і на умова
х, передбачених законом і заг
альними принципами міжнарод
ного права».
Розглядаючи борги у сенсі п
оняття «власності», яке міст
иться у частині першій статт
і 1 Протоколу № 1 до Конвенції і
не обмежено лише власністю н
а фізичні речі та не залежать
від формальної класифікації
у національному законодавст
ві, борги, що становлять майно
, можуть також розглядатись я
к «майнові права»і, таким чин
ом, як власність.
Тому при розгляді справи «К
ечко проти України»(заява № 631
34/00) Європейський Суд з прав люд
ини зауважив, що в межах свобо
ди дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюдж
ету. Держава може вводити, при
зупиняти чи закінчити виплат
у таких надбавок, вносячи від
повідні зміни в законодавств
о.
Однак, якщо чинне правове по
ложення передбачає виплату п
евних надбавок і дотримано в
сі вимоги, необхідні для цьог
о, органи державної влади не м
ожуть свідомо відмовляти у ц
их виплатах, доки відповідні
положення є чинними (п.23 рішен
ня суду).
У зв'язку з цим, Європейськи
й Суд не прийняв до уваги пози
цію Уряду України про колізі
ю двох нормативних актів - зак
ону України, відповідно до як
ого встановлені надбавки з б
юджету і який є діючим та Зако
ну України «Про Державний бю
джет»на відповідний рік, де п
оложення останнього Закону,
на думку Уряду України, прева
лювали як спеціальний закон.

Суд не прийняв аргумент Уря
ду України щодо бюджетних ас
игнувань, оскільки органи де
ржавної влади не можуть поси
латися на відсутність коштів
, як на причину невиконання св
оїх зобов'язань (п.2б рішення)

Аналогічна позиція містит
ься в рішенні Європейського
Суду у справі № 59498/00 «Бурдов про
ти Росії».
У Конституції України Укра
їну проголошено демократичн
ою, соціальною, правовою держ
авою (стаття 1), визнано, що найв
ищою соціальною цінністю в У
країні є людина, її права і сво
боди та їх гарантії визначаю
ть зміст і спрямованість дія
льності держави, а їх утвердж
ення і забезпечення є головн
им обов'язком держави (стаття
3), права і свободи людини є нев
ідчужуваними та непорушними
(стаття 21), їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів не може бути звужений (ста
ття 22).
Відповідно до частини трет
ьої статті 22, статті 64 Конститу
ції України право громадян н
а соціальний захист, інші соц
іально-економічні права можу
ть бути обмежені, у тому числі
зупиненням дії законів (їх ок
ремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного
стану на певний строк.
Утверджуючи і забезпечуюч
и права і свободи громадян, де
ржава окремими законами Укра
їни встановила певні соціаль
ні пільги, компенсації і гара
нтії, що є складовою конститу
ційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а том
у відповідно до частини друг
ої статті 6, частини другої ста
тті 19, частини першої статті 68 К
онституції України вони є за
гальнообов'язковими, однаков
ою мірою мають додержуватися
органами державної влади, мі
сцевого самоврядування, їх п
осадовими особами. Невиконан
ня державою своїх соціальних
зобов'язань щодо окремих осі
б ставить громадян у нерівні
умови, підриває принцип дові
ри особи до держави, що законо
мірно призводить до порушенн
я принципів соціальної, прав
ової держави.
Принципи соціальної держа
ви втілено також у ратифіков
аних Україною міжнародних ак
тах: Міжнародному пакті про е
кономічні, соціальні і культ
урні права 1966 року, Європейськ
ій соціальній хартії (перегл
янутій) 1996 року, Конвенції про з
ахист прав людини і основопо
ложних свобод 1950 року, та рішен
нях Європейського суду з пра
в людини. Зокрема, згідно зі ст
аттею 12 Європейської соціаль
ної хартії (переглянутої) 1996 ро
ку держава зобов'язана підтр
имувати функціонування сист
еми соціального забезпеченн
я, її задовільний рівень, докл
адати зусиль для її поступов
ого посилення тощо.
Тобто чинне правове положе
ння передбачає виплату допом
оги і якщо дотримано всі вимо
ги, необхідні для цього, орган
и державної влади не можуть с
відомо відмовляти у цих випл
атах, доки відповідні положе
ння є чинними.
Оскільки правові положенн
я, які передбачають виплату р
азової щорічної допомоги вет
ерану війни до Дня Перемоги є
чинними, тобто не скасовані, н
е змінені, і позивач є ветеран
ом війни учасником бойови
х дій, тому має право на її оде
ржання, органи державної вла
ди не можуть свідомо зменшув
ати ці виплати.
Право на отримання разової
грошової допомоги, передбач
еної Законом України «Про ст
атус ветеранів війни, гарант
ії їх соціального захисту»№
3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами та доп
овненнями) не залежить від ро
зміру доходів отримувача чи
наявності фінансування з бюд
жету, а має безумовний характ
ер.
З таких підстав висновки су
ду першої інстанції відповід
ають як нормам національного
законодавства, так і міжнаро
дного частині першій статт
і 1 Протоколу №1 до Конвенції п
ро захист прав людини і основ
оположних свобод, яка є части
ною законодавства України, і
практиці Європейського Суду
з прав людини, як джерелу прав
а.
Згідно зі статтями 99, 100 Кодек
су адміністративного судочи
нства України, адміністратив
ний позов може бути подано в м
ежах строку звернення до адм
іністративного суду, встанов
леного цим Кодексом або інши
ми законами.
Для звернення до адміністр
ативного суду за захистом пр
ав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк
, який, якщо не встановлено інш
е, обчислюється з дня, коли осо
ба дізналася або повинна бул
а дізнатися про порушення св
оїх прав, свобод чи інтересів
.
Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть вс
тановлюватися інші строки дл
я звернення до адміністратив
ного суду, які, якщо не встанов
лено інше, обчислюються з дня
, коли особа дізналася або пов
инна була дізнатися про пору
шення своїх прав, свобод чи ін
тересів.
Якщо законом встановлена м
ожливість досудового порядк
у вирішення спору і позивач с
користався цим порядком, то о
бчислення строку звернення д
о адміністративного суду поч
инається з дня, коли позивач д
ізнався про рішення суб'єкта
владних повноважень за резу
льтатами розгляду його скарг
и на рішення, дії або бездіяль
ність суб'єкта владних повно
важень.
Пропущення строку звернен
ня до адміністративного суду
є підставою для відмови у зад
оволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину про
пущення строку звернення до
суду поважною, адміністратив
на справа розглядається і ви
рішується в порядку, встанов
леному цим Кодексом.
Відповідач в запереченнях
на позов, поданих до суду перш
ої інстанції, наполягав на за
стосуванні положень статей 9
9, 100 Кодексу адміністративног
о судочинства України щодо в
ідмови у позові у звязку з п
ропуском позивачем строку на
звернення до суду (арк.с.15-17).
Судом першої інстанції дан
а оцінка запереченням відпов
ідача та з урахуванням зазна
чених вище положень відмовле
но в задоволенні позовних ви
мог частково в частині стя
гнення недоплаченої суми до
помоги до 9 травня ветеранам в
ійни за 1999-2006р.р.
Пунктом 3 Постанови Пленум
у Верховного суду України «П
ро судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»від 31.03.1995 № 4 в
становлено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внасл
ідок моральних чи фізичних с
траждань, або інших негативн
их явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконн
ими діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чин
ного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема
: у приниженні честі, гідності
, престижу або ділової репута
ції, моральних переживаннях
у зв'язку з ушкодженням здоро
в'я, у порушенні права власнос
ті (в тому числі інтелектуаль
ної), прав, наданих споживачам
, інших цивільних прав, у зв'яз
ку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у поруш
енні нормальних життєвих зв'
язків через неможливість про
довження активного громадсь
кого життя, порушенні стосун
ків з оточуючими людьми, при н
астанні інших негативних нас
лідків.
У позовній заяві позивачем
щодо вимог про відшкодуванн
я моральної шкоди не зазначе
но, в чому полягала ця шкода, з
яких міркувань він виходив, в
изначаючи розмір шкоди, та як
ими доказами це підтверджуєт
ься, тому вимоги стосовно від
шкодування моральної шкоди т
акож не підлягають задоволен
ню.
На підставі викладеного, в
исновок суду першої інстанці
ї про задоволення позову час
тково є правомірним.
Правова оцінка, яку суд перш
ої інстанції дав обставинам
справи, не суперечить вимога
м процесуального і матеріаль
ного права, а доводи апеляцій
ної скарги щодо їх неправиль
ного застосування є необґрун
тованими.
Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути
скасовано чи змінено з підст
ав, що наведені в апеляційній
скарзі.
На підставі викладеного, су
дова колегія дійшла висновку
, що апеляційна скарга підляг
ає залишенню без задоволення
, а постанова суду першої інст
анції - без змін.
Керуючись частиною
третьою статті 24, статтями 160, 1
67, частиною першою статті 195, ча
стиною четвертою статті 196, пу
нктом 1 частини першої статті
198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 25
4 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу
представника позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на поста
нову Гагарінського районног
о суду м.Севастополя (суддя
Нестерук В.В.) від 21.04.08 по справі
№ 2а-252/2008 залишити без задоволе
ння.
2. Постанову Гагарінсь
кого районного суду м.Севаст
ополя (суддя Нестерук В.В.) ві
д 21.04.08 по справі № 2а-252/2008 залишити
без змін.
Ухвала набирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я згідно з частиною пятою с
татті 254 Кодексу адміністрати
вного судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено
в порядку статті 212 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України, згідно з якою касац
ійна скарга на судові рішенн
я подається безпосередньо до
Вищого адміністративного су
ду України протягом одного м
ісяця після набрання законно
ї сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім
випадків, передбачених цим К
одексом, а в разі складення по
станови в повному обсязі від
повідно до статті 160 цього Код
ексу - з дня складення постано
ви в повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюх
іна
Судді
М.А.Санакоєва

О.А.Щепанська