Справа № 22-а-1735/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Риков В.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2008 року

№ 22-а-1735/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова
Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Сіренко О.І.

при секретарі:
Холодна Д.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми на постанову Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 листопада
2007року по справі № 2А-224/07

за
позовом
ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському
районі м. Суми

про зобов'язання провести
перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду
з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.
Суми про зобов'язання провести перерахунок пенсії.

27.11.2007 року Ковпаківський
районний суд м. Суми виніс постанову по справі № 2А-224/07р. за
адміністративним позовомОСОБА_1, якою було зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Ковпаківському районі м. Суми провести перерахунок пенсії
відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення",
нарахувати та в подальшому виплачувати ОСОБА_1 щомісячно пенсію з вересня 2006
року відповідно до частини 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Управління Пенсійного фонду України
в Ковпаківському районі м. Суми з постановою Ковпаківського районного суду від
27 листопада 2007р. не погоджується, подало апеляційну скаргу, вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи наведене, Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми, просить суд
апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною відмову
відповідача у проведенні перерахунку призначеної йому пенсії відповідно до
вимоги та зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної йому пенсії
відповідно до вимоги, нарахувати та в подальшому виплачувати йому щомісячно
пенсію з вересня 2006 року відповідно до частини 3 статті 53 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" з урахуванням змін внесених
законодавством та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
21.07.1992 року за № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань
призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного
складу", від 10.02.2000 року за № 264 "Про порядок обчислення заробітку
для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної
авіації", від 09.08.2005 року за № 713 "Про внесення змін до пункту 7
Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам
льотно-випробного складу цивільної авіації".

Встановлено, що позивач перебуває
на обліку у відповідача і отримує пенсію за вислугу років відповідно до
положень статей 53, 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як
працівник льотного складу з 07 січня 1987 року, розмір його пенсії був обчислений
відповідно до частини 1 статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" і складав 100,00 (сто) гривень.

З 07 грудня 1999 року позивачу був
проведений перерахунок пенсії в зв'язку зі змінами в діючому законодавстві, а
саме Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" за
№ 1222-ХІУ від 17.11.1999 року, який вступив в дію з 07.12.1999 року було
внесено зміну до статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", за змістом якої працівники льотно-випробного складу та
особи льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілоти, штурмани,
бортінженери, бортмеханіки, бортрадисти, льотчики-наглядачі) і бортоператори,
які виконують спеціальні роботи в польотах, набули право на перерахунок пенсії.
Розмір перерахованої пенсії позивача складав 241 (двісті сорок одна) гривня 48
коп.

Відповідач не заперечує той факт,
що позивач з 19.11.1969 року по 15.01.1990 року працював у Сумському
навчальному авіаційному центрі ДТСААФ на посаді пілота-інструктора. був членом
екіпажу повітряного судна, має льотне посвідчення та льотну книжку.

Проте, відповідач вважає, що
перерахунок пенсії з 07.12.1999 року позивачу був проведений помилково, так як
не мав права на такий перерахунок, оскільки працював в системі ДТСААФ, а не в
системі цивільної авіації.

Статтею 53 Законом України
"Про пенсійне забезпечення" в редакції відповідних змін від
17.11.1999 року, зазначено, що працівники льотно-випробного складу та особи
льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілоти, штурмани,
бортінженери, бортмеханіки, бортрадисти, льотчики-наглядачі) і бортоператори,
яки виконують спеціальні роботи в польотах набули право на перерахунок пенсії.

Міністерством праці та соціальної
політики України листом від 29.08.2000 року за № 01-3/2062-02-6 було
повідомлено, що право на пенсію згідно з Законом України "Про внесення
змін до деяких законів України" (№ 1222-ХІУ від 17.11.1999 року) мають
тільки особи льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілоти,
штурмани, бортінженери, бортмеханіки, бортрадисти, льотчики-наглядачі) і
бортоператори, які виконують спеціальні роботи в польотах і тому не можна
розширювати перелік особами, які не відносяться до цієї категорії, тобто
колишніми працівниками ДТСААФ. Саме внаслідок зазначеного роз'яснення
відповідачем помилку у перерахунку пенсії позивача було виявлено і усунено з
01.09.2000 року, пенсійна справа приведена у відповідність до чинного
законодавства, при цьому переплата пенсії з позивача не утримувалась, а його
подальші звернення щодо перерахунку пенсії залишались без задоволення.

Відповідно до Положення про
Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом
Президента України від 30 серпня 2000 року за № 1035/2000, Мінпраці є головним
та контролюючим органом в сфері пенсійного забезпечення, координує свою роботу
з питань пенсійного забезпечення з Пенсійним Фондом України - з питань
додержання та практичного застосування законодавства, що входять до його
компетенції.

Так, листами Міністерства праці та
соціальної політики України за № 01-3/2062-02-6 від 29.08.2000 року таза №
10182/039/161-06 від 19.10.2006 року було надано роз'яснення щодо віднесення
льотного і інженерно-технічного складу авіації ТС6 (колишнього ДТСААФ) до осіб
льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, за змістом якого стаття 53
Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції від 17.11.1999
року поширюється тільки на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації і основними документами, які підтверджують фактичну
роботу як осіб - "льотних екіпажів повітряних суден цивільної
авіації" є: - трудова книжка про працю на займаних посадах до 01.01.1992
року на підприємствах Міністерства цивільної авіації СРСР, а після 01.01.1992
року на підприємствах цивільної авіації України; свідоцтво члена екіпажу
повітряного судна цивільної авіації; льотна книжка "особи льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації", що підтверджує виконання польотів на
повітряному судні цивільної авіації як члена льотного екіпажу.

Визначення терміну "цивільне
повітряне судно" викладено в статті 15 ПК України, згідно якого повітряне
судно є цивільним, якщо воно зареєстровано в державному реєстрі цивільних
повітряних суден.

Позивач в суді першої інстанції в
судовому засіданні посилався на офіційне роз'яснення Державної служби України з
нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 29.06.2006 року, за змістом якого
вбачається, що з врахуванням роз'яснення Держкомпраці СРСР від 30.05.1988 року
за № 726-13 повітряні судна ДТСААФ є цивільними Повітряними суднами, а пілотів
ДТСААФ слід відносити до осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної
авіації.

Відповідно до висновку
науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті
держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, вбачається, що призначення та
перерахунок пенсій за вислугу років працівникам цивільної авіації до прийняття
окремого законодавчого акту повинні здійснюватись у відповідності до вимог
Закону України "Про пенсійне забезпечення" по нормам, визначеним у
постанові Кабінету Міністрів України № 418 від 21.07.1992 року та № 550 від
22.05.1996 року, які жодним чином не суперечать нормам Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач також посилався на
відповідні судові рішення Жовтневого районного суду м. Луганська, апеляційного
суду Луганської області по справі за аналогічним позовом ОСОБА_2 який також
працював льотчиком-інструктором учбового авіаційного центру ДТСААФ в м.
Луганську, яки були залишені в силі ухвалою Верховного суду України, з точки
зору їх застосування за аналогією права.

Так, за рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська від 09 грудня 2003 року визнано неправомірними дії
посадових осіб управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м.
Луганську щодо відмови у перерахуванні пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано Фонд з
01.04.2003 року провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до Закону
України "Про внесення змін в деякі закони України" № 1222 від
17.11.1999 року.

Представник відповідача також
просив суд звернути увагу, з точки зору застосування судових рішень за
принципом аналогії права, на постанову Вищого адміністративного суду України
від 29 листопада 2006 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на неправомірні дії
управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська, за змістом
якого рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 09.12.2003 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 10.03.2004 року у справі №
4512/03 скасовано, у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Так, в постанові суду зазначено, що
судами зроблений помилковий висновок про те, що на заявника поширюється дія
Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 17.11.1999 року, як на працівника льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах, оскільки ОСОБА_3 не працював на посадах
передбачених цим законом, а тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Таким чином, як з'ясували сторони
по справі, вирішення зазначеного позову перебуває в площині визначення статусу
позивача як особи, яка має однакові та належні права на перерахунок пенсії,
незалежно від його роботи або в товаристві ДТСААФ, або в організації цивільної
авіації, проте на посаді пілоту.

Відповідно до змісту положень
підпункту а) статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців
авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої
підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, як
працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах
не менше 25 років у чоловіків, при цьому перелік посад працівників льотного складу,
порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також
порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в
порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 21 липня 1992 року № 418 із змінами, внесеними згідно з постановою
Кабінету Міністрів України № 550 від 22 травня 1996 року затверджено порядок
обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного
складу та перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право
на пенсію за вислугу років.

За умовами порядку обчислення
строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, при
обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного
складу рахуються, в даному випадку, один рік роботи на посадах льотного складу
в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ - за півтора року
вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні
елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

До переліку посад працівників
льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років віднесені,
крім інших, члени екіпажів повітряних суден та інших летальних апаратів,
льотно-інструкторський склад.

Діючи саме відповідно до зазначених
положень законодавства, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу,
визнаючи при цьому позивача пілотом. Однак після отримання роз'яснення з
Міністерства праці та соціальної політики України щодо застосування положень
Закону України "Про внесення змін до деяких законів України" № 1222
від 17.11.1999 року, з 01.09.2000 року пенсія позивача була приведена у
відповідність до законодавства.

За змістом зазначеного роз'яснення,
вбачається, що Міністерство праці та соціальної політики України, виходячи зі
змісту своїх повноважень, розтлумачило положення статей 53 та 54 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" таким чином, що визнало окремими
категоріями працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на
пенсію за вислугою років ( стаття 54 закону) лише працівників льотно-випробного
складу та осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілоти,
штурмани, бортінженери, бортмеханіки, бортрадисти, льотчики-наглядачі) і
бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах ( стаття 53 закону).

Положення ПК України, крім іншого
визначають і склад авіаційного персоналу. Так, згідно статті 32 ПК України
авіаційний персонал - це особовий склад авіаційного підприємства. організації,
підрозділу, навчального закладу, що складається з авіаційних спеціалістів з
професійною ознакою. До складу авіаційного персоналу входять:

члени екіпажу повітряного судна;

особи командно-керівного,
командно-льотного, інспекторського та інструкторського складу:

спеціалісти, які здійснюють
регулювання використання повітряного простору України і. обслуговування
повітряного руху на території України;

спеціалісти, які здійснюють
організацію і технічне обслуговування повітряних суден, а також всі види
забезпечення польотів;

спеціалісти, які обслуговують
повітряні перевезення;

спеціалісти, які здійснюють
організацію і проведення дослідно-конструкторських, експериментальних,
науково-дослідних робіт при льотних випробуваннях авіаційної техніки;

спеціалісти, які здійснюють нагляд
і контроль за безпекою польотів, а також ті, які проводять службове
розслідування авіаційних подій (державні інспектори з безпеки польотів);

спеціалісти, які здійснюють аналіз
та контроль льотної придатності повітряних суден при розробці, випробуванні,
сертифікації і серійному виробництві;

спеціалісти, які здійснюють
забезпечення авіаційної безпеки і безпеки авіації в цілому;

авіаційні експерти.

Згідно з рішенням державних органів
з питань регулювання діяльності авіації до складу авіаційного персоналу можуть
бути включені й інші спеціалісти.

За змістом положень статті 35 ПК
України екіпаж повітряного судна складається з

командира, інших осіб льотного
екіпажу та обслуговуючого персоналу, тобто це особи авіаційного

персоналу, яким у встановленому
порядку доручено виконання певних обов'язків з керування і

обслуговування повітряного судна
при виконанні польотів. Всі члени екіпажу належать до

льотного складу.

Статтею 15 ПК України визначена
класифікація повітряних суден, які поділяються на державні, цивільні і експериментальні.

Регулюючи питання пенсійного
забезпечення щодо окремих категорій працівників авіації і льотно-випробного
складу, виходячи із загального змісту застосування норм права, необхідно
вважати, що зазначені категорії повинні відповідати або бути складовою частиною
авіаційного персоналу у розумінні положень статті 32 ПК України. Тобто,
розмежовуючи категорії працівників льотно-випробного складу та осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах, Закон України "Про пенсійне
забезпечення" необхідно тлумачити таким чином, що зазначені особи є тільки
авіаційним персоналом, а не особами іншого статусу.

В даному випадку, інше тлумачення
норм ПК України в межах їх застосування до положень окремих норм законодавства
має розглядатись як дискримінаційне.

Стаття 24 Конституції України прямо
забороняє наявність привілеїв чи обмежень за ознаками соціального походження,
майнового стану, за мовними або іншими ознаками тощо, при конституційної умові
невичерпності прав і свобод людини, що передбачено статтею 22 Конституції
України.

Принцип недискримінації також
закріплений у статті 14 Європейської Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, зміст якої передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених
у Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою політичних чи
інших переконань, національного або соціального походження, належності до майнового
стану, народження або інших обставин.

Відповідно до формулювання цього
положення та практики Європейського Суду з прав людини стаття 14 містить
заборону дискримінації при здійснені прав та свобод, закріплених у Конвенції, і
тому має застосовуватись у поєднанні з іншими матеріальними положеннями самої
Конвенції, при цьому діючи у розумінні того, що рівність перед законом вимагає
того, що аби розрізнення, що встановлюються у законі, принаймні
виправдовувались важливим суспільним інтересом. Тобто принцип рівності перед
законом забороняє лише такі розрізнення між особами або групами осіб чи
ситуаціями, встановленими у законі, які не переслідують правомірну мету ( тобто
мету, що слугує певному важливому суспільному інтересу) або такі розрізнення є
свавільними.

Як вбачається зі сталої практики
Європейського Суду з прав людини, дискримінація має місце не тільки, коли
законодавство прямо передбачає розрізнення на забороненій підставі, але й коли
формально нейтральне законодавство має своїм наслідком фактичну дискримінацію.

Порівнюючи принципи застосування
норм ПК України та Закону України "Про пенсійне забезпечення" до
окремих категорій працівників авіації і льотно-випробного складу на практиці,
суд дійшов висновку щодо наявності дискримінаційних засад з боку як Міністерства
праці та соціальної політики України, так і органів Пенсійного Фонду України та
їх структурних підрозділів.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством, при цьому органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У розумінні зазначеної конституційної
норми правовий порядок являє собою стан впорядкованості, урегульованості,
організованості суспільних відносин, який утворюється, існує і функціонує
внаслідок реалізації норм права відповідно до принципу законності, якій
виступає правовим імперативом дій суб'єктів права в усіх сферах державного і
суспільного життя.

При цьому вважається, що владні
повноваження надаються органам держави, їх посадовим особам для обов'язкової
реалізації, внаслідок чого суб'єкт владних повноважень зобов'язаний здійснювати
надані йому права для забезпечення і захисту публічних інтересів.

Виходячи із розуміння врегульованої
Міністерством праці та соціальної політики України норми Закону України
"Про пенсійне забезпечення", за якою позивача було позбавлено права
на отримання пенсії за вислугою років та перерахованою відповідно до положень
нормативних актів, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов'язаний діяти у
спосіб, встановлений саме таким приписом урядової установи, в зв'язку з чим не
вважає відповідні дії відповідача неправомірними.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідач, хоча і діяв у відповідності до вимог припису
Міністерства праці та соціальної політики України, але застосував
дискримінаційну норму, за якою позивач був позбавлений свого права на пенсію за
вислугою років.

Застосування відповідних судових
рішень за правилами аналогії права передбачені положеннями статтею 9 КАС
України, проте в кожному випадку повинні розглядатися з урахуванням вимог
статті 8 КАС України, за змістом якої суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з прав людини.

Тому посилання сторін на наявність
відповідних судових рішень, яки сторони просили

застосувати за правилами аналогії
права судом приймаються до уваги, проте в даному випадку

прямому застосуванню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на
засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Виходячи із вищенаведеного, суд
першої інстанції вважає доведеним той факт, що позивач має право на отримання
пенсії за вислугою років, яку він вже отримував, як пілот, а тому вважає
обґрунтованими вимоги в частині зобов'язання відповідача провести відповідний
перерахунок його пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне
забезпечення", в тому числі і в редакції закону від 17.11.1999 року.

Разом з тим, позовні вимоги в
частині визнання дій відповідача неправомірними не підлягають задоволенню, в
зв'язку з тим, що відповідач діяв в межах правил, встановлених статтею 19
Конституції України.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення
позову.

Колегія суддів, зазначає, що
відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» до
ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" були внесенні
зміни, які надали особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації
(пілотам, штурманам, бортінженером, бортрадистам, льотчикам - наглядачам) і
бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) та особам з цього
числа, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом, право на
перерахунок пенсії. Оскільки у 1990 році позивачу була призначена пенсія як
працівнику складу цивільної авіації за вислугу років на підставі ст. 53 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", то суд першої інстанції дійшов
до обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів підтримуючи висновки
суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині
необхідності зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському
районі м. Суми провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до
вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 пенсію з вересня 2006
року відповідно до частини 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в редакції закону від 17.11.1999 року, тобто виходячи із
розміру пенсії у 241 гривень 48 коп., встановленої з 07.12.1999 року та
зазначає, що зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському
районі м. Суми нарахувати та в подальшому виплачувати ОСОБА_1 щомісячно пенсію
з вересня 2006 року відповідно до частини 3 статті 53 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в редакції закону від 17.11.1999 року, тобто
виходячи із розміру пенсії у 241 гривень 48 коп., встановленої з 07.12.1999
року, є вимога на майбутнє, і не може бути задоволена судом, оскільки суд не
може врахувати та встановити обставини які можуть бути в майбутньому (зміна
законодавства тощо).

В цій частині рішення прийнято
необґрунтовано та підлягає скасуванню. В іншій частині постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків та не впливають на
правомірність висновків суду першої інстанції, в цій частині постанова підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, п. 4 ст.202, ст. ст. 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від 27 листопада 2007року по справі № 2А-224/07 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми у
проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Ковпаківському районі м. Суми провести перерахунок призначеної
ОСОБА_1 пенсії, нарахувати та виплачувати пенсію з вересня 2006 року відповідно
до частини 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з
урахуванням змін внесених Законом України №1222-ХІУ від 17.11.1999р.

В іншій частині в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено та підписано 15 вересня 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Сіренко О.І.