Справа № 22а-2407/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Павловський В.К.
Корецький районний суд Рівненської області № 2-а-27/07 Справа
Доповідач: Багрій В.М.
Постанова

Іменем України

02
липня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Улицького В.З., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Троцькому Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Корецького районного суду Рівненської області від 04.10.2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1до Корецького відділення Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання податкового повідомлення недійсним,-

в с т
а н о в и л а :

У червні 2007 року ОСОБА_1звернулась до
суду з позовом до Корецького відділення Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання податкового повідомлення про визначення
податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб в
розмірі3897,52 грн. недійсним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка
посилалася на те, що відповідно до ст. 13.2.2 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами
сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, - оподаткування проводиться за
ставкою податку, визначеного п. 7.2 ст. 7 цього Закону, до будь-якого об'єкта
спадщини. Відповідно до ст.. 7 п. 7.2 ставка податку становить 5% від об'єкта
оподаткування.

Таким чином, сума, визначена в
податковому повідомленні, та обчислена за ставкою 13% є невірною.

На підставі вищенаведеного, позивачка
просила визнати податкове повідомлення Корецького відділення Гощанської МДПІ
від 11.05.2007 року, №/0 недійсним.

Постановою Корецького районного суду Рівненської області
від 04.10.2007 року в позові ОСОБА_1до Корецького відділення Гощанської
міжрайонної державної податкової інспекції про визнання податкового
повідомлення недійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, застосував закон, який на
даний час не існує, адже нарахування податку проводилась у 2007 році на час дії
закону у якому ставка податку визначена у розмірі 5% від об'єкта оподаткування.

Суд не прийняв
до уваги, що земельний та майновий сертифікати не відносяться до об'єктів
комерційної власності, оскільки не породжують жодних корпоративних прав і, як
наслідок, припустився помилки, вважаючи дії податкового органу в частині
визначення податку за ставкою 13% правомірними.

Таким чином,
судом було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Просить
скасувати постанову Корецького районного суду Рівненської області від
04.10.2007 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом
Корецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області 5 грудня
2006р. після смерті своєї бабусі отримала спадщину у вигляді права на земельну
частку (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Зоря»
Корецького району Рівненської області без визначення меж земельної ділянки в
натурі, вартістю29369,97 грн., яка належала спадкодавцю згідно сертифіката на
право на земельну частку (пай) та у вигляді права на пайовий фонд майна КСП
«Зоря» згідно майнового сертифіката спадкодавця на суму 610,98 грн.

11.05.2007р. Корецьке відділення
Гощанської МДПІ Рівненської області направило позивачці податкове повідомлення
№/0, яким визначило позивачці податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 3897,52 грн.

Зазначене податкове повідомлення
оскаржила позивачка в судовому порядку.

Корецький районний суд Рівненської
області, відмовляючи в позові ОСОБА_1, виходив з того, що земельний сертифікат,
який успадкувала позивачка як член сімї спадкодавця другого ступеня
споріднення, є корпоративним правом власника і підлягає оподаткуванню як об'єкт
комерційної власності за ставкою 13%., в зв'язку з чим визнав правомірними дії
податкового органу в частині визначення позивачці податкового зобов'язання.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Суд першої інстанції при розгляді справи
не прийняв до уваги, що відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України земельні ділянки
належать до нерухомих речей (нерухомого майна).

З метою оподаткування об'єкти спадщини
платника податку поділяються на об'єкти
нерухомого майна, об'єкти рухомого майна, об'єкти комерційної власності.

Податковий орган, дії якого оскаржуються,
виходив з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай), яке перейшло
до позивачки, є корпоративним правом , тому підлягає оподаткуванню як об'єкт
комерційної власності за ставкою 13%.

Визнаючи такі дії Корецького відділення
Гощанської МАПІ Рівненської області як правомірні, суд першої інстанції не
прийняв до уваги того, що за ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначена у статутному фонді господарської
організації, що включають правомочності цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

В зв'язку з цим неправильно вважав, що
сертифікат на право на земельну ділянку (пай) дає його власнику корпоративне
право , тому є об'єктом комерційної
власності та підлягає оподаткуванню за ставкою 13%.

Позивачка, отримавши в спадщину
земельний сертифікат, в розумінні наведеної вище норми закону, не має жодних
корпоративних прав, тому земельний сертифікат на право на земельну частку
(пай), який дає право позивачці на відведення земельної ділянки в натурі, не є
об'єктом комерційної власності.

За таких обставин дохід позивачки в
даному випадку підлягає оподаткуванню відповідно до п.13.2.2 ст.13 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» за ставкою, передбаченою в п.7.2 ст.7 цього Закону, тобто 5%.

З огляду на наведене, податкове
повідомлення Корецького відділення Гощанської
МДПІ Рівненсьької області від 11.05..2007р., яким позивачці визначено
податкове зобов'язання з податку за спадщину в розмірі 3897грн.52 коп., є
неправомірним.

Постанова суду першої інстанції не
відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, нормам матеріального права, тому підлягає скасуванню з прийняттям
нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207 КАС України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задоволити.

Постанову Корецького районного суду
Рівненської області від 04.10.2007 року скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_1задоволити.

Визнати податкове повідомлення
Корецького відділення Гощанської МДПІ від 11.05.2007 року, №/0
недійсним.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

В.З. Улицький