Справа № 22-а-7850/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Деревльова О.О.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

01
серпня 2008 року справа
№ 22-а-7850/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія Донецького апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого Суддів:

Міронової Г.М. Горбенко К.П.,
Яманко В.Г.

при секретарі

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської
ради Донецької області

на постанову

Артемівського міськрайонного суду

Від

04 червня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-55/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області

Про

визнання незаконною відмову
відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, стягнення
заборгованості по недоотриманій компенсації на оздоровлення за 2004 - 2007
роки в сумі 7309,90 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірною відмову
УПСЗН Артемівської міської ради Донецької області сплатити щорічну допомогу на
оздоровлення виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день фактичної
виплати.

Постановою Артемівського міськрайонного суду від 04
червня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання незаконною
відмову відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, стягнення
заборгованості по недоотриманій компенсації на оздоровлення за 2004 - 2007 роки
в сумі 7309,90 грн. було задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, управління праці
та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області
подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме Постанов КМУ
№ 836 та 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто всі виплати, передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаними постановами КМУ.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської
ради Донецької області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), та є інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена
щорічна грошова допомога на оздоровлення
інвалідам другої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат,
при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: у
2004 році - 237 грн., у 2005 році - 310,00 грн., у 2007 році - 400,00 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: з 2004 року по 2005
рік в розмірі 26,70 гривень щорічно, а у 2006-2007 роках в розмірі 100 гривень
щорічно.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким чином, судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2004-2005 та 2007 роки відповідачем
було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі: 3635 грн.

Сторони, що беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, його визнано
інвалідом 3 групи, що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від
30.11.2005 року), наявною у матеріалах справи (а.с. 5).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, інвалідам 3 групи у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений для інвалідів 3 групи в 100 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів третьої групи з 2005 р. 100 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними
актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2003-2005 та 2007 роки, а не постанова №562.

Крім того, суд першої
інстанції правильно послався на приписи абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 вищевказаного закону, яка була
зупинена в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік, згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
№ 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006
рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення з 2004
року по 2005 рік в розмірі 26,70 гривень щорічно, та у 2007 р. в розмірі 100
гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з
додержанням норм матеріального права.

Керуючись статтями 184, 195, 196,
198, ст. 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області на постанову суду від 04 червня
2008 року у справі № 2-а-55/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про
визнання незаконною відмову у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення,
стягнення заборгованості по недоотриманій компенсації на оздоровлення -
залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.
Горбенко

В.Г.
Яманко