Справа № 7/169
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТ
ИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
16.04.2008 р.

№ 7/169

Окружний адміністративн
ий суд міста Києва у складі ко
легії суддів: Арсірій Р.О. (гол
овуючий), Кротюк О.В., Пилипенк
о О.Є., при секретарі судового
засідання Ісіковій О.Г., розгл
янувши позовну заяву і додан
і до неї документи
Акціонерного товариства "К
аліон Банк Україна"

до
Спеціалізованої держав
ної податкової інспекції у м
.Києві по роботі звеликими пл
атниками податків

про
визнання нечинним податк
ового повідомлення-рішення

Представники:

від позивача
Зарожевський С.В., представн
ик за довіреністю

Вергун І.В., представник за
довіреністю

Колесник В.В., представник з
а довіреністю

Матвіюк О.К., представник за
довіреністю

Гаркавцева К.В., представни
к за довіреністю

від відповідача
Аргат О.Ю., представник за д
овіреністю

2 Онуфрійчук В.А., представн
ик за довіреністю

о Бурсов Р.В., представник
за довіреністю

п Новікова Ю.О., представни
к за довіреністю

Позивач - звернувся до О
кружного адміністративного
суду в м. Києві з позовною зая
вою до відповідача про визна
ння нечинним податкового пов
ідомлення-рішення від 07.06.2007 №/3, яким позивачу визначено су
му податкового зобовязанн
я (з урахуванням штрафних (фін
ансових) санкцій) за платежем
: податок на прибуток банківс
ьких організацій у сумі 2 465 509,63г
рн.
Позовні вимоги вцілому мо
тивовані тим, що Акціонерне т
овариство „Каліон Банк Украї
на” (далі по тексту Позивач
, або АТ „Каліон Банк Україна”
), що податкове повідомлення-р
ішення від 07.06.2007 №/3 Спеціаліз
ованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі
з великими платниками подат
ків (СДПІ у м. Києві по роботі з
ВПП, або Відповідач) є неправо
мірним і прийнято безпідстав
но.
Відповідач проти позовних
вимог заперечує, посилаючис
ь на те, що факти порушень пода
ткового законодавства зафік
совані актом перевірки. Відп
овідач вважає, що оскаржуван
е податкове повідомлення-ріш
ення прийнято відповідно до
вимог чинного законодавства
України.
В ході судового розгляду сп
рави, Позивачем було подано д
о суду уточнення до позовної
заяви. Позивач не погоджуєть
ся з податковим повідомлення
м-рішенням у сумі податковог
о зобовязання 2 433 066,18 грн., яка
складається з суми податков
ого зобовязання за податко
м на прибуток банківських ор
ганізацій 1 346 759,93 грн. і суми штр
афних санкцій 1 086 306,25 грн., в зв
язку з чим просить визнати не
чинним податкове повідомлен
ня рішення в частині вказано
ї суми. В іншій частині, а саме
щодо віднесення інших витра
т (рекламних заходів, страхув
ання, витрат по оренді та інші
) до складу валових витрат, в п
орушення п.п.5.4.6 п.5.4 ст. 5 Закону Ук
раїни від 28.12.1994 року „Про оподат
кування прибутку підприємст
в” в редакції Закону України
від 22.05.1997 №283/97-ВР із змінами та до
повненнями - завищено валові
витрати на загальну суму 42 670, 34
грн., та віднесення до складу
валових витрат у вигляді ком
пенсації вартості товарів, р
обіт (послуг), що придбавалися
Головою правління та Заступ
никами Голови правління на з
агальну суму 43912,39грн, а саме - су
ми компенсації вартості посл
уг медичної допомоги в загал
ьному розмірі 14710,49грн, суми ком
пенсації вартості послуг по
заняттям спорту в загальному
розмірі 23102,30грн, суми компенса
ції вартості телефоних розмо
вв орендованій квартирі в за
гальному розмірі 2996,15грн, суми
компенсації вартості послуг
по курсам російської мови в з
агальному розмірі 3103,45грн та по
даткове зобовязання він вв
ажає узгодженим і сплатив ві
дповідні суми до бюджету. Раз
ом з тим, заміни позовних вимо
г в уточненні до позовної зая
ви процесуально не оформлені
.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України особа, яка вважа
є, що порушено її права, свобод
и чи інтереси у сфері публічн
о правових відносин, має пр
аво на звернення до адмініст
ративного суду з адміністрат
ивним позовом.
Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни - кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які в
она посилається як на підста
ву своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 2 Кодексу а
дміністративного судочинст
ва України, завданням адміні
стративного судочинства є за
хист прав, свобод та інтересі
в фізичних осіб, прав та інтер
есів юридичних осіб у сфері п
ублічно-правових відносин ві
д порушень з боку органів дер
жавної влади, органів місцев
ого самоврядування, їхніх по
садових і службових осіб, інш
их суб'єктів при здійсненні н
ими владних управлінських фу
нкцій на основі законодавств
а, в тому числі на виконання де
легованих повноважень.
Розглянувши подані сторон
ами документи і матеріали, за
слухавши пояснення їх предст
авників, всебічно і повно з
ясувавши всі фактичні обстав
ини, на яких ґрунтується позо
в, обєктивно оцінивши дока
зи, які мають юридичне значен
ня для розгляду справи і вирі
шення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києв
а, встановив -
Як свідчать фактичні обста
вини справи за результатами
проведеної виїзної планової
перевірки АТ „Каліон Банк Ук
раїна” з питань дотримання в
имог податкового, валютного
та іншого законодавства за п
еріод з 01.01.2003 по 30.06.2006р., СДПІ у м. Киє
ві по роботі з ВПП було складе
но акт від 18.12.2006 року №850/2310/19357443 (далі
- Акт). На підставі вказаного а
кту перевірки, Відповідачем
було винесене податкове пові
домлення-рішення від 07.06.2007 року
№/3, яким Позивачу визначен
о сплатити суму податкового
зобовязання (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкці
й) за платежем: податок на приб
уток банківських організаці
й податок на прибуток банків
ських організацій у сумі 2 465 509,
63 грн.
1. Відповідно висновків акту
перевірки, в порушення п.5.1, п.п
.5.24 п.5.2, абз. 4 п.п.5.3.1, п.п.5.4.6 п.5.4, п.п.5.6.1 п.5.6
ст.5, п.п. 12.2.1, п.п.12.2.2 п.12.2 ст.12 Закону У
країни від 28.12.1994 № 334/94-ВР „Про опо
даткування прибутку підприє
мств в редакції закону Украї
ни від 22.05.1997 № 283/97-ВР (із змінами та
доповненнями). Позивачем неп
равомірно віднесено до склад
у валових витрат сум коштів, в
несеними до страхових резерв
ів за наданими банками гаран
тіями та відкритими акредити
вами та завищення валових ви
трат, що не повязані з власн
ою господарською діяльністю
Банку.
Відповідно до п.п.12.2.1. п. 12.2 ст. 12 З
акону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР „
Про оподаткування прибутку п
ідприємств в редакції закону
України від 22.05.1997 № 283/97-ВР (із змін
ами та доповненнями) - будь-яки
й банк, а також будь-яка небанк
івська фінансова установа, с
творена згідно з нормами від
повідних законів, крім страх
ових компаній (далі - фінансов
і установи), зобов'язані створ
ювати страховий резерв для в
ідшкодування можливих втрат
по основному боргу (без проце
нтів та комісій) за всіма вида
ми кредитів та інших активни
х операцій, які відносяться д
о їх основної діяльності згі
дно з законодавством.
Тобто, відповідно до підпун
кту 12.2.1 п. 12.2 ст. 12 Закону України в
ід 28.12.1994 № 334/94-ВР „Про оподаткуван
ня прибутку підприємств в ре
дакції закону України від 22.05.19
97 № 283/97-ВР (із змінами та доповне
ннями) на Позивача покладено
обов'язок створювати страхо
вий резерв для відшкодування
можливих втрат по основному
боргу за всіма видами, кредит
ів, гарантій порук, цінних пап
ерів, інших активних банківс
ьких операцій, які відносять
ся до господарської діяльнос
ті Банку згідно із законодав
ством.
Частина 2 пункту 1.1 Положення
про порядок формування та ви
користання резерву для відшк
одування можливих втрат за к
редитними операціями банків
, затвердженому постановою п
равління НБУ № 279 від 06.07.2000 встано
влює, що «резерв для відшкоду
вання можливих втрат за кред
итними операціями банків (да
лі - резерв під кредитні ризик
и) є спеціальним резервом, нео
бхідність формування якого о
бумовлена кредитними ризика
ми, що притаманні банківські
й діяльності». Таким чином, пи
тання про існування чи відсу
тність ризику неповернення о
сновного боргу за такими кре
дитними операціями, як гаран
тійні та акредитивні операці
ї банків, було вирішене Націо
нальним банком України.
Відповідно до пункту 1.4 Поло
ження про порядок формування
та використання резерву для
відшкодування можливих втра
т за кредитними операціями б
анків, затвердженому постано
вою правління НБУ № 279 від 06.07.2000 «
до заборгованості за кредитн
ими операціями, що становлят
ь кредитний портфель банку, н
алежать, наприклад, гарантії
та резервні акредитиви, що на
дані клієнтам (рахунок 9020), та а
кредитиви (рахунок 9022)”.
Крім того, пунктом 1.5 Положен
ня про порядок формування та
використання резерву для ві
дшкодування можливих втрат з
а кредитними операціями банк
ів, затвердженому постановою
правління НБУ № 279 від 06.07.2000 зобо
в'язує банки «створювати та ф
ормувати резерви для відшкод
ування можливих втрат на пов
ний розмір чистого кредитног
о ризику за основним боргом, з
важеного на відповідний коеф
іцієнт резервування, за всім
а видами кредитних операцій
у національній та іноземних
валютах».
Відповідно до ст. 3 Закону Ук
раїни „Про державну податков
у службу” від 04.12.1990 року - органи
державної податкової служби
України у своїй діяльності к
еруються Конституцією Украї
ни, законами України, іншими н
ормативно-правовими актами о
рганів державної влади, а так
ож рішеннями Верховної Ради
Автономної Республіки Крим і
Ради міністрів Автономної Р
еспубліки Крим, органів місц
евого самоврядування з питан
ь оподаткування, виданими у м
ежах їх повноважень. В силу зг
аданої вище дії статті 3 Закон
у України «Про державну пода
ткову службу», Інструкції НБ
У є обов'язковими не лише для б
анків, а й для Відповідача.
Доводи відповідача про без
підставність включення до ск
ладу валових витрат по сформ
ованих банком резервах суд д
о уваги не приймає, оскільки в
они зроблені за безпідставни
м висновком про відсутність
ризиків неповернення основн
ого боргу без фактичного над
ання коштів.
Такий висновок СДПІ у м. Киє
ві по роботі з ВПП не базуєтьс
я на приписі пункту 12.2.2 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР „Про оп
одаткування прибутку підпри
ємств в редакції закону Укра
їни від 22.05.1997 № 283/97-ВР (із змінами т
а доповненнями), в якому йдеть
ся про покриття ризиків непо
вернення основного боргу за
гарантіями <...> та іншими видам
и заборгованості (акредитива
ми), але не про надання чи пове
рнення коштів за такими опер
аціями. Тобто Закон в даному в
ипадку не ставить в залежніс
ть віднесення сум резерву до
складу валових витрат від то
го, чи були комусь перерахова
ні кошти банком.
Таким чином, нарахування не
доїмки та штрафних санкцій з
цих підстав слід вважати неп
равомірним.
2. Висновками акту перевірки
, Відповідач визначив, що Пози
вач неправомірно відніс витр
ати на оплату праці до складу
валових витрат, оскільки до в
итрат на оплату праці відніс
компенсацію голові правлінн
я ОСОБА_1, заступникам гол
ови правління ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вартості оренди жит
ла, вартості комунальних пос
луг та інших витрат, пов'язани
х з експлуатацією орендовано
го житла, вартості оренди міс
ця паркування усього у сум
і 1 554 099.13 гривень і компенсацію в
артості товарів, робіт, послу
г, що придбавалися цими праці
вниками для особистих потреб
- на суму 410 952,99 гривень.
Як свідчать фактичні обста
вини справи умови призначенн
я ОСОБА_1, ОСОБА_2 та О
СОБА_3 посадовими особами AT «
Каліон Банк Україна» і їх заб
езпечення визначаються відп
овідно Трудовим контрактом
між Банком та ОСОБА_1 від 1
0.01.2004, від 10.01.2005. від 10.01.2006, Трудовим
контрактом між Банком та Зас
тупником Голови правління
ОСОБА_2 від 10.01.2004, Трудовим кон
трактом між Банком та Заступ
ником Голови правління ОСО
БА_3 від 23.02.2006.
Кожний Трудовий контракт м
істить відповідний пункт 9, ві
дповідно до якого, позивач зо
бов'язується надавати цим ос
обам усі пільги, гарантії та к
омпенсації, що передбачені в
ідповідними Договорами про д
овгострокове відрядження мі
ж цими особами та ОСОБА_4, я
к власником AT «Каліон Банк Укр
аїна». Таким чином положення
цих Договорів є складовою ча
стиною відповідних Трудових
контрактів шляхом посилання
на них.
Крім того, кожний з таких До
говорів про довгострокове ві
дрядження передбачає, що вка
зані вище особи забезпечують
ся помешканням за рахунок AT «К
аліон Банк Україна». Під терм
іном „помешкання” даний Дого
вір розуміє, як власне оренду
умебльованого житлового при
міщення, так і вартість комун
альних послуг та інших витра
т, пов'язаних з експлуатацією
орендованого житла, його стр
ахуванням, підтриманням у на
лежному стані, наявність пар
ковочного місця, тощо.
Оскільки власником AT «Каліо
н Банк Україна»є юридична-ос
оба-нерезидент, і оскільки
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБ
А_3 уклали безпосередньо До
говори з власником AT «Каліон Б
анк Україна», а також оскільк
и цей власник направив цих ос
іб у довгострокове відряджен
ня в Україну на керівні посад
и, то усі питання трудового за
конодавства як Франції так і
України вважаються врегульо
ваними відповідними Трудови
ми контрактами та Договорами
про довгострокове відряджен
ня, не залежно від того, чи бул
и вони висвітлені, наприклад
, у колективному договорі.
Усі вище перелічені особи н
алежать до правління AT «Каліо
н Банк Україна», тобто викона
вчого органу, який за Статуто
м уповноважений вирішувати т
акі питання, як запровадженн
я кадрової політики, прийом н
а роботу тощо. Відповідно до с
татті 3 Закону України від 01.07.1993
№3356-ЧІІ «Про колективні догов
ори і угоди»- сторонами колек
тивного договору є правління
, як орган уповноважений пред
ставляти власника і трудовий
колектив. Члени правління в ц
ьому контексті не відносятьс
я до трудового колективу.
Частина 3 статті 5 цього ж Зак
ону визначає, що умови трудов
ого договору не можуть бути г
іршими, ніж ті, що їх встановле
но законодавством або колект
ивним договором. В даному вип
адку відповідні умови Трудов
их контрактів (і їх складової
частини - Договорів про довго
строкове відрядження) є кращ
ими, ніж умови колективного д
оговору.
Оскільки, трудове законода
вство України, в тому числі пр
о колективні договори, не вст
ановлює обмежень для власник
а у вирішенні питання про над
ання пільг, гарантій та компе
нсацій, тобто у вирішенні пит
ання щодо розміру та складу ф
онду заробітної плати, то, над
думку суду, в даному випадку,
питання пільг, гарантій та ко
мпенсацій для Трудового коле
ктиву регулюється колективн
им договором, а питання пільг
, гарантій, компенсацій для чл
енів правління, тобто членів
органу, що уповноважений пре
дставляти власника в колекти
вному договорі, регулюється
і колективним договором, і ві
дповідними Трудовими контра
ктами і Договорами про довго
строкове відрядження (разом
трудові договори). При цьому, о
бсяг пільг, гарантій, компенс
ацій, які надаються Трудовом
у колективу, доповнюється ві
дповідними пільгами, гаранті
ями та компенсаціями, визнач
еними Трудовими Контрактами
та Договорами про довгостро
кове відрядження. Таким чино
м, в цій частині умови трудови
х договорів з ОСОБА_1,ОСО
БА_2, ОСОБА_3 є не гіршими н
іж визначені законодаством т
а колективним договором, оск
ільки вони є додатковими піл
ьгами, гарантіями, компенсац
іями для керівників банку.
Вказані трудові договори м
істять лише певні обмеження
стосовно компенсацій вказан
им особам, а саме не будуть ком
пенсуватися власником AT «Кал
іон Банк Україна», наприклад
, курси російської мови, телеф
онні розмови (крім ОСОБА_1
), заняття спортом, медичні пос
луги на загальну суму 43 912.36 грив
ень. За відсутності інших обм
ежень, інші компенсації, здій
снювані AT «Каліон Банк Україн
и»в Україні і ОСОБА_4 у Фра
нції можна вважати такими , що
були узгоджені і здійснювал
ися за згодою власника AT «Калі
он Банк України».
Відповідно до п. 5.6.1 Закону Ук
раїни від 28.12.1994 № 334/94-ВР „Про опод
аткування прибутку підприєм
ств в редакції закону Україн
и від 22.05.1997 № 283/97-ВР (із змінами та д
оповненнями) - до складу валов
их витрат платника податку в
ідносяться витрати на оплату
праці фізичних осіб, що переб
увають у трудових відносинах
з таким платником податку (да
лі - працівники), які включають
витрати на виплату основної
і додаткової заробітної пла
ти та інших видів заохочень і
виплат, виходячи з тарифних с
тавок, у вигляді премій, заохо
чень, відшкодувань вартості
товарів (робіт, послуг), витрат
и на виплату авторських вина
город та виплат за виконання
робіт (послуг), згідно з догов
орами цивільно-правового хар
актеру, будь-які інші виплати
в грошовій або натуральній ф
ормі, встановлені за домовле
ністю сторін.
Тобто норми закону дозволя
ють банку здійснювати виплат
и не лише основної та додатко
вої заробітної плати, та/або і
нших видів заохочення, але та
кож і будь-яких інших виплат в
грошовій або натуральній фо
рмі, встановлені за домовлен
істю сторін.
Трудові контракти і Догово
ри про довгострокове відрядж
ення є саме такими домовлено
стями, і більш того, ці домовле
ності виникли внаслідок єдин
ої умови - а саме, як результат
узгодження інтересів власни
ка «Каліон Банк Україна»і О
СОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
в межах виконання цими особа
ми покладених на них власник
ом керівних функцій. Оскільк
и вищезгадані витрати у грош
овій формі, які були встановл
ені за домовленістю сторін, в
иникли у звязку з виконанн
ям і в межах виконання цими ос
обами керівних функцій в AT «Ка
ліон Банк Україна», вони не є о
собистими потребами цих осіб
, в розумінні пункту 5.3 Закону У
країни від 28.12.1994 № 334/94-ВР „Про опо
даткування прибутку підприє
мств в редакції закону Украї
ни від 22.05.1997 № 283/97-ВР (із змінами та
доповненнями).
Оскільки власник AT «Каліон
Банк Україна»призначив цих о
сіб для здійснення керівних,
тобто управлінських, функці
й в AT «Каліон Банк Україна», то
бто за межами Франції, і саме з
огляду на таке призначення с
торони, а саме - власник і ці ке
рівні особи, домовилися в Тру
дових контрактах та Договора
х про довгострове відрядженн
я про те, які саме грошові витр
ати, згадані у цих документах
, будуть витратами, пов'язаним
и із здійсненням цими особам
и управлінських функцій в AT «К
аліон Банк Україна»в процесі
здійснення цим AT господарськ
ої/банківської діяльності. У
правлінська функція господа
рської діляьності банку є не
від'ємною складовою частиною
господарської діяльності. Т
аким чином, домовленість між
власником AT «Каліон Банк Укра
їни»та вищезгаданими особам
и, є частиною домовленостей п
ро призначення цих осіб кері
вниками і про порядок забезп
ечення і виконання управлінс
ьких функцій, тобто про поряд
ок здійснення господарської
діяльності в частині управл
іння банком.
На відміну від зазначених в
ище, витрати на особисті потр
еби фізичних осіб є витратам
и, які не пов'язані з забезпече
нням і здійсненням управлінс
ької діяльності в межах госп
одарської діяльності AT «Калі
он Банк Україна».
Оскільки неможливо визнач
ити усі форми та види витрат н
а особисті потреби фізичних
осіб, Закон України від 28.12.1994 № 33
4/94-ВР „Про оподаткування приб
утку підприємств в редакції
закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР
(із змінами та доповненнями) н
е містить визначення терміну
«Особисті потреби фізичних
осіб», а його пункт 5.6.1 Закону д
ля вирішення цього питання в
ідсилає до домовленостей між
сторонами. Таким чином, питан
ня про те, які витрати слід вва
жати витратами, пов'язаними і
з здійсненням функції управл
іння, як складової частини го
сподарської діяльності банк
у, а які слід вважати витратам
и на особисті потреби керівн
иків, вирішуються згідно пун
кту 5.6.1 Закону за домовленістю
сторін.
Як вже згадувалося раніше, в
ищевказані трудові договори
закріплюють досягнуті домов
леності між власником, AT «Калі
он Банк Україна»та згаданими
вище керівними особами про о
бидві згадані вище категорії
витрат. Домовленість про те, щ
о згадані у Акті витрати не є о
собистими витратами керівни
ків, а є їх заробітною платою,
підтверджується листом Голо
ви Спострежної Ради банку па
на ОСОБА_5. від 18.01.2007.
Суду не надано доказів, які
б свідчили про наявність дом
овленості про віднесення спі
рних витрат власником, AT «Калі
он Банк Україна»або керівним
и особами до особистих витра
т керівників. Не наведено від
повідачем і законодавчих під
став, за якими такі витрати в с
итуації, коли керівники банк
у є іноземцями, повинні визна
ватися особистими потребами
фізичних осіб, а не потребами
пов'язаними із забезпечення
м управління господарською
діяльністю банка.
Крім того, як свідчать факти
чні обставини справи та підт
верджується позивачем і не с
простовується відповідачем
, АТ „Каліон Банк України” пог
одився з частиною суми завищ
ення валових витрат. В наслід
ок цього погодження 05.01.2007 року,
позивачем сплачено суму пода
ткового зобовязання 32 443,45 гр
н., яка складається з суми пода
ткового зобовязання за осн
овним платежем 22 189,70грн., та сум
и штрафних санкцій 10 253,75 грн. Сп
лату підтверджено копією пла
тіжного доручення.
Враховуючи, те що Відповіда
чем не доведено обґрунтовани
х підстав щодо порушення стр
оків розгляду та направлення
рішення про результати розг
ляду скарги ДПА у м. Києві, суд
погоджується з відповідачем
в тому, що рішення про продовж
ення терміну розгляду скарг
и та рішення про результати р
озгляду скарги прийняті без
порушень аб.1 п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закон
у 2181 та Положення „Про порядок
подання та розгляду скарг пл
атників податків органами де
ржавної податкової служби”,
а тому підстави вважати їх не
правомірними відсутні.
Відповідно до ст. 19 Конститу
ції України органи державної
влади та органи місцевого са
моврядування, їх посадові ос
оби зобовязані діяти лише
на підставі, в межах повноваж
ень та у спосіб, що передбачен
і Конституцією та законами У
країни.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України к
ожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтую
ться її вимоги чи запереченн
я. Відповідач не довів суду на
лежними та допустимими доказ
ами обґрунтованість своїх за
перечень.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни в адміністративних сп
равах про протиправність ріш
ень, дій чи бездіяльності суб
'єкта владних повноважень об
ов'язок щодо доказування пра
вомірності свого рішення, ді
ї чи бездіяльності покладаєт
ься на відповідача, якщо він з
аперечує проти адміністрати
вного позову.
Крім викладеного вище, суд п
риймає до уваги, як було вже за
значено вище, що в уточненні д
о позовної заяви, Позивач фак
тично не змінив позовні вимо
ги не відмовився від вимог як
і визнав та сплатив. Позивач л
ише повідомив суд про сплаче
ну погоджену суму податковог
о зобовязання та її розмір
.
Зважаючи на викладене, суд д
ійшов висновку, що позовні ви
моги підлягають задоволенню
частково.
Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 86, 89, 90, 94, 97, 158-163
КАС України, Окружний адміні
стративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов Акціонерного то
вариства „Каліон Банк Україн
а” задовольнити частково.
Визнати протиправним та ск
асувати податкове повідомле
ння рішення № /3 від 07.06.2007 року
в частині визначення суми по
даткового зобовязання (з у
рахуванням штрафних (фінансо
вих) сакцій) за платежем: подат
ок на прибуток в сумі 2 433 066 грн.,
у тому числі за основним плат
ежем - 1 346 759,93 грн., за штрафними (ф
інансовими) санкціями - 1 086 306,25 гр
н.
В інший частині позову, а са
ме в частині визначення суми
податкового зобовязання
(з урахуванням штрафних (фіна
нсових) сакцій) в сумі 32 443,45 грн. у
тому числі за основним плате
жем 22 189,70 грн., за штрафними (фі
нансовими) санкціями - 10 253,75 грн
. - відмовити.
Судові витрати в сумі 1,70 прис
удити на користь Акціонерног
о товариства „Каліон Банк Ук
раїна” за рахунок Державного
бюджету України.

Постанова відповідно до ч
. 1 ст. 254 Кодексу адміністративн
ого судочинства України наби
рає законної сили після закі
нчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, в
становленого цим Кодексом, я
кщо таку заяву не було подано
.
Постанова може бути оскарж
ена до суду апеляційної інст
анції протягом десяти днів з
дня її складання в повному об
сязі за правилами, встановле
ними ст. ст. 185-187 Кодексу адмініс
тративного судочинства Укра
їни, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про а
пеляційне оскарження з насту
пним поданням протягом двадц
яти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього под
ання заяви про апеляційне ос
карження, якщо скарга подаєт
ься у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційн
е оскарження.
Повний текст постанови скл
адено та підписано 19 травня
2008 року.
Головуючий суддя
Р.О. Арсірій
Судді:
О.Є.Пилипенко
О.В.Кр
отюк