Справа № 22-а-4969/2008
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Соболєва В.А.
Категорія: 48 Доповідач
суддя Мінаєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2008 року

№ 22-а-4969/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатов Ю.М.

Суддів - Мінаєва О.М.,
Водолажська Н.С.

при секретарі судового
засідання - Житєньовій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука Полтавської області на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2008 року по
справі № 2а-144/2008р.

за позовом
ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста
Кременчука Полтавської області

про стягнення
недоотриманих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Автозаводської райради м. Кременчука про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення за 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006,
2007 роки, вказуючи, що вона є евакуйованою із зони відчуження в 1986 році 2
категорії.

Постановою Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2008 року по справі №
2а-144/2008р. позовОСОБА_1 задоволено, стягнуто з виконавчого
комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука на користь позивача
5187, 20 грн. з рахунку, з якого здійснюється виплата щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідач, Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Автозаводської райради м. Кременчука не
погоджується з вказаною постановою Автозаводського районного суду м.
Кременчука, подав апеляційну скаргу, вважає висновок суду першої інстанції
безпідставним та неправомірним. Апелянт вважає, що судом не повно і не всебічно
з'ясовано обставини в адміністративній справі, що мають значення для справи, та
зазначає, що позивачем не надано доказів того, що порушення його права
відповідачем в 2001-2007 роках йому стало відомо лише в 2008 році.

Враховуючи наведене, Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука просить суд апеляційної інстанції скасувати
постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від
22 квітня 2008 року по справі № 2а-144/2008р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції,
що ОСОБА_1. є евакуйованою із зони відчуження в 1986 році 2 категорії. За 2001
рік Управління праці та соціального захисту населення виплатило позивачу 15
грн. 70 коп., хоча згідно зі ст. 48 Закону України «Про статус та соціального
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» й повинно
було бути виплачено 354 грн. 00 коп. з врахуванням мінімальної зарплати на той
час 118 грн., недоотримано нею 338 грн. 30 коп. за 2002, 2003, 2004 роки
ОСОБА_1. також було виплачено за кожен рік по 15 грн. 70 коп., за 2005, 2006,
2007 роки - по 70 грн. Всього недоотримано за 2001-2007 роки 5187 грн. 20 коп.
Це сталось внаслідок того, що відповідач виконував порядок виплат, визначений
Кабінетом Міністрів України, який протирічить діючому законодавству.

Відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що евакуйованим із зони
відчуження в 1986 році, включаючи дітей, виплачується щорічна грошова допомога
на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Цією ж статтею
визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Довід відповідача про
те, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачці має здійснюватись на
підставі Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26 липня 1996 року, суд не
прийняв до уваги, оскільки ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та Законами України.

Частиною 2 статті 19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до п.
1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно Законами України
визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод,
основні обов'язки громадянина.

Стосовно посилання скаржника на то що, позивачем не надано доказів того,
що порушення його права відповідачем в 2001-2007 роках йому стало відомо лише в
2008 році, колегія суддів зазначає, що даний спір є таким, що безпосередньо
стосується прав людини і громадянина, у суду немає підстав вважати, що позивач
був обізнаний своєчасно щодо порушення свого права, тому судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

З огляду на
вищенаведене та, виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над
урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору, суд першої
інстанції обґрунтовано визначив необхідність застосування саме статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, судом першої інстанції позовні вимоги задоволено
повністю. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції,
та зазначає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не
впливають на правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів Харківського апеляційного господарського
суду вважає, що Автозаводського районного суду м. Кременчука при прийнятті
оскаржуваної постанови були повно з'ясовані обставини, що мають значення для
справи, постанова прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому
відсутні підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної
скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст.200, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста Кременчука без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2008 року по справі №
2а-144/2008р. залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст ухвали складено
04.08.2008 року.

Головуючий
Філатов Ю.М.

Суддів Мінаєва О.М.

Водолажська Н.С.