Справа № 22-а-3668/2007
Суддя: Курська А.Г.
Дата ухвалення: 2007-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року липня місяця 09
дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді: Курської А.Г.

Суддів: Горбань В.В.

Шаповалової О. А.

При секретарі: Гребенніковій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Голови Державної
податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації України,
Головного управління Пенсійного фонду України в АР Крим, третя особа - Державна
податкова адміністрація в АР Крим, про визнання незаконною бездіяльності Голови
Державної податкової адміністрації України, зобов'язання Голови Державної
податкової адміністрації України призначити надбавку за безперервну службу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Сімферопольського районного суду АР
Крим від 19.03.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

10.08.2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Голови
Державної податкової адміністрації України про визнання незаконною бездіяльності
і зобов'язання призначити надбавку за безперервну службу.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що він працював на посаді керівника відділу зонального контролю
штаба Управління,
податкової міліції Державної податкової адміністрації в АР Крим, наказом Голови
ДПА в АР Крим від 18.05.2005
року звільнений в запас Збройних Сил України за власним бажанням, вислуга
років на момент звільнення склала 20
років. Перед звільненням відділ по роботі з особовим складом податкової
міліції УРП ДПА в АР Крим підготував подання про призначення йому надбавки за
безперервний стаж в розмірі 70%, яка передбачена Указом Президента України від
12.07.2003 року №595 та наказом ДПА України від 04.02.2005 року №71. Подання
було направлено до ДПА України 26.04.2005
року, але на момент звільнення, відповіді щодо призначення йому вказаної
надбавки не надійшло, і пенсія йому призначена без її урахування. З цього
питання він звернувся до Голови ДПА України, на першу скаргу, направлену ще під
час служби, він відповіді не отримав, у відповіді на другу скаргу від 02.09.2005 року
№7224/к/05-0115 за підписом Голови ДПА України йому відмовлено у призначенні
спірної надбавки з посиланням на те, що він на момент розгляду звернення не
працює в органах державної податкової служби. Позивач вважав дії відповідача по
відмові у призначенні йому надбавки незаконними, оскільки відповідне подання
було направлено до ДПА України ще до його звільнення, а інших підстав для не
призначення надбавки відповідачем не зазначено.

28.09.2006 року позивач доповнив свої вимоги, просив визнати
незаконною бездіяльність Голови ДПА України з приводу невиконання строків,
передбачених законодавством, при розгляді подання ДПА в АР Крим про призначення
йому надбавки за безперервну службу.

Ухвалами суду
від 07.09.2006 року, 22.01.2007 року та від 13.02.2007 року залучено до
участі у справі в якості відповідачів Державну податкову адміністрацію

Справа № 22-а-3668/2007 Головуючий
у суді першої інстанції: Сікорська Н.І.

України і Головне Управління Пенсійного фонду України в
АР Крим, в якості третьої особи -
Державну податкову адміністрацію АР Крим.

Постановою суду у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі на постанову суду ОСОБА_1 просить її скасувати та ухвалити нове судове
рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що судом допущено
порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд визнав
правомірною відмову Голови ДПА України у призначенні йому надбавки, пославшись
на те, що встановлення цієї надбавки є правом відповідача. Між тим, суд не
прийняв до уваги, що підставою для відмови відповідачем зазначено інші
обставини, а саме те, що він на момент вирішення питання не являвся працівником
органів податкової служби. Крім того, суд не дав належної оцінки фактам
порушень відповідачем вимог „Типової інструкції з діловодства в органах
державної податкової служби України" щодо строків розгляду звернень та
надання відповіді за результатами розгляду. Також апелянт не згоден з судовим
рішенням в частині висновків про пропуск ним строку для звернення до суду зі
скаргою, оскільки про порушення свого права він дізнався тільки в вересні 2005
року після одержання відповіді Голови Державної податкової адміністрації
України, тому, на його думку, застосування судом норм ЦПК України у редакції
1963 року є необгрунтованим.

В запереченнях
на апеляційну скаргу представник ДПА в АР Крим Губін О.С. та представник ГУ ПФУ в АР Крим
Чуксіна Є.В. просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 і представників відповідачів,
розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає
їх необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами
доказам, правильно застосував норми матеріального права і дійшов вірного
висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених позивачем вимог. При
цьому суд виходив з того, що надбавка за безперервну службу для осіб
начальницького складу податкової міліції, передбачена Указом Президента України
від 12.07.2003 року №595 „Про поширення
чинності Указу Президента України від 24.04.2003
року №370 на осіб
начальницького складу податкової міліції" не носить обов'язкового характеру,
повноваження щодо її встановлення (скасування)
закон надає Голові ДПА України, який з урахуванням високих результатів у
службовій діяльності та в залежності від стажу роботи має право призначити
щомісячну надбавку за безперервну службу у процентному відношенні до грошового
забезпечення, тому дії Голови ДПА України по відмові позивачу у призначенні
спірної надбавки не суперечать вимогам чинного законодавства. Крім того,
підставою для відмови у задоволенні позову суд вважав пропущення строку звернення
до адміністративного суду.

З такими
висновками суду колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають
обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Як убачається з
матеріалів справи, позивач звільнений зі служби на посаді керівника відділу
зонального контролю штабу Управління податкової міліції ДПА України в АР Крим
наказом Голови ДПА в АР Крим від 18.05.2005
року. Після звільнення отримує пенсію за вислугу років, яка обчислюється
йому з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед
звільненням. Надбавка за безперервну службу, яка є додатковим видом грошового
забезпечення, не включена до його грошового атестату, оскільки на момент
звільнення подання про її встановлення позивачу не було розглянуто, а в
подальшому залишено без задоволення.

Згідно з п.1
Указу Президента України „Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки
України та працівникам органів внутрішніх справ України за

Справа №22-а-3668/2007 Головуючий
у суді першої інстанції Сікорська Н.І.

безперервну службу" №370 від 24.04.2003
року Голові Служби безпеки України та Міністрові внутрішніх справ України
надано право встановлювати відповідно військовослужбовцям Служби безпеки
України і працівникам органів внутрішніх справ України щомісячні надбавки за безперервну
службу в органах безпеки і органах внутрішніх справ у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від
стажу служби.

Відповідно до
Наказу Державної податкової адміністрації України №71 від 04.02.2004 року „Про заходи
щодо виконання Указу Президента України від 12.07.2003 року №595,
зі змінами внесеними Наказом №115
від 17.03.2005 року,
право встановлювати (скасовувати) особам начальницького складу податкової
міліції надбавки за безперервну службу надано Голові ДПА України. Рішення про
встановлення зазначених надбавок приймається за поданням їх прямих і
безпосередніх керівників та оголошується наказом. Призначення та виплата
вказаної надбавки здійснюється у розмірах, передбачених згідно з вищезазначеним
Указом Президента за рахунок та у межах коштів, визначених Законом України „Про
державний бюджет" на оплату праці органів державних податкової служби
України.

З урахуванням
вищенаведених положень закону та виходячи з фактичних обставин справи, колегія
суддів вважає, що при вирішенні питання про встановлення позивачу надбавки за
безперервну службу відповідачем не було допущено порушень положень нормативних
актів, що визначають порядок і умови її виплати, оскільки встановлення цієї
надбавки залежить від рішення Голови ДПА України, яке приймається на підставі
висновків про результати службової діяльності особи, а також згідно з
фінансуванням органів державної податкової служби України.

Додаткова
грошова надбавка за безперервну службу, що встановлюється згідно із Указом
Президента України від 12.07.2003
року №595 „Про
поширення чинності Указу Президента України від 24.04.2003 року №370
на осіб начальницького складу податкової міліції" приймається в
розрахунок при обчисленні пенсії особам, які одержували її під час проходження
служби і звільнені після її встановлення.

Таким чином,
оскільки позивач не отримував спірну грошову надбавку на момент звільнення, то
його вимоги про включення її до грошового забезпечення, з розміру якого
обчислюється пенсія, на даний час є безпідставними.

Доводи
апеляційної скарги щодо строку звернення до суду з вимогами про захист
порушеного права, колегія суддів визнає такими, що не підлягають задоволенню як
необгрунтовані, а висновки суду першої інстанції з цього питання є законними та
обгрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з
матеріалів справи та пояснень самого позивача, про не призначення спірної
надбавки йому стало відомо після ознайомлення з грошовим атестатом при
звільненні із органів ДПС в травні 2005
року, що стало підставою для його звернень до Голови ДПА України зі
скаргами.

Таким чином,
висновки суду про те, що спірні правовідносини виникли під час дії ЦПК у
редакції 1963 року, за
правилами якого позивачем строк для звернення пропущений, є обгрунтованими.

Інші доводи
апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висйовків
суду ні в якій його частині.

Згідно з ч.1 ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до
ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205, 206 КАС
України

Головуючий у суді першої інстанції: Сікорська Н.І.
Доповідач: Курська А.Г.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, постанову Сімферопольського районного суду АР Крим від
19.03.2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Справа №22-а-3668/2007 Головуючий
у суді першої інстанції: Сікорська Н.І.

Доповідач: Курська А.Г.