Справа № 2-а-13/2007
Суддя: Тесленко Т.В.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-13/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 року Кобеляцький
районний суд

Полтавської
області у складі:

головуючого - судді Тесленко Т.В.

з участю
секретаря Мокрої Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Кобеляки справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Кобеляцької районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
треті особи - ОСОБА_2, головне управління Державного казначейства
України у Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці (далі по
тексту УП) та соціального захисту населення (далі по тексту СЗН) Кобеляцької
районної державної адміністрації (далі по тексту РДА) про поновлення на
роботі, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
зазначивши в позовній заяві, що в
УП та СЗН Кобеляцької РДА працювала на посаді начальника відділу допомог
грошових компенсацій та гарантій з 08
вересня 2003 року.

16 лютого 2007 року наказом № 5-ОС начальника
УП та СЗН ОСОБА_2
її звільнено із займаної нею посади за п.6
ст. 36 КЗпП України.
Своє звільнення вважає незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до п.6 ст. 36
КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника
від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою,
організацією, а також відмова від
продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. В той же час, фактично не було ніякого переміщення установи
в іншу місцевість та від виконання роботи у зв'язку із змінами істотних умов
праці вона не відмовлялась.

Начальником
УП та СЗН Кобеляцької РДА ОСОБА_2
16.02.2007 року о 15
годині їй було надано повідомлення №
02-15/798 від 16.02.2007
року у якому запропоновано зайняти посаду заступника начальника відділу
грошових виплат та компенсацій з оплатою згідно штатного розпису. З штатним
розписом її не ознайомили, а усно їй
було повідомлено, що заробітна плата
буде нижчою, ніж вона отримувала.
Фактично її посада була скорочена і звільнити її були повинні за п.1 ст. 40 КЗпП України.

14 березня 2007 року вона
звернулася до Кобеляцького районного суду з позовом до УП та СЗН Кобеляцької
РДА про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, однак ухвалою судді Кобеляцького районного
суду їй повернуто вказану позовну заяву та роз'яснено, що для вирішення цього спору потрібно
звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства. Саме через це нею
було пропущено процесуальний строк звернення до суду, який просить поновити.

Своє
звільнення вважає незаконним та необгрунтованим, таким,
що заподіяло їй моральної шкоди й просила суд поновити її на роботі на
посаді начальника відділу допомог соціальних компенсацій та гарантій УП та СЗН
Кобеляцької РДА, стягнути із відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2007
року до дня поновлення на роботі та 5000
грн. у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, пояснивши,
що 19 лютого 2007 року на
засіданні профспілкового комітету, де
вирішувалось питання про надання згоди на її звільнення присутньою не була, бо про проведення такого засідання її не
повідомляли. Також засідання профспілкового комітету на виконання ухвали суду в
строк до 26 квітня 2007 року проведене
не було, як не проводилось і в
подальшому, оскільки коли вона з'явилася
на засідання профспілкового комітету й попросила, щоб їй для ознайомлення було надане подання
начальника УП та СЗН, їй відмовили, пояснивши що подання немає.

Представник
відповідача ОСОБА_3 та третя особа
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали,
пояснивши, що ОСОБА_1 була
звільнена законно, так як відмовилась
від продовження роботи в зв'язку із зміною істотних умов праці та згода
профспілкового комітету для звільнення з такої підстави не потрібна.

Представник
третьої особи-головного управління Державного казначейства України у
Полтавській області справу просив розглядати без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши матеріали
справи, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що наказом № 56 від 14 серпня 2001 року ОСОБА_1
зарахована на посаду соціального інспектора - провідного спеціаліста до управління праці та соціального
захисту населення, наказом № 15 від 06.03.2002 року її
переведено на посаду головного спеціаліста відділу допомог соціальних
компенсацій та гарантій(а.с. 7).

Наказом № 82 від 08.09.2003 року ОСОБА_1
переведена з 08.09.2003 року на
посаду начальника відділу допомог соціальних компенсацій та гарантій. На підставі
Закону України «про державну службу» їй присвоєно 13-ий ранг ( 6 категорія)
державного службовця( а.с. 25).

Наказом № 5- ОС від 16 лютого 2007 року ОСОБА_1
звільнена з займаної посади начальника відділу допомог, соціальних компенсацій та гарантій в зв'язку
з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці
відповідно до пункту 6 статті 36 Кодексу законів
про працю України(а.с. 27).

Однак
наказом начальника УП та СЗН № 11 від 16 лютого 2007 року «Про упорядкування
структури управління праці та соціального захисту населення» відділ житлових
субсидій та відділ допомог соціальних компенсацій та гарантій ліквідовано та
проведено скорочення посади начальника відділу допомог соціальних компенсацій
та гарантій (а. с. 98).

Розірвання
трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу
допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення
погоджується з органом профспілки, яка
утворена і діє на підприємстві і членом якої є працівник.

ОСОБА_1
є членом профспілки працівників державних установ з 2001 року (а.с. 20).

Керівник
УП та СЗН Кобеляцької РДА ОСОБА_2
( в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП
України, ст. 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності») про наступне вивільнення ОСОБА_1 не пізніше ніж за два місяці до
звільнення персонально не попереджав, з
поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з скороченням
посади, яку вона займає, до профспілкового комітету не звертався, питання про переважне право на залишення на
роботі не розглядав. Також профспілковим комітетом УП та СЗН Кобеляцької РДА не
виконана ухвала суду про розгляд питання надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з
ініціативи адміністрації.

Згода
профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1,
надана на засіданні 19
лютого 2007 року не
може бути визнана такою, що має юридичне
значення, оскільки подання роботодавця
має розглядатися у присутності працівника,
щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника
допускається лише за його письмовою згодою( ст. 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності). Однак ОСОБА_1 на засідання профспілкового комітету УП та СЗН 19 лютого 2007 року не
запрошувалась взагалі (
а.с. 21).

Наказ начальника УП та СЗН №11 від 16 лютого 2007 року ( а.с. 98) свідчить про зміни в організації
виробництва і праці , а не про зміну істотних умов праці, оскільки у зв'язку з реорганізацією у ОСОБА_1' змінювалась не
тільки назва посади, але і зміст
трудової функції. Працівник у такому випадку підлягає звільненню за п.1 ст. 40 КЗпП,
а не за п.6 ст. 36 КЗпП України.

Таким
чином наказ № 5-ОС від
16 лютого 2007 року начальника
УП та СЗН про звільнення з роботи ОСОБА_1 є незаконним та її слід поновити на
посаді начальника відділу допомог,
соціальних компенсацій та гарантій УП та СЗН Кобеляцької РДА.

Згідно
довідки Кобеляцького районного центру зайнятості від 04.06.2007 року ОСОБА_1
перебувала на обліку, як безробітна з 06 березня 2007 року по даний
час та за період з 06 березня 2007 року по 30 квітня 2007 року їй
виплачена допомога в розмірі 1337
грн. 82 коп. (а.
с. 101).

Внаслідок
незаконного звільнення ОСОБА_1 перебувала у вимушеному прогулі, за що їй слід виплатити середньомісячний
заробіток в розмірі 1863 грн.73 коп.(а.с. 99) з урахуванням допомоги, виплаченої Кобеляцьким районним центром
зайнятості, а також їй була заподіяна
моральна шкода, так як порушення її
законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових
зусиль для організації свого життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає,
що у відшкодування моральної шкоди з відповідача УП та СЗН Кобеляцької
РДА на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 600 гривень. В задоволенні решти позовних
вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 4400 грн. ОСОБА_1
слід відмовити.

Процесуальний
строк звернення до суду з позовною заявою про поновлення на роботі підлягає
поновленню, як пропущений з поважної
причини, оскільки 16 березня 2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду в порядку цивільного судочинства ( ст. 100
КАС України) (
а.с. 8).

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10,
11, 71, 159,
163, 256, 167 КАС України, ст.
ст. 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити
ОСОБА_1 строк звернення з позовною заявою до суду, який пропущений з поважних причин.

Поновити
ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу допомог соціальних компенсацій
та гарантій управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької
районної державної адміністрації з 16
лютого 2007 року.

Стягнути
з управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 16 лютого 2007 року до 05 червня 2007 року в розмірі 1863 грн.73 коп. та 600 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а всього 2463 грн. 73 коп. ( дві
тисячі чотириста шістдесят три грн. 73 коп.).

Стягнути
з управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації державне мито в дохід держави в розмірі 59 грн. 50 коп.

В
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
-управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації 4400 грн. у відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанову
суду допустити до негайного виконання в частині поновлення на посаді та виплати
заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 942, 46 грн.

постанова
може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом
подання до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.