Справа № 2-а-409/2008
Суддя: Дубенець М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-409/2008 р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2008 року Канівський
міськрайонний суд

Черкаської
області

в складі : головуючого-судді Дубенець М.І.

при секретарі
Шпарьовій М.І.

з участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Кособуцького М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Канів, Черкаської області
справу за адміністратвиним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення Канівської міської ради про відшкодування дитині-інваліду, яка стала інвалідом внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС компенсації та одноразової щорічної допомоги на оздоровлення
,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до відповідача з
позовом про відшкодування дитині-інваліду, яка стала інвалідом внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС компенсації та одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення, посилаючись на те, що її дочка ОСОБА_2. - ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,є
інвалідом з дитинства внаслідок аварії
на ЧАЕС, у зв'язку з чим їй повинна бути виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, а за 2007р. їй було
виплачено допомогу в розмірі 153 грн.20коп.,чим
порушено її права на повноцінне
оздоровлення., сума недоплати становить 1686 грн.80коп. Крім того відповідачем
не було нараховано і виплачено
одноразову компенсацію,як дитині- інваліду яка відповідно до медичного заключення від 19.04.2007р.. стала
інвалідом внаслідок аварії на ЧАЕС в
розмірі 10 мінімальних заробітних
плат.Розмір крмпенсації становить 4600 грн. Відповідач в добровільному порядку
не бажає виплатити їй недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення та
компенсації, а тому при таких обставинах вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила їх задоволити та звільнити її від сплати судових
витрат ,як потерпілу від аврії на ЧАЕС.

Представник відповідача Управління
праці і соціального захисту населення Канівської міської ради, позовні вимоги не визнав та пояснив, що згідно ст.67 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи”
визначено Порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених
цим Законом - «Конкретні розміри всіх доплат, пенсій, компенсацій підвищується
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати».
З 1996 року в законах, що визначали розмір мінімальної заробітної плати,
встановлювалася норма, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів,
де для розрахунків застосовується мінімальна зарплата, Кабінету Міністрів
України застосувати ці норми, виходячи з реальних можливостей держбюджету.
Статтею 109 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» Кабінету
Міністрів України надано право у 2006 році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від
розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними бюджетними програмами. Крім цього, оскільки
Кабінетом Міністрів України надалі жодних рішень із цих питань не приймалося, а
Верховна Рада України своїми рішеннями призупиняла Закони України «Про
Державний бюджет» на відповідні роки дію положень соціальних статей щодо
відповідни виплат, то управління праці не мало права та законних підстав
виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за вказаний період
відповідно до положень ст. 48 Закону України Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катасрофи”. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог

Суд заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове
задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що дочка позивача
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., є особою, що постраждала від аварії на ЧАЕС, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 10.05.1993р. та
дитиною-інвалідом, яка стала
інвалідом внаслідок аварії на ЧАЕС , відповідно до медичного
заключення № 170 від 19.04.2007р.( а.с. 7)

Відповідно до ст. 48 Закону України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” дітям - інвалідам ,як особам ,які стали інвалідами внаслідок
Чрнобильської катастрофи
передбачається виплата одноразової компенсації - в розмірі 10
мінімальних заробітних плат на момент встановлення групи інвалідності.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя» якщо при розгляді справи буде встановлено,
що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Встановлений вищевказаною постановою
КМУ № 836 розмір одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення з
1996 р. не змінювався та не відповідає розміру, встановленому іншими законами
України.

Розмір мінімальної заробітної плати до
2004 року визначався законами про встановлення мінімальної заробітної плати на
відповідний рік, а з 2004 року згідно з п.п. 5-2 п.5 ст.38 Бюджетного кодексу
України (Закон України від 21.06.2001 р. № 2542-ІІІ) - законами про державний
бюджет на відповідний рік.

Судом встановлено, що на час
встановлення ОСОБА_2. інвалідності була
встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 420 грн. Тому сума недоплаченої компенсації становить 4200 грн.
- 63 грн.20коп = 4136 грн.80коп., з яких
4200 грн., сума що повинен був виплатити відповідач позивачу, 63 грн.20коп.
сума виплаченої компенсації , 4136 грн.80коп. сума недоплаченої компенсації

Таким чином, за період 2003 - 2007 р.р. включно будь-яких обмежень
щодо застосування ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист
громадян”, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині
виплати одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати законодавство України не містило.

Тому, суд вважає, що при визначенні
розміру одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення та її
виплати управлінню праці та соціального захисту населення необхідно керуватися
ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Судом встановлено, що управлінням
праці та соціального захисту населення Канівської міської ради ОСОБА_1, матері дитини-інваліда ОСОБА_2.,
нараховано та виплачено одноразова компенсація в квітні 2007 році у розмірі 63 грн.20коп., то суд вважає, що управління праці та
соціального захисту населення повинне донарахувати позивачу розмір допомоги
відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи”

Крім цього, відповідно до ст.48
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 має
право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, як мати неповнолітньої дитини -інваліда ОСОБА_2. (з 04.2007р.) , розмір мінімальної
заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 48 вищезазначеного закону визначається
на момент виплати. Враховуючи те, що мінімальна заробітна плата на момент
проведення позивачу виплат в квітні 2007 році становила 440 гривень, що
стверджується довідкою відділу статистики в м. Канів, то провівши відповідні
розрахунки в 2007 році - 440х4=1760 гривень, таку саме суму щорічної допомоги
на оздоровлення повинен був виплати позивачу відповідач за вищевказаний період
часу, однак за даний період відповідачем було виплачено в 2007 році - 90
гривень, що стверджується довідкою (а.с. 8) тобто недоплачена сума щорічної
допомоги на оздоровлення за вищевказаний період часу складає 1760грн. - 90 грн. = 1670 гривень.

Посилання представника відповідача на
те, що Закон України «Про Державний бюджет України» є пріоритетним відносно чинних
Законів і тому виплати проводились відносно даного Закону не ґрунтується на ч.2
ст.152 Конституції України де зазначено, що Закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. А
відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права, а Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони
та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і
повинні відповідати їй.

Відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з
прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні, ухваленому 30 листопада
2004 року у справі «Бакалов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату
боргу браком бюджетних коштів, тому посилання представника відповідача на відсутність коштів
не може бути підставою для
відмови в задоволенні позову.

В рішенні
Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року
№7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд
України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і
гарантії, право на які передбачене
чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення
життєвого рівня який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом
прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22
Конституції України не допускається.

Крім того інших доказів
правомірності свого рішення, як в період підготовки справи до розгляду так і
під час судового розгляду представник відповідача до суду не надав. Відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А тому, враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне
позовні вимоги позивача задовольнити частково через допущенні при нарахуванні
недоплати арифметичних помилок та стягнути
з відповідача на користь позивача
недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007р., як матері
неповнолітньої дитини-інваліда,потерпілій від
аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 1760 гривень.

Крім того, суд вважає, що при
прийнятті рішення про відшкодуваня щорічної допомоги на оздоровлення слід
застосовувати поняття аналогії права згідно ст. 46 ЗУ „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” згідно з якою, якщо виплати здійснені
неправильно по вині органу, який призначив і виплачує ці виплати, то вони
виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням
компенсації втрати частини доходів.

Від сплати судових витрат сторони
звільнені.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22 Конституції
України, Законом України „Про статус і
соціальний захист громадян громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 28.02.91 р. №796-ХІІ,
рішеннями Конституційного Суду України від 20.03.02 року № 5-рп/2002,
17.03.04р. № 7-рп/04, 09.07.07р. №6-рп/07, Закону України „Про Державний
Бюджет” на 2005-2007 роки, Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.05 року, ст.ст. 2, 4, 6, 9, 11, 17, 19, 71, 99, 159, 160-163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Канівської міської ради Черкаської області на
користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 р. в сумі 1760 грн.
та одноразову компенсацію в сумі 4136 грн.80коп.., а всього в сумі 5 806
грн.80коп.

Від сплати судових витрат сторони
звільнені.

На постанову суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження до Київського апеляційного адміністративного суду через Канівський
міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського
апеляційного адміністративного суду через.
міськрайсуд на протязі двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
М.І.Дубенець