Справа № 21-1462во08
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

14 жовтня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України у складі:
суддів:
Гусака М.Б., Панталієнка П.В.,
Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження за
винятковими обставинами за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю
“Лілія” (далі - ТОВ) справу за його ж позовом до Шахтарської міської ради
Донецької області (далі - Міська рада), за участю третіх осіб - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Шахтарського районного відділу земельних ресурсів,
про визнання недійсними рішень Міської ради від 14 вересня 2001 року № 564 та
від 25 лютого 2004 року № 4-16-533,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2004 року ТОВ звернулося
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі Державного
акта на право постійного користування землею від 29 січня 1997 року № 83 воно є
землекористувачем земельної ділянки, проте оспорюваними рішеннями Міська рада
вилучила частину цієї ділянки із його землекористування і передала її в
користування третій особі на підставі договору оренди.
Господарський суд Донецької області
рішенням від 5 січня 2005 року, частково скасованим постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 21 березня 2005 року, у задоволенні позову
відмовив.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 7 березня 2007 року рішення апеляційного суду залишив без змін.

У скарзі до Верховного Суду України
ТОВ порушило питання про перегляд за винятковими обставинами та скасування
зазначеної ухвали, пославшись на неоднакове застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми права, а саме статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для її
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 47
Закону України від 7 лютого 2002
року № 3018-III “Про судоустрій України” Верховний Суд України є найвищим
судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, який здійснює правосуддя
та забезпечує однакове застосування законодавства всіма цими судами.

Згідно з частиною 1 статті 243 КАС
Верховний Суд України задовольняє скаргу в разі виявлення неоднакового
застосування судом (судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми
права.

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України зазначеного порушення закону
не виявила.

Частиною 1 статті 244 КАС
установлено, що Верховний Суд України відмовляє в задоволенні скарги, якщо
обставини, які стали підставою для провадження за винятковими обставинами, не
підтвердилися.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 241-244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Судової палати в адміністративних справа Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Лілія”
у задоволенні скарги.

Ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 7 березня 2007
року залишити без змін.

Постанова є остаточною і не може
бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини 1 статті 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

В.В. Кривенко

Судді:

М.Б. Гусак

П.В. Панталієнко

І.Л. Самсін

О.О. Терлецький

Ю.Г. Тітов