Справа № 22-а-2228/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
червня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю
секретаря : Маймуліної
А.В.

позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного
суду в м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Богодухівської райдержадміністрації на постанову
Харківського окружного адміністративного суду
від 07.12.2007р. по справі №2-а-2665/07

за позовом ОСОБА_1

до
Управління
праці та соціального захисту населення Богодухівської райдержадміністрації

Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації

3-тя особа Головне Управління державного казначейства в
Харківській області

про
зобов'язання
вчинити певні дії-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального захисту населення
Богодухівської райдержадміністрації (надалі по тексту- перший відповідач, УПСЗН Богодухівської
райдержадміністрації), Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації (надалі по тексту - другий відповідач, ГУ ПСЗН Харківської обласної державної адміністрації), 3-тя особа:
Головне Управління державного
казначейства в Харківській області, в якому просив суд зобов'язати
першого відповідача виконати перерахунок
належної йому щорічної допомоги на оздоровлення, виключно
із розрахунку законодавчо встановленої суми мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання
виплат; виконати перерахунок належної йому щорічної одноразової допомоги
виключно із законодавчо встановленої суми
мінімальної заробітної плати на день фактичного
виконання виплат; виплатити перераховані належних йому щорічної допомоги
на оздоровлення та щорічної одноразової допомоги.

У судовому
засіданні суду першої інстанції позивач
підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, а
також уточнив, що він просить перерахувати та виплатити належні йому суми лише за 2007
рік, а також вказав, що в позовній заяві була технічна помилка - він просить
суд відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» виплатити із розрахунку не
з мінімальної заробітної плати, а
мінімальної пенсії.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
07.12.2007р. позовні вимоги задоволені. Зобов'язано Управління праці та соціального
захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації Харківської області виконати
перерахунок належної до видачіОСОБА_1 у 2007 році щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений
законом України про визначення розміру мінімальної заробітної плати, на момент
виплати; зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення Богодухівської районної державної
адміністрації Харківської області виконати перерахунок належної до
видачіОСОБА_1 у 2007 році щорічної
одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», виходячи із розміру мінімальної пенсії за

_____________________

______________________________________________________________________________________

Справа
№22-а-2228/08
Головуючий
1 інстанції: Зінченко А.В.

Категорія:
49 Доповідач:
Шевцова Н.В.

віком,
на момент виплати; зобов'язано
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації Харківської області після
здійснення перерахунку виплатитиОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення; зобов'язано
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації
Харківської області після здійснення
перерахунку виплатитиОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної разової грошової
допомоги.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст. 113
Конституції України, ст. ст. 62,63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» , ст.
17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», п.5ст. 51 Бюджетного кодексу України, просить оскаржувану постанову
суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову відповідно до вимог
чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач є інвалідом 2 групи, має пільги встановлені законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни, а також віднесений до першої категорії постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно довідки УПСЗН
Богодухівського району № X.41/1353 від 12 вересня 2007 р., ОСОБА_1 отримав 03 червня 2007 р.
щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 120 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги
щодо зобов'язання першого відповідача виконати перерахунок належної до видачі позивачу у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення,
суд першої інстанції виходив з того, що виключно законами визначаються основи соціального захисту, а тому Кабінет
Міністрів України не може своїми
постановами змінювати положення законів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії та інвалідом 2-ї групи.

В 2007 році грошова допомога на
оздоровлення виплачувалася позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року за №562, а не статті 48 Закону України „Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно
до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений
Законом № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат,
пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1
статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

У
Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного
права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права
на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу
права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Законом
України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам 2 групи виплачується в розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного
закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України „Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Слід зазначити, що встановлений ще
в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення
протягом тривалих років не змінювався і
не відповідає розміру, встановленому
законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів
України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 „Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство
щодо розмірів мінімальних заробітних плат
на 2007 рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 26.07.1996 року за №836.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, відповідач по справі повинен виплатити
позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із сум мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Задовольняючи
позовні вимоги, щодо стягнення щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, суд першої інстанції виходив
з Рішення Конституційного Суду
України у справі
за конституційним поданням 46
народних депутатів України
щодо відповідності Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п.п.7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст.
71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 09.07.2007р., яким визнано
неконституційним ст.29 Закону
України "Про державний бюджет на 2007 рік", якою у 2007 році
встановлені абсолютні розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня. Таким чином, суд дійшов висновку, що така допомога у 2007 році
позивачеві повинна бути виплачена у розмірах, встановлених Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у
кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 17 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, фінансування
витрат, пов'язаних з
введенням в дію
цього Закону, здійснюється за
рахунок коштів державного
та місцевого бюджетів .

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих
статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5
травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів
України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23,
29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним) ст. 29 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ч.5 ст.ст.12-15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного
закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим
до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до першого відповідача
по справі, із заявою про перерахунок здійсненої йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за
2004-2007 рік, у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

15.08.2007 року на своє звернення позивач отримав відповідь, в якій перший
відповідач відмовив у здійсненні перерахунку зазначеної допомоги, посилаючись,
що всі виплати позивачу було здійснено у відповідності до ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік», а тому підстави для її перерахунку
відсутні.

Колегія суддів, вважає такі дії відповідача не законними та неправомірними,
оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо
неконституційності положення ст.29
Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, ця норма Закону втратила
чинність, а тому на момент звернення позивача із заявою до відповідача про
перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік були
чинними частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які підлягали застосуванню
до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно
до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного
закону такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Посилання відповідачів в
апеляційній скарзі, що розрахунок
щорічної грошової допомоги до 5 травня, повинен здійснюватися виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком встановленої постановою Кабінету Міністрів
України від 03.01.2002 року за №1 на рівні 19,19 грн., колегія суддів, вважає
безпідставними, оскільки зазначена постанова не передбачає застосування цього
розміру пенсії для розрахунку щорічної допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного висновку, та прийняв постанову з
урахуванням всіх обставин у справі, правильно застосувавши норми матеріального
та процесуального права, підстав для
скасування судового рішення відсутні.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205,
ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Богодухівської райдержадміністрації - залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2007р. по справі №2-а-2665/07 -
без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено 23.06.2008 року.

Головуючий
(підпис) Н.В.
Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова