Справа № 22-а-6262/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 липня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі
судового засідання - Романишин О.Р.,

за участю осіб:

від позивача -
не явився,

від відповідача
- не явився,

від третьої
особи - не явися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької
області від 28 січня 2008 року по справі № 2-а-20/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до управління освіти виконавчого комітету Нетішинської
міської ради Хмельницької області,

третя особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2,

про визнання недійсними записів зайнятої посади в наказі про
перерву відпустки, наказах про надання відпусток, наказів про звільнення з
роботи та заміну їх формулювання, -

В С Т А Н О В И
Л А :

28 січня
2008 року Нетішинським міським судом Хмельницької області прийнято постанову по справі № 2-а-20/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1

до управління освіти виконавчого комітету Нетішинської
міської ради Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання недійсними записів зайнятої
посади в наказі про перерву відпустки, наказах про надання відпусток, наказів
про звільнення з роботи та заміну їх формулювання, якою позов задоволено
частково, а саме визнано частково незаконним наказ завідуючої відділом освіти
виконкому Нетішинської міської ради № 26 від 04.07.2001 року та внесено в нього зміни а саме : запис
«бухгалтеру» змінено на запис « заступнику головного бухгалтера», в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що в наказі завідуючої відділом
освіти виконкому Нетішинської міської ради № 26 від 04.07.2001 року було помилково зроблено запис про посаду
позивачки, на якій вона не працювала, а тому наявно підстави для його зміни в
цій частині, щодо інших позовних вимог, то судом не встановлено, що позивачку
примусили подати заяву від 23.06.2004 року з проханням надати їй роботу на
розсуд начальника управління освіти, чи чинили на неї психологічний тиск, що
міг вплинути на її волевиявлення при написанні заяви і при наданні згоди на
переведення на посаду бухгалтера. Крім того допущена помилка в наказі № 26 від
04.07.2001 року не призвела до заподіяння позивачці моральної шкоди.

Вказану
постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила позивачка -
ОСОБА_1, яка в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що така
постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, в зв'язку
з чим просить постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі позивачка покликається на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги доказів , які вказують на вчинення на неї
психологічного тиску зі сторони колишнього начальника відділу освіти, під
впливом якого позивачка змушена була написати заяву від 23.06.2004 року.
Вказані дії доводять протиправність переведення позивачки на іншу нижчу посаду.
Відповідачем також не було дотримано вимог, щодо видачі наказів та ведення
трудової книжки. Крім того судом безпідставно відкинуто покликання позивачки на
заподіяння їй моральної шкоди.

Сторони
в судове засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час,
дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України
такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана
скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку діям та рішенням
індивідуальної дії суб'єкту владних повноважень, з точки зору їх правомірності,
обґрунтованості, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України
обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Так, судом
першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до наказу № 12-а від
01.06.1995 року ОСОБА_1( дошлюбне прізвище Бендюг) була прийнята на роботу
касиром централізованої бухгалтерії міського відділу освіти з 1 червня 1995
року по переводу.

Наказом №4-к від
13.02.1998 року переведена на посаду заступника головного бухгалтера з
17.02.1998 року.

Згідно наказу
№26 від 04.07.2001 року ОСОБА_1, бухгалтеру, надано відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного віку( з 26.06.2001 року по 20.04.2004
року).

23.06.2004 року
заступник головного бухгалтера ОСОБА_1 подала заяву начальнику управління
освіти ОСОБА_5, з якої вбачається, що вона просила прийняти її на роботу під
час її відпустки по догляду за дитиною і вказати дату і посаду за її розглядом.

Відповідно до
наказу №68 від 05.07.2004 року, по управлінню освіти, було перервано відпустку
ОСОБА_1 і вона прийнята на роботу бухгалтером централізованої бухгалтерії
управління освіти з 05.07.2004 року.

ОСОБА_1, як
бухгалтер управління освіти, зверталась із заявою до начальника управління
освіти ОСОБА_5 з проханням надати їй щорічну додаткову відпустку на двох дітей
віком до 15-ти років за 2004 рік, в кількості 7 календарних днів, з 12.07.2004
року.

Згідно наказу
№70 від 05.07.2004 року їй надана така відпустка, як бухгалтеру, з 12.07.2004
року.

09.07.2004 року
бухгалтер управління освіти ОСОБА_1 вдруге звертається із заявою до начальника
управління освіти з проханням надати їй чергову відпустку за період з
20.01.2001 року по 20.03.2005 року та матеріальну допомогу на оздоровлення з 19
липня 2004 року і наказом №73 від 12.07.2004 року ОСОБА_1, бухгалтеру,
надається така відпустка.

26.07.2004 року
бухгалтер управління освіти ОСОБА_1 подала заяву начальнику управління освіти
ОСОБА_5, з якої слідує, що вона відкликає свою заяву від 23.06.2004 року про
прийняття на роботу, оскільки вона незаконна, суперечить її інтересам, написана
під впливом помилки і неправомірних пропозицій зі сторони начальника управління
освіти, так як з посади заступника головного бухгалтера управління освіти вона
не звільнялась і вимагала видати наказ про вихід на роботу на займану посаду з
05.07.2004 року.

Відповідно до
наказу по управлінню освіти № 71-к від 23.07.2004 року на посаду заступника
головного бухгалтера централізованої бухгалтерії переведено бухгалтера ОСОБА_2

Із наказу №334
від 05.07.2004 року «Про зміни в навантаженні бухгалтерів централізованої
бухгалтерії управління освіти» вбачається, що ОСОБА_1 слід приступити до
виконання обов'язків бухгалтера централізованої бухгалтерії з 05.07.2004 року,
відповідно до посадової інструкції і з наказом вона ознайомлена, що
стверджується її підписом.

Наказом №126 від
15.12.2004 року ОСОБА_1, бухгалтеру централізованої бухгалтерії управління
освіти, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею З- років з
16.12.2004 року по 07.11.2007 року.

Згідно наказу
№107-к від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_1, бухгалтера централізованої бухгалтерії
управління освіти звільнено з роботи 10.10.2007 року за переведенням на роботу
у виконавчий комітет Нетішинської міської ради згідно п.5 статті 36 КЗпП
України.

Як правильно
зазначено судом першої інстанції, з огляду на оглянутий в судовому засіданні
штатний розпис працівників бухгалтерії, станом на 01.09.2004 року, така посада
як заступник головного бухгалтера в ньому не значиться.

Таким чином,
колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої
інстанції, що наказ №26 від 04.07.2001 року, відповідно до якого ОСОБА_1, як
бухгалтеру, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку(з 26.06.2001 року по 20.04.2004 року) слід визнати частково
незаконним, оскільки як вбачається із пояснень представника відповідача в ньому
допущена помилка, а саме замість посади заступника головного бухгалтера, на
якій працювала позивачка, помилково вказана посада бухгалтер, тому необхідно
внести в цей наказ зміни і запис «бухгалтеру» змінити на запис «заступнику
головного бухгалтера».

Щодо інших
позовних вимог ОСОБА_1, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що
такі не підлягають задоволенню, оскільки немає підстав для визнання незаконними
наказів: №68 від 05.07.2004 року, №70 від 05.07.2004 року, №73 від 12.07.2004
року, №334 від 05.07.2004 року, №126 від 15.12.2004 року, №107-к від 10 жовтня
2007 року і змінити в них формулювання запису бухгалтер на заступника головного
бухгалтера централізованої бухгалтерії управління освіти та наказу № 71-к від
23.07.2004 року відносно переведення ОСОБА_2 на посаду заступника головного
бухгалтера.

Такий висновок
ґрунтується на правильно встановлених судом першої інстанції обставинах, так
зокрема встановлено, що на підставі поданої позивачкою заяви від 23.06.2004
року начальнику управління освіти ОСОБА_5 (а.с.9), в якій вона просила прийняти
її на роботу під час відпустки по догляду за дитиною і вказати дату і посаду за
її розглядом, з нею не укладався новий трудовий договір відповідно до ст.ст.
21,24 КЗпП України, так як вона вже працювала в управлінні освіти на посаді
заступника головного бухгалтера.

Суд першої
інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 фактично була переведена на
посаду бухгалтера відповідно до наказу №68 від 05.07.2004 року, зміст якого хоч
і не відповідає вимогам ст.32 КЗпП України, однак виданий відповідно до поданої
нею заяви, а тому підстав для визнавати його незаконним не має.

Крім того, судом
першої інстанції правильно встановлено, що з цим наказом та з наказом №334 від
05.07.2004 року «Про зміни в навантаженні бухгалтерів централізованої
бухгалтерії управління освіти» позивачка була ознайомлена, про що свідчить її
підпис, однак згідно ст.235 КЗпП Україна з позовом до суду не зверталась та не
оспорювала незаконність переведення на іншу роботу, а добровільно приступила до
виконання обов'язків бухгалтера централізованої бухгалтерії управління освіти з
05.07.2004 року.

Як встановлено
судом першої інстанції за письмовими заявами позивачки, як бухгалтера
управління освіти, згідно наказів №70 від 05.07.2004 року та №73 від 12.07.2004
року їй надавались, відповідно, додаткова оплачувана відпустка за 2004 рік як
матері двох дітей до 15 років та щорічна відпустка з виплатою допомоги на
оздоровлення, що вказує на її згоду працювати на цій посаді.

З врахуванням
наведеного судом першої інстанції зроблено правильний висновок про
безпідставність вимог позивачки, щодо визнання незаконними і інших наказів, які
є предметом спору, оскільки судом не встановлено, що бувший начальник
управління освіти ОСОБА_5 примусила позивачку подати заяву від 23.06.2004 року
з проханням надати їй роботу за її розглядом, чи чинила будь-який інший
психологічний тиск на її волевиявлення при написанні заяви і при дачі згоди на
переведення на посаду бухгалтера.

Також
обґрунтованими є висновки суду першої інстанції, що внаслідок допущеної помилки
в наказі №26 від 04.07.2001 року, відповідно до якого позивачці - бухгалтеру
ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку( з 26.06.2001 року по 20.04.2004 року), позивачці не було завдано
моральної шкоди, оскільки позивачка не надала доказів того, що така помилка в
назві її посади, а не в фактичному переведенні на цю посаду мала для неї
негативні наслідки, призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагала додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки
було встановлено, що до 05.07.2004 року вона займала посаду заступника
головного бухгалтера.

Згідно
ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин,
що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо
(неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У
відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під
час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Таким
чином враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої інстанції не має.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,
159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення,
а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28
січня 2008 року по справі № 2-а-20/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління освіти виконавчого
комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання недійсними записів зайнятої посади в
наказі про перерву відпустки, наказах про надання відпусток, наказів про
звільнення з роботи та заміну їх формулювання, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
Р.М.Шавель

О.Б.Заверуха