Справа № 22а-103/08
Суддя: Кучерук О.В.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова
Іменем України

16.10.2008
Спра
ва № 22а-103/08
Попередній № справ
и 2а-51/08

Севастополь
ський апеляційний адміністр
ативний суд у складі колегії
суддів:
головуючого судді
Кучерука О.В.,
суддів Дугаре
нко О.В. ,
Лядової Т.Р.
секретар судового зас
ідання
Шелемет'єва О.В.

за участю представників ст
орін:
позивач ОСОБА_1 не з'яви
вся

представник відповідача
військової частини А 3009 Полтє
в Євген Олексійович дові
реність № 709
розглянувши апеляційну ск
аргу ОСОБА_1 на постано
ву Нахімовський районний суд
м.Севастополь (суддя Єлансь
ка О.Е. ) від 11.06.08 у справі №2а-51/08
за позовом ОСОБА
_1 (АДРЕСА_1)
до Військової час
тини А 3009 (вул. Горпіщенко, м. Сев
астополь, 99022)
про стягнення грошової ко
мпенсації за продовольче заб
езпечення

ВСТАНОВИВ:
Постановою Нахімовськ
ого районного суду м. Севасто
поля від 11.06.2008 у задоволені позо
ву ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова суду мотивована
тим, що Законом України «Про д
еякі заходи щодо економії бю
джетних коштів»№ 1459-Ш від 17.02.2000, п
рипинена дія частини другої
статті 9 Закону України «Про с
оціальний і правовий захист
військовослужбовців і члені
в їх сімей»№ 2011-ХІІ від 20.12.1991 в час
тині отримання військовослу
жбовцями продовольчого забе
зпечення і речового майна аб
о, за їх бажанням, грошової ком
пенсації.
Не погодившись з постаново
ю суду, ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій п
росить постанову Нахімовськ
ого районного суду м. Севасто
поля від 11.06.2008 по справі № 2а-51/08 с
касувати, стягнути з військо
вої частини А 3009 на користь О
СОБА_1 грошову компенсацію
замість неодержаного продов
ольчого забезпечення з ураху
ванням індексу інфляції 21337,095 г
рн.
Доводи апеляції мотивован
і тим, що суд проігнорував нор
ми статті 16 Закону України «Пр
о Збройні Сили України»в ред
акції від 05.10.2000, в частині забез
печення соціального захисту
військовослужбовців, статті
22 Конституції України, згідно
з якою не допускається звуже
ння змісту та обсягу існуючи
х прав і свобод при ухваленні
нових законів або внесенні з
мін до чинних законів. Заявни
к апеляційної скарги посилає
ться на те, що при ухваленні по
станови суд не вірно застосу
вав Закон України «Про деякі
заходи щодо економії бюджет
них коштів»від 17.02.2000 № 1459-Ш, та не з
астосував спеціальну норму
пункт 2.3 Положення про речове
забезпечення військовослуж
бовців Збройних Сил та інших
військових формувань у мирн
ий час, затвердженого постан
овою Кабінету Міністрів Укра
їни від 28.10.2004 № 1444.
В судове засідання, призна
чене позивач не зявився, пр
ичини неявки суду не відомі, п
ро час та місце розгляду спра
ви повідомлений належним чин
ом.
Представник відповідача
в судовому засіданні просив
в задоволенні апеляційної с
карги відмовити, постанову с
уду залишити без змін, вважає
рішення суду законним та обґ
рунтованим; Закон України «П
ро деякі заходи щодо економі
ї бюджетних коштів»від 17.02.2000 № 1
459-Ш не скасований, Конституці
йним Судом України неконстит
уційним не визнаний, з 2001 року Д
ержавним бюджетом України на
придбання продуктів харчува
ння за нормою № 7 або компенсац
ію замість них Міністерству
оборони України кошти не вид
ілялись, тому видача продово
льчого забезпечення і грошов
а компенсація замість нього
не проводиться.
Розглянувши справу в поря
дку статей 195, 196 Кодексу адміні
стративного судочинства Укр
аїни, колегія суддів, обговор
ивши доводи апеляційної скар
ги, перевіривши правову оцін
ку обставин у справі та повно
ту їх встановлення, дослідив
ши правильність застосуванн
я судом першої інстанції нор
м матеріального та процесуал
ьного права в межах, в яких пов
инна здійснюватись перевірк
а постанови, встановлюватись
обставини і досліджуватись
докази учасників процесу, вв
ажає, що апеляційна скарга пі
длягає задоволенню, а постан
ова суду першої інстанції
скасуванню з постановленням
нового рішення про задоволе
ння позовних вимог частково
з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСО
БА_1 проходив дійсну військ
ову службу у військовій част
ині А-1845, знаходився на продово
льчому забезпеченні при війс
ьковій частині А 3370, правонаст
упником якої призначено війс
ькову частину А-3009.
Під час проходження служби
з березня 2000 року по січень 2007 р
оку продовольчим пайком не з
абезпечувався, грошову компе
нсацію замість продовольчог
о пайка не отримував.
Вартість норм продовольчо
го забезпечення за номером 7 з
гідно Постанови Кабінету Мін
істрів України № 316 від 12.03.1996 року
та № 1 згідно Постанови Кабіне
ту Міністрів України № 426 від 29.
03.2002 в період з 11 березня 2000 року п
о 30.12.2005 року складає:
Норма № 7 по Постанові Кабін
ету Міністрів України № 316 від
12.03.1996 станом на 11.03.2000 1,76 грн., післ
я призупинення дії частини д
ругої статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий з
ахист військовослужбовців і
членів їх сімей»більше не на
раховувалась;
Норма № 1 по Постанові Кабін
ету Міністрів України № 316 від
12.03.1996 станом на січень 2002 року
5,97 грн.;
Норма № 1 по Постанові Кабін
ету Міністрів України № 426 від
29.03.2002:
станом на 11.03.2000 3,60 грн.,
станом на 01.07.2000 4,95 грн.,
станом на 01.10.2000 5,97 грн.,
станом на 01.12.2002 5,36 грн.,
станом на 01.12.2003 5,83 грн.,
станом на 01.04.2004 6,37 грн.,
станом на 01.01.2005 7,04 грн.,
станом на 01.05.2005 8,01 грн.
Позивач звернувся до суд
у з вимогою про стягнення з ві
дповідача на його користь ко
мпенсації замість продоволь
чого пайка, що виплачується в
ійськовослужбовцям в розмір
і 15656, 14 грн. з урахуванням індекс
у інфляції за весь час простр
очення в сумі 21337,05 грн.
Правовідносини сторін рег
улюються статтею 1 Протоколу
№1 до Конвенції про захист пра
в людини і основоположних св
обод 1950 року, статтею 17 Закону У
країни «Про виконання рішенн
я та застосування практики Є
вропейського Суду з прав люд
ини», статтями 17, 21, 22, 24, 25, 92, 117 Консти
туції України, статтями 1-2, 2, 4, 5, 9,
9-1 Закону України «Про соціал
ьний і правовий захист війсь
ковослужбовців і членів їх с
імей», статтею 16 Закону Україн
и «Про Збройні Сили України»
, статтею 625 Цивільного кодекс
у України (статтею 214 Цивільно
го кодексу УРСР), статтею 2 Зак
ону України «Про компенсацію
громадянам частини доходів
у звязку з порушенням стро
ків їх виплати», Постановою К
абінету Міністрів України №
316 від 12.03.1996, Постановою Кабінету
Міністрів України № 426 від 29.03.2002.

Згідно зі статтею 5 Закону
України «Про соціальний і пр
авовий захист військовослуж
бовців та членів їх сімей»№ 201
1-ХІІ від 20.12.1991, військовослужбо
вці - громадяни України, які пр
оходять службу на території
України, вправі оскаржити в с
уд незаконні дії військових
посадових осіб і органів вій
ськового управління.
Відповідно до
частини пятої статті 17 Конс
титуції України держава забе
зпечує соціальний захист гро
мадян України, які перебуваю
ть на службі у Збройних Силах
України та в інших військови
х формуваннях, а також членів
їхніх сімей.
Відповідно до с
татті 9-1 Закону України «Про с
оціальний і правовий захист
військовослужбовців та член
ів їх сімей»№ 2011-ХІІ від 20.12.1991 про
довольче та речове забезпече
ння військовослужбовців зді
йснюється за нормами і в терм
іни, що встановлюються Кабін
етом Міністрів України. Війс
ьковослужбовці, які проходят
ь військову службу за контра
ктом або перебувають на кадр
овій військовій службі, мают
ь право на отримання замість
належних їм за нормами забез
печення предметів речового м
айна грошової компенсації в
розмірі вартості зазначених
предметів. Порядок виплати г
рошової компенсації визнача
ється Кабінетом Міністрів Ук
раїни.
Згідно з частин
ою другою статті 9 Закону Укра
їни «Про соціальний і правов
ий захист військовослужбовц
ів та членів їх сімей»№ 2011-ХІІ в
ід 20.12.1991 в редакції що діяла до 01.
01.2007, військовослужбовці одерж
ують за рахунок держави грош
ове забезпечення, а також реч
ове майно і продовольчі пайк
и або за бажанням військовос
лужбовця грошову компенсаці
ю замість них.
З 11.03.2000 Законом Укр
аїни «Про деякі заходи щодо е
кономії бюджетних коштів»ві
д 17.02.2000 № 1459-Ш призупинена дія час
тини другої статті 9 Закону Ук
раїни «Про соціальний і прав
овий захист військовослужбо
вців та членів їх сімей»№ 2011-ХІ
І від 20.12.1991 в частині одержання
військовослужбовцями продо
вольчих пайків або за їх бажа
нням грошової компенсації за
мість них та замість речовог
о майна (пункт 2).
Законом України
«Про внесення зміни до пункт
у 2 Закону України «Про деякі з
аходи щодо економії бюджетни
х коштів»до пункту 2 Закону Ук
раїни «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів»п
ісля слів «замість речового
майна»доповнений словами «(з
а винятком військовослужбов
ців Міністерства оборони Укр
аїни, Служби безпеки України
, Управління державної охоро
ни та Головного управління в
нутрішніх військ Міністерст
ва внутрішніх справ України,
що використовують цивільний
одяг, який зашифровує особу т
а відомчу належність військо
вослужбовців)».
Частина перша с
татті 9 Закону України «Про с
оціальний і правовий захист
військовослужбовців та член
ів їх сімей»№ 2011-ХІІ від 20.12.1991, гар
антує військовослужбовцям д
остатнє матеріальне, грошове
та інші види забезпечення в о
бсязі, що відповідає умовам в
ійськової служби, стимулює з
акріплення кваліфікованих в
ійськових кадрів, тому призу
пинення дії частини другої ц
ієї статті не скасовує гаран
тій по забезпеченню військов
ослужбовців, встановлених ци
м Законом.
Відповідно до с
татей 1-2, 2, 4 Закону України «Про
соціальний і правовий захис
т військовослужбовців та чле
нів їх сімей»№ 2011-ХІІ від 20.12.1991 но
рмативно-правові акти органі
в державної влади та органів
місцевого самоврядування, я
кі обмежують права і пільги в
ійськовослужбовців та члені
в їх сімей, є недійсними. Ніхто
не вправі обмежувати військ
овослужбовців та членів їх с
імей у правах і свободах, визн
ачених законодавством Украї
ни. Забезпечення виконання ц
ього Закону, інших нормативн
о-правових актів щодо соціал
ьного і правового захисту ві
йськовослужбовців та членів
їх сімей покладається на орг
ани державної влади та орган
и місцевого самоврядування.

У рішенні Конст
итуційного Суду України № 6-рп
/2007 від 09.07.2007 у справі за конститу
ційним поданням 46 народних де
путатів України щодо відпові
дності Конституції України (
конституційності) положень с
татей 29, 36, частини другої статт
і 56, частини другої статті 62, ча
стини першої статті 66, пунктів
7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, стате
й 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Де
ржавний бюджет України на 2007 р
ік»суд дійшов висновку, що ві
дповідно до частини третьої
статті 22, статті 64 Конституції
України право громадян на со
ціальний захист, інші соціал
ьно-економічні права можуть
бути обмежені, у тому числі зу
пиненням дії законів (їх окре
мих положень), лише в умовах во
єнного або надзвичайного ста
ну на певний строк. Утверджую
чи і забезпечуючи права і сво
боди громадян, держава окрем
ими законами України встанов
ила певні соціальні пільги, к
омпенсації і гарантії, що є ск
ладовою конституційного пра
ва на соціальний захист і юри
дичними засобами здійснення
цього права, а тому відповідн
о до частини другої статті 6, ч
астини другої статті 19, частин
и першої статті 68 Конституції
України вони є загальнообов
'язковими, однаковою мірою ма
ють додержуватися органами д
ержавної влади, місцевого са
моврядування, їх посадовими
особами. Невиконання державо
ю своїх соціальних зобов'яза
нь щодо окремих осіб ставить
громадян у нерівні умови, під
риває принцип довіри особи д
о держави, що закономірно при
зводить до порушення принцип
ів соціальної, правової держ
ави (пункти 3.1, 3.2 Рішення).
Таку правову по
зицію Конституційний Суд Укр
аїни висловив і у рішенні від
20.03.2002 № 5-рп /2007 у справі за констит
уційними поданнями 55 народни
х депутатів України щодо від
повідності Конституції Укра
їни (конституційності) полож
ень статей 58, 60 Закону України "
Про Державний бюджет України
на 2001 рік" та Верховного Суду У
країни щодо відповідності Ко
нституції України (конституц
ійності) положень пунктів 2, 3, 4,
5, 8, 9 частини першої статті 58 Зак
ону України "Про Державний бю
джет України на 2001 рік" і підпун
кту 1 пункту 1 Закону України "П
ро деякі заходи щодо економі
ї бюджетних коштів»(справа щ
одо пільг, компенсацій і гара
нтій) (пункт 6 мотивувальної ча
стини Рішення).
На вимогу вищезгаданих за
конів із метою раціонального
забезпечення військовослуж
бовців продовольством Кабін
етом Міністрів України була
прийнята постанова № 316 від 12.03.1
996 «Про норми забезпечення про
довольчими пайками військов
ослужбовців Збройних Сил Укр
аїни та інших військових фор
мувань».
Відповідно до вищезгадано
ї Постанови до 10.03.2000 позивач заб
езпечувався продовольчим па
йком за нормою №7 (згідно посад
), а з 11.03.2000 Законом України «Про д
еякі заходи щодо економії бю
джетних коштів»від 17.02.2000 була п
ризупинена дія частини друго
ї статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захис
т військовослужбовців» у час
тині отримання військовослу
жбовцями продовольчих пайкі
в і речового майна або за їх ба
жанням, грошової компенсації
. Цей пункт не скасовує частин
у першу статті 9 Закону Україн
и «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців
», яка гарантує матеріальне, п
родовольче і інші види забез
печення військовослужбовці
в. Ніхто не має права обмежува
ти військовослужбовців і чле
нів їх сімей як громадян Укра
їни в правах і свободах, встан
овлених законодавством (стат
ті 21, 22 Конституції України).
У рішенні Конституційного
Суду України № 8-рп/2005 від 11.01.2005 що
до цього питання встановлено
, що правова позиція Конститу
ційного Суду України з питан
ь обмеження пільг, компенсац
ій і гарантій військовослужб
овцям, працівникам правоохор
онних органів полягає в тому
, що комплекс організаційно-п
равових і економічних заході
в, скерованих на забезпеченн
я їх соціального захисту і чл
енів їх сімей, обумовлені осо
бливостями професійних обов
язків, повязаних із ризи
ком для життя і здоровя жор
сткими вимогами до дисциплін
и, професійної придатності, в
изначеним обмеженням консти
туційних прав і свобод.
Отже, у звязку з тим, що дія
норми № 7 постанови Кабінету М
іністрів України № 316 від 12.03.1996 пр
ипинена, військовослужбовці
в повинні були перевести на і
ншу норму продовольчого забе
зпечення. Оскільки найменшу
вартість усіх цих норм продо
вольчого забезпечення має но
рма № 1 «загальновійськова но
рма», то військовослужбовців
мали забезпечувати саме за ц
ією нормою за статтею 0430 «Прод
овольче забезпечення»за про
грамою 2101050 «Тилове забезпечен
ня Збройних Сил України». Згі
дно зі статтею 16 Закону Україн
и «Про Збройні Сили України»
в редакції від 05.10.2000, держава за
безпечує соціальний і правов
ий захист військовослужбовц
ів і осіб, звільнених в запас,
а також гарантує отримання з
а рахунок держави фінансової
, речової, продовольчої й інши
х видів забезпечення, що в чер
говий раз підтверджує гарант
оване державою право на забе
зпечення військовослужбовц
ів продовольчим пайком. Відп
овідач ні продовольчим пайко
м, ні грошовою компенсацією з
амість нього позивача не заб
езпечив.
На виконання вимог статті 16
Закону України «Про Збройні
Сили України»та Постанови К
абінету Міністрів України №
426 від 29.03.2002 були затверджені нор
ми харчування військовослуж
бовців та інших військових ф
ормувань.
Враховуючи вищевказане, бе
зпідставно порушено право по
зивача, гарантоване державою
, на отримання продовольчого
забезпечення за рахунок дер
жави, внаслідок чого відпові
дач має перед ним заборгован
ість по виплаті грошової ком
пенсації за продовольчі пайк
и на суму 15656,14 грн. за період з бе
резня 2000 року по 31.12.2006, згідно роз
рахунку компенсації вартост
і набору продуктів за нормою
№ 1.
Згідно статті 22 Конституції
України конституційні права
і свободи гарантуються і не м
ожуть бути скасовані. При при
йнятті нових законів або вне
сені змін до чинних законів н
е допускається звуження зміс
ту та обсягу існуючих прав і с
вобод.
Згідно частини першої стат
ті 17 Закону України «Про викон
ання рішення та застосування
практики Європейського Суду
з прав людини»суди України з
астосовують при розгляді спр
ав Конвенцію про захист прав
людини і основоположних сво
бод та Протоколи до неї і прак
тику Європейського Суду як д
жерело права.
Відповідно до статті 1 Прото
колу №1 до Конвенції «Кожна фі
зична ...особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто
не може бути позбавлений сво
єї власності інакше як в інте
ресах суспільства і на умова
х, передбачених законом і заг
альними принципами міжнарод
ного права».
Розглядаючи борги у сенсі п
оняття «власності», яке міст
иться у частині першій статт
і 1 Протоколу № 1 до Конвенції і
не обмежено лише власністю н
а фізичні речі та не залежать
від формальної класифікації
у національному законодавст
ві, борги, що становлять майно
, можуть також розглядатись я
к «майнові права»і, таким чин
ом, як власність.
Тому при розгляді справи «К
ечко проти України»(заява № 631
34/00) Європейський Суд з прав люд
ини зауважив, що в межах свобо
ди дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюдж
ету. Держава може вводити, при
зупиняти чи закінчити виплат
у таких надбавок, вносячи від
повідні зміни в законодавств
о.
Однак, якщо чинне правове по
ложення передбачає виплату п
евних надбавок і дотримано в
сі вимоги, необхідні для цьог
о, органи державної влади не м
ожуть свідомо відмовляти у ц
их виплатах, доки відповідні
положення є чинними (п.23 рішен
ня суду).
У зв'язку з цим, Європейськи
й Суд не прийняв до уваги пози
цію Уряду України про колізі
ю двох нормативних актів - зак
ону України, відповідно яком
у встановлені надбавки з бюд
жету і який є діючим та Закону
України «Про Державний бюдж
ет»на відповідний рік, де пол
оження останнього Закону, на
думку Уряду України, превалю
вали як lех sресіаlis.
Суд не прийняв аргумент Уря
ду України щодо бюджетних ас
игнувань, оскільки органи де
ржавної влади не можуть поси
латися на відсутність коштів
як на причину невиконання св
оїх зобов'язань (п.2б рішення К
ечко проти України; див. mutatis mutandis р
ішення у справі Бурдов проти
Росії, № 59498/00).
У Конституції України Укра
їну проголошено демократичн
ою, соціальною, правовою держ
авою (стаття 1), визнано, що найв
ищою соціальною цінністю в У
країні є людина, її права і сво
боди та їх гарантії визначаю
ть зміст і спрямованість дія
льності держави, а їх утвердж
ення і забезпечення є головн
им обов'язком держави (стаття
3), права і свободи людини є нев
ідчужуваними та непорушними
(стаття 21), їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів не може бути звужений (ста
ття 22).
Відповідно до частини трет
ьої статті 22, статті 64 Конститу
ції України право громадян н
а соціальний захист, інші соц
іально-економічні права можу
ть бути обмежені, у тому числі
зупиненням дії законів (їх ок
ремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного
стану на певний строк.
Утверджуючи і забезпечуюч
и права і свободи громадян, де
ржава окремими законами Укра
їни встановила певні соціаль
ні пільги, компенсації і гара
нтії, що є складовою конститу
ційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а том
у відповідно до частини друг
ої статті 6, частини другої ста
тті 19, частини першої статті 68 К
онституції України вони є за
гальнообов'язковими, однаков
ою мірою мають додержуватися
органами державної влади, мі
сцевого самоврядування, їх п
осадовими особами. Невиконан
ня державою своїх соціальних
зобов'язань щодо окремих осі
б ставить громадян у нерівні
умови, підриває принцип дові
ри особи до держави, що законо
мірно призводить до порушенн
я принципів соціальної, прав
ової держави.
Принципи соціальної держа
ви втілено також у ратифіков
аних Україною міжнародних ак
тах: Міжнародному пакті про е
кономічні, соціальні і культ
урні права 1966 року, Європейськ
ій соціальній хартії (перегл
янутій) 1996 року, Конвенції про з
ахист прав людини і основопо
ложних свобод 1950 року, та рішен
нях Європейського суду з пра
в людини. Зокрема, згідно зі ст
аттею 12 Європейської соціаль
ної хартії (переглянутої) 1996 ро
ку держава зобов'язана підтр
имувати функціонування сист
еми соціального забезпеченн
я, її задовільний рівень, докл
адати зусиль для її поступов
ого посилення тощо.
Враховуючи, що
позивачем були надані суду д
окументи, що підтверджують н
аявність права на отримання
грошової компенсації заміст
ь неодержаного продовольчог
о забезпечення під час служб
и, судова колегія вважає поми
лковим висновок суду першої
інстанції про відмову в задо
воленні позову.
Пунктом 2 Порядку проведен
ня індексації грошових доход
ів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністр
ів України від 17.07.2003 № 1078, передба
чено, що індексації підлягаю
ть грошові кошти громадян, од
ержані в гривнях на територі
ї України, які не мають разово
го характеру, у тому числі гро
шове забезпечення військово
службовців. Продовольче забе
зпечення має одноразовий хар
актер та не відноситься до за
значеного виду грошового заб
езпечення, яке підлягає інде
ксації, тому в задоволенні по
зовних вимог про стягнення к
омпенсації з урахуванням інд
ексу інфляції має бути відмо
влено.
Отже, не підлягають компенс
ації та індексації сума несв
оєчасної виплати грошової ко
мпенсації за неотримане прод
овольче забезпечення в сумі
5680,91 грн., оскільки грошова комп
енсація за неотриманий продо
вольчий пайок не відноситься
до грошового забезпечення в
ійськовослужбовців.
Застосування до спірних пр
авовідносин у звязку з зат
римкою у виплаті одноразової
допомоги, статті 2 Закону Укра
їни «Про компенсацію громадя
нам частини доходів у звяз
ку з порушенням строків їх ви
плати»неправомірне оскільк
и норми цього закону застосо
вуються до тих грошових дохо
дів, які громадяни одержують
на території та які не мають р
азового характеру.
Доводи відповідача про нес
проможність вимог позивача,
з посиланням на Закон Україн
и «Про деякі заходи щодо екон
омії бюджетних коштів», яким
призупинена дія частини дру
гої статті 9 Закону України «П
ро соціальний і правовий зах
ист військовослужбовців та ч
ленів їх сімей»в частині оде
ржання військовослужбовцям
и продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компен
сації замість них та замість
речового майна, неспроможні
в силу статей 92, 117 Конституції
України.
Також суд вважає необґрунт
ованим посилання відповідач
а на відсутність у чинних нор
мах харчування військовослу
жбовців Збройних Сил України
та інших військових формува
нь, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №
426 від 29.03.2002, офіцерської норми х
арчування, за якою позивач ма
в забезпечувався продоволь
чими пайками військовослужб
овців Збройних Сил України і
інших військових формувань,
затверджених постановою Каб
інету Міністрів України № 316 в
ід 12.03.1996, оскільки постанови Каб
інету Міністрів України є пі
дзаконними нормативно-право
вими актами та, за наявності в
ищезазначених Законів Украї
ни, не можуть бути підставою д
ля висновків щодо наявності
або відсутності у певних кат
егорій військовослужбовців
права на отримання одного із
видів забезпечення, гаранто
ваних державою.
Тому позовні вимоги підляг
ають задоволенню частково, т
а з відповідача на користь по
зивача підлягає стягненню гр
ошова компенсація замість не
одержаного продовольчого за
безпечення в сумі 15656,14 грн.
Суд першої інстанції непов
но зясував обставини спра
ви, що мають значення для спра
ви, висновки суду, викладені в
судовому рішенні, не відпові
дають обставинам справи, суд
ове рішення ухвалено без дод
ержання норм матеріального і
процесуального права, що при
звело до неправильного виріш
ення справи.
На підставі викладеного, с
удова колегія дійшла висновк
у, що апеляційна скарга підля
гає задоволенню, постанова с
уду першої інстанції скасу
ванню з постановлянням новог
о рішення про задоволення по
зовних вимог частково в сумі
15656,14 грн. компенсація заміст
ь неодержаного продовольчог
о забезпечення.
Керуючись статтями ч
. 3 ст. 24, ст. 94, 99, 100, 160, 167, ч.1 ст.195, п.3 ч. 1 ст. 198
,п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, 212, 254 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Нахімо
вського районного суду м. Сев
астополя від 11.06.08 року справі №
2а-51/08 задовольнити частково.

Постанову Нахімовського
районного суду м. Севастопол
я від 11.06.2008 року у справі № 2а-51/08 ск
асувати, прийняти нове рішен
ня, яким позовні вимоги задов
ольнити частково.
Стягнути з військової част
ини А 3009 на користь ОСОБА_1 г
рошову компенсацію замість н
еодержаного продовольчого з
абезпечення - 15656, 14 грн.
В іншій частині позовних ви
мог про стягнення індексу ін
фляції в сумі 5680,91 грн. відмовит
и.
Постанова набирає законно
ї сили негайно, але може бути о
скаржена в касаційному поряд
ку безпосередньо до Вищого а
дміністративного суду Украї
ни протягом одного місяця.

Головуючий суддя
О.В.Кучер
ук
Судді
О.В.Д
угаренко

Т.Р.Лядова