Справа № 22-а-7852/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Божко В.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2008 року справа
№ 22-а-7849/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі

Горбенко К.П., Яманко В.Г.
Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому без участі сторін апеляційну
скаргу

судовому засіданні Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області;

на постанову

Артемівського міськрайонного суду
Донецької області;

Від

09 червня 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-194/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області;

Про

визнання незаконною відмову відповідача
в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти заробітних плат,
стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у сумі
5579 грн. 90 коп.

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2008 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької
області від 09 червня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про
стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки було
задоволено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, управління праці
та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області
подало апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської
ради Донецької області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), категорія 2, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна грошова
допомога на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на
момент виплати становив: у 2003 році - 205 грн., у 2004 році - 237 грн., у 2005 році - 310
грн., у 2007 році - 420 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: за 2003, 2004, 2005 роки - 26,70 грн. та за 2007
рік - 100 грн.

Суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивачу в частині
виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 роки з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте згідно ч. 1 тієї ж
статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом -
Цивільним Кодексом України у п. 3 ч. 1 ст. 268 встановлено, що позовна давність
не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

В розумінні преамбули та статей 13 і 48 Закону № 796-ХІІ допомога на оздоровлення є способом
відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю громадянина внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

На підставі пункту 30 статті
71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на
2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 року.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що фактично за
2003-2005,2007 роки відповідачем було недоплачено позивачеві суму щорічної
разової допомоги у розмірі: 5579 грн. 90 коп.

Сторони до судового засідання не прибули, про дату і час
слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню
частково, а постанова суду зміні
частково з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (категорія 2), що підтверджується копією
посвідчення (серія НОМЕР_1 від 01.12.2004 року), наявною у матеріалах справи
(а.с. 6).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 2
категорії, в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для учасників ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії в 26,70 грн., а з 2005 року - постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги встановлений в 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії - 26,70 гривень та з 2005 р. 120 грн.
відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами та у відповідності до припису частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не
постанови №№ 836, 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 26,70 гривень за 2003-2005 роки та у розмірі 100 гривень за 2007 р. суд першої інстанції обґрунтовано
визнав неправомірними.

Однак, суд першої інстанції помилково застосував розмір мінімальної
заробітної плати за 2004, 2005 роки, оскільки
розмір на момент виплати ОСОБА_1
допомоги на оздоровлення становив: у
2005 році - 290 грн., у 2007 році - 460 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області , за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007
р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати у
загальній сумі - 5779 грн. 90 коп.; в
2003 році - (205 грн. х 5) - 26,70 = 998 грн.30 коп.; в 2004 році - (237 грн. х
5) - 26,70 грн. = 1158 грн. 30 коп.; в 2005 році - (290 грн. х 5) - 26,70 грн. = 1423 грн. 30 коп.; в 2007 році -
(460 х 5) - 100 грн. = 2200 грн.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201,
206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2008 року у справі №
2-а-194/08 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня
2008 року у справі № 2-а-194/08 за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області про визнання незаконною відмову
відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти
заробітних плат, стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005,2007
роки у сумі 5579, 90 грн. - змінити.

В третьому абзаці резолютивної частини постанови замість суми 5579, 90 грн. зазначити суму
5779, 90 грн.

В іншій частині залишити постанову суду без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко