Справа № 22-а-7846/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Савкевич К.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01
серпня 2008 року справа
№ 22-а-7846/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі

Горбенко К.П., Яманко В.Г.
Денисенко К.С.

Розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області;

на постанову

Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області;

Від

26 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-70/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області;

Про

стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004-2007 роки,

В
С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004-2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на день фактичної виплати.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2008 року позов ОСОБА_1 до
управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради
Донецької області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004-2007
роки було задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, управління праці та соціального захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просять
постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального права.

Суд першої інстанції при
розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області
як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції (надалі ЧАЕС), категорія
1, визнаний інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена
щорічна грошова допомога на оздоровлення
в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: у 2004 році - 237
грн., у 2005 році - 332 грн., у 2007 році - 460 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: за 2004 рік - 26,50 грн. та за 2005, 2007 роки -
по 120 грн. відповідно.

Суд першої інстанції
прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення щорічної допомоги
на оздоровлення за 2004, 2005 роки позивачу слід відмовити у зв'язку з
пропуском строку на звернення до суду з адміністративним позовом, передбаченого
ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005
р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2007 рік відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 2180 грн.

Сторони, що беруть участь
у справі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню частково, а постанова суду
скасуванню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 2
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від
24 жовтня 2000 року), наявною у матеріалах справи (а.с. 2).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачується інвалідам другої
групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів 2 групи в 26,50 грн., а з 2005 року -
постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги встановлений в
120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів другої групи - 26,50 гривень
та з 2005р. 120 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, та виходячи з приписів ч. 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2004,
2005, 2007 роки, а не постанови №№ 836, 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 120 гривень за 2007 р. суд першої інстанції обґрунтовано визнав не
правомірними.

Однак, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог
позивачу в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки
з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте, згідно ч. 1 тієї
ж статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом -
Цивільним Кодексом України у п. 3 ч. 1 ст. 268 встановлено, що позовна давність
не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

В розумінні ст.ст. 13,
48 Закону № 796-ХІІ
допомога на оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю
громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з управління
праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької
області , за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути
недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 р.р., виходячи
із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати у загальній сумі -
4878 грн. 50 коп.; в 2004 році - (237
грн. х 5) - 26,50 грн. = 1158 грн.50
коп.;
в 2005 році - (332 грн. х 5) - 120 = 1540 грн.; в 2007 році -
(460 х 5) - 120 грн. = 2180 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 11, 21, 160,
184, 195, 196, пунктом 3 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, частиною 2
статті 205, статтями 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області на постанову Красноармійського
міського суду Донецької області від 26 червня 2008 року у справі № 2-а-70/08 -
задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26
червня 2008 року у справі № 2-а-70/08 за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення 2004-2007 роки - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області щодо виплати
ОСОБА_1 суми компенсації на оздоровлення за період 2004, 2005 років та за 2007
рік у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області за рахунок державного бюджету
недоотримані суми на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки у розмірі 4878 грн.
50 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту
населення Красноарміської міської ради Донецької області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:
Г.М.
Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко