Справа № 22-а-4844/2008
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів - Калиновського В.А.,
Кононенко З.О.

при секретарі -
Маймуліній А.В.

за участю:

Позивача ОСОБА_1

Представника
відповідача - Перепелиці Є.І.

Представник
відповідача - Солодкого О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного УПФУ в Полтавській області на
постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.05.2008
року по справі № 2-а-216/08

за позовом
ОСОБА_1

до Військової частини А 1356 м. Миргород,
Головного УПФУ в Полтавській області

3-тя особа
УПФУ в
особі Миргородського відділення

про зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач)
звернувся до Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області з позовом до Військової
частини А 1356 м.
Миргород, Головного УПФУ в
Полтавській області (надалі по тесту відповідачі), в якому просив
визнати за ним право на перерахунок стажу безперервної календарної служби
відповідно до наказу Міністра оборони України № 4 від 04.01.2005 року,
зарахувати до загального стажу безперервної військової служби період
проходження строкової військової служби з 11.04.1985 року по 05.05.1987 року,
зобов'язати військову частину А 1356 видати новий грошовий атестат з
урахуванням 70% надбавки за безперервну військову службу, для перерахунку
пенсії, зобов'язати військову частину А 1356 провести перерахунок вихідної
допомоги з урахуванням 70% надбавки за безперервну службу та провести доплату,
зобов'язати Пенсійний фонд провести перерахунок пенсії з урахуванням виданого
нового грошового атестату та виплатити недоплачену різницю з моменту
нарахування та виплатити пенсії.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач доповнив свій позов
вимогою поновлення пропущеного з поважних причин строку позовної давності,
посилаючись на те, що він є юридично необізнаною людиною і про можливість
перерахунку безперервного стажу йому стало відомо від знайомих, в решті свої
позовні вимоги підтримав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що проходив
строкову військову службу з 11.04.1985р. по 05.05.1987р. загальний термін
військової служби 2 роки 24 дні. Після звільнення в запас був призваний на
військову службу 16.12.1987р., на посаду техніка обслуги обслуговування
авіаційного озброєння інженерно-авіаційної служби авіаційної ескадрилії в/ч
А-1356. Виключений зі списків особового складу в/ч А-1356 - 23.12.2005р. Йому
видано грошовий атестат
та нараховано пенсію
без урахування

безперервного стажу
строкової служби. Він
вважає, що відповідачем
- в/ч А 1356

____________________________________________________________________________

Справа
№22-а-4844/08
Головуючий 1 інстанції: Альошина Н.М. Категорія: 60 Доповідач: Калиновський
В.А.

не враховано
Наказ Міністра оборони України № 4 від 04.01.2005р., яким з метою покращення
матеріального становища
військовослужбовців без обмежень
категорій, надана можливість включення в стаж безперервної
календарної військової служби строку повторного призову на військову службу не
пізніше ніж через рік після звільнення в запас.
Із-за невірного вирахування стажу служби йому нараховано та включено до
грошового атестату 50%, а не 70% щомісячної надбавки за безперервну військову
службу у Збройних силах України у відсотках до грошового забезпечення. На
підставі виданого грошового атестату співвідповідачем - Пенсійним фондом
України в особі Миргородського відділення нараховано пенсію в нижчому розмірі.

Представник відповідача в/ч А-1356
- Перепелиця Є.І.
позов не визнав,
при

цьому пояснював,
що цей Наказ Міністра оборони України № 4 від 04.01.2005 року не скасував п.3.1
наказу Міністра оборони України № 149
від 26.05.2003 року згідно якого, строк військової служби зараховується в стаж
перервної служби в разі направлення на навчання або прийом на контрактну службу
без звільнення в запас.

Представник Головного управління
Пенсійного фонду України в особі Миргородського відділення Гринь Ж.О. позовні
вимогиОСОБА_1 також не визнавала, пояснивши, що нарахування пенсії проведено
згідно діючого законодавства і посилалась на те що відповідно до ч. 2 ст. 63 ЗУ
„Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб» № 2262-ХІІвід 09.04.1992р., якщо пенсіонер згодом подасть додаткові
документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія
перераховується за нормами цього Закону. При цьому
перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня
подання додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього
Закону. До Головного управління про перерахунок пенсії
громадянин не звертався.
Ніяких адміністративних рішень
Головним управлінням
стосовно відмови громадянину
у перерахунку пенсії
не приймалося. Пенсія громадянину управлянням нараховується
відповідно до виданого грошового атестату та інших документів наявних в
пенсійній справі. Вина Головного управління в даному випадку відсутня, а тому
притягнення Головного управління до адміністративної відповідальності в
судовому порядку неможливе, оскільки відсутня підстава даної відповідальності -
вина, так як права громадянина управлінням порушено не було. Зокрема, наголошує
на необхідності врахування вимог
ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства, відповідно до якої
встановлюється річний строк звернення до адміністративного суду, який
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зокрема громадянин мав дізнатися про
не вірне визначення розміру надбавки за безперервну службу 30.12.2005 року,
коли звертався з заявою до Полтавського обласного військового комісаріату про
призначення пенсії, оскільки до заяви додається грошовий атестат, де повністю
вказано все грошове забезпечення, в тому числі і розмір спірної надбавки. Також,
29.06.2005р. було складено
розрахунок років військовослужбовця на
пенсію, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений
під розписку та зазначив, що претензій до розрахунку не має. Доказів поважності
причин пропуску строку позовної давності, громадянином не надано. Тому позовні вимоги
громадянина можуть бути розглянуті лише в межах річного строку позовної
давності, тобто лише з 30.04.2007р.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 21.05.2008 року
адміністративний позов ОСОБА_1до Військової частини А
1356 м. Миргород, Головного
УПФУ в Полтавській області, 3-тя особа УПФУ в особі Миргородського відділення
про зобов'язання вчинити певні дії було задоволено, а саме: поновлено,
пропущений з поважних причин, строк позовної давності позивачеві ОСОБА_1 щодо
звернення з позовом до військової частини А-1356 м. Миргорода, Головного УПФУ в
Полтавській області про перерахунок стажу безперервної календарної служби
розміру пенсії та виплату належних сум, визнано за ОСОБА_1 право на перерахунок стажу
безперервної календарної служби та зобов'язано військову частину А - 1356 м.
Миргорода Полтавської області провести
перерахунок ОСОБА_1 строку
безперервної військової служби
з урахуванням строкової служби з 11 квітня 1985 року по 5 травня 1987
року та видати новий грошовий атестат з
урахуванням строку безперервної служби для
перерахунку пенсії, зобов'язано
військову частину А-1356 м. Миргород провести перерахунок вихідної допомоги
ОСОБА_1 з урахуванням 70% надбавки за безперервну службу та виплатити її
ОСОБА_1, зобов'язано Головне УПФУ в Полтавській області провести перерахунок
пенсії з моменту її нарахування ОСОБА_1 з урахуванням виданого нового грошового
атестату.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Головним УПФУ в Полтавській області, подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення

судом
першої інстанції, при прийнятті постанови,
норм матеріального та
процесуального

права, а
саме: Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб», ч. 2 ст. 99 КАС України, що призвело
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої

інстанції
та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову
військову службу з
11.04.1985р. по 05.05.1987р. - 2 роки і 24 дні /довідка а.с.3/, після
звільнення в запас знову був призваний на військову службу з 16 грудня 1987р.,
тобто через 6 місяців і 11 днів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з
метою врегулювання питань порядку виплати військовослужбовцям Збройний Сил
України щомісячної надбавки за безперервну службу, наказом Міністра оборони
України № 4 від 04.01.2005 року внесено зміни до раніше діючої Інструкції про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройний Силах України, що затверджувалась наказом Міністра оборони України №
149 від 26.05.2003 року і питання про врахування стажу, на яке посилається
відповідач, викладено в новій редакції з урахуванням змін п. З.З., що і повинен
в даний час застосовуватись, а саме стаж безперервної календарної військової,
служби військовослужбовців, звільнений у запас, а потім знову прийнятих
(призваних) на військову службу, обчислюється
з урахуванням попередньої
служби до звільнення
в запас, якщо військовослужбовці прийняті (призвані)
повторно на військову службу не пізніше ніж через один рік після звільнення в
запас, що не суперечить ст. 22
Конституції України де зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод, ст. 9 ЗУ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей" та ст. 1, ч.2 ст.17 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, а тому необхідно визнати за
ОСОБА_1 право на перерахунок стажу безперервної календарної служби,
зобов'язати військову частину А - 1356 м. Миргорода Полтавської області провести перерахунок
ОСОБА_1 строку безперервної військової
служби з урахуванням строкової
служби з 11 квітня 1985 року по 5 травня 1987 року, видати новий грошовий атестат
з урахуванням строку
безперервної служби для перерахунку
пенсії та зобов'язати військову частину А-1356 м. Миргород провести перерахунок вихідної
допомоги ОСОБА_1 з урахуванням 70% надбавки за безперервну службу та виплатити
її ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в цій частині виходячи з наступного.

Дійсно, наказом Міністра оборони
України № 4 від 04.01.2005 року, з метою врегулювання питань порядку виплати
військовослужбовцям Збройний Сил України щомісячної надбавки за безперервну
службу в Збройних силах України, внесено зміни до раніше діючої Інструкції про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройний Силах України, затвердженої наказом Міністра оброни України № 149 від
26.05.2003 року. Питання про врахування стажу, на яке посилається відповідач,
викладено в новій редакції п. З.З. даної інструкції, що і повинен в даний час
застосовуватись, згідно якого стаж безперервної календарної військової служби
військовослужбовців, звільнений у запас, а потім знову прийнятих (призваних) на
військову службу, обчислюється з урахуванням
попередньої служби до
звільнення у запас,
якщо військовослужбовці прийняті (призвані) повторно на військову службу
не пізніше ніж через один рік після звільнення в запас. Таке положення не суперечить
ст. 22 Конституції України, згідно якої, при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод, ст. 9 ЗУ „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" та ст. 1, ч.2 ст.17 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції вірно не погодився з думкою представника співвідповідача, щодо
відмови в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з тим, що позивачем пропущено
строк позовної давності для звернення до суду, оскільки, позивач не є юристом
за фахом, не працює на даний час у Військовій частині, є пенсіонером та не знав
і не міг знати законодавчі зміни в пенсійному забезпеченні військовослужбовців.

Таким
чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно
того, що причина пропуску позовної давності є поважною і строк позовної
давності, пропущений с поважних причин,
підлягає поновленню.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно задоволення позову в частині покладення зобов'язань
на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
провести перерахунок пенсії
з моменту її
нарахування ОСОБА_1 з
урахуванням виданого нового грошового атестату виходячи з того, що новий
грошовий атестат на даний час ОСОБА_1 не виданий, ОСОБА_1 не звертався до
Головного УПФУ в Полтавській області з проханням перерахувати йому пенсію з
урахуванням виданого нового грошового атестату і не отримував письмової
відповіді з відмовою в перерахуванні пенсії, а тому, суд, відповідно до вимог
ч. 3 ст. 2 КАС України, не може надати
оцінку діям або бездіяльності Головного
УПФУ в Полтавській області.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку стосовно того, що постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від
21.05.2008 року по справі № 2-а-216/08 в
частині зобов'язання Головного УПФУ в Полтавській області провести перерахунок
пенсії з моменту її нарахування ОСОБА_1 з урахуванням виданого нового грошового
атестату, прийнята з порушенням норм чинного процесуального та
матеріального права і підлягає
скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195,
196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного УПФУ в
Полтавській області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської
області від 21.05.2008 року по справі №
2-а-216/08 - задовольнити частково.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.05.2008
року по справі № 2-а-216/08 за
позовом ОСОБА_1до Військової частини А 1356 м.
Миргород, Головного УПФУ в
Полтавській області, 3-тя особа
УПФУ в
особі Миргородського відділення про зобов'язання вчинити певні
дії - скасувати в частині покладення зобов'язань на Головне УПФУ в Полтавській
області провести перерахунок пенсії з моменту її нарахування ОСОБА_1 з
урахуванням нового грошового атестату, та прийняти нову постанову, якою в цій
частині позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від
21.05.2008 року по справі № 2-а-216/08
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня складання постанови у
повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) В.А. Калиновський

(підпис) З.О. Кононенко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.07.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
В.А. Калиновський