Справа № 2а-559/2007
Суддя: Саган В.М.
Дата ухвалення: 2007-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-559/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2007 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді Саган
В.М.

при секретарі Макода Ю.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Борисполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини А-2215 про стягнення
недоплаченого грошового забезпечення за безперервну службу та грошової компенсації замість продовольчого пайка, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до в/ч А-2215 в якому просить стягнути недоплачене грошове забезпечення з травня 2003 року
та провести виплату грошової компенсації замість продовольчого пайка,
посилаючись на те, що відповідачем проводилась
виплата надбавки за безперервну службу, передбаченої Указом Президента України
№ 389 від 05.05.03 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України..." та Інструкцією про порядок і умови виплати щомісячної надбавки
за безперервну військову службу в
Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від
26.05.03, з 01.05.03 року в неповному
обсязі. Також позивач просить суд, зобов"язати в/ч А-2215 провести виплату
грошової компенсації замість продовольчого пайка, згідно постанови Кабінету Міністрів України №316
від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань" в
період з березня 2000 року по липень 2004 року на загальну суму 26455 грн.
Позивач до суду не з'явився, надавши заяву,
в якій на позові наполягає та просить слухати справу в його відсутності.
Відповідач до суду не з'явився, надав заяву
в якій позов не визнав та просив слухати справу у відсутності його представника
і просив в позові відмовити. Суд, дослідив, проаналізував, оцінив всі зібрані
по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обгрунтований та
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Указу Президента України №389 від
05.05.2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за
безперервну службу», пунктом 1 була встановлена щомісячна надбавка за
безперервну військову службу в
Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення. Умови і порядок
виплати зазначеної надбавки викладені в інструкції про порядок і умови
виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в ЗС України, яка
затверджена наказом Міністра
оборони України від 26.05.2003 року №149 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 28.05.2003 р. за №411/7732).
Розмір зазначеної надбавки грошового забезпечення залежить від вислуги років.
У
ОСОБА_1 вислуга за безперервну військову службу станом на 01.05.2003
року складає понад 8 років. Відповідно
до Указу Президента України, надбавка з 01.05.03 р. повинна була виплачуватись
позивачу у розмірі 10% від грошового
забезпечення, але надбавка виплачувалась у заниженому розмірі. Встановлені обставини суперечать вимогам ст.24
Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 1 Конституції
України проголошено, що Україна є соціальною та правовою державою. Всі державні
органи, їх посадові особи, об'єднання громадян та інші суб'єкти права повинні діяти в межах Конституції та відповідно
до законів України. Це правило вводиться в ранг конституційного принципу
(ст.ст.6, 8 Конституції України). Згідно розрахунку військової частини А-2215,
грошове забезпечення відповідача з 2003 по 2005 pp. складалось,
без урахувань в повному обсязі щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в ЗС України, встановленої Указом Президента України
від 05.05.03 №389
«Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Адміністрації Державної Прикордонної служби України та Управління державної
охорони України за безперервну
службу». Таким чином, розрахунок грошового забезпечення позивача з 2003
по 2005 pp. був занижений. В
подальшому, відповідно положенню
про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям ЗС України (затверджено Наказом
Міністра оборони України від 05.03.01
№75) до вислуги років військовослужбовцям для виплати їм відсоткової
надбавки зараховується в календарному порядку
періоди військової служби на посадах офіцерського складу, прапорщиків,
військовослужбовців надстрокової військової
служби, які проходять службу за кордоном. Відповідно до витягу з особової справи про проходження військової
служби безперервна вислуга, позивача, станом на 01.05.2003 року, складає понад 8 років - надбавка повинна складати 10
відсотків. Таким чином, з 01.05.03 p., позивач щомісячно не доотримував грошове забезпечення. Як вбачається з
витягу роздавальних відомостей
на виплату грошового
забезпечення за 2003-2005рр., суми виплачувались
в заниженому розмірі, за безперервну службу. Внаслідок неналежного виконання вищевказаних Указів Президента України
та Наказів Міністра оборони України

2

позивачу за
період з 01.05.03 р. не нараховано і не виплачено частину грошового
забезпечення.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про соціальний І правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і
свободах визначених законодавством України.

Тому позивача, як громадянина України, було безпідставно обмежено в праві
на одержання більшого грошового забезпечення.

Крім того, ОСОБА_1 має право на отримання грошової компенсації за
продовольче забезпечення згідно постанови №316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань"
в період з березня 2000 року по липень 2006 року на загальну суму 26455 грн. Відповідно до розрахунку виданого А-2215, ОСОБА_1
в період з березня 2000 року по липень 2004 року харчуванням та пайком не забезпечувався, компенсацію замість
пайка не отримував, що суперечить вимогам ст.ст. 2 та 9 Закону України „Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей".

Відповідно до вищезгаданої Постанови до 10.03.2000 року позивач
забезпечувався продовольчим пайком по нормі №7 (згідно посади), а з 11.03.2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо
економії бюджетних засобів" від 17.02.2000 року, була припинена дія ч. 2
ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців." в частині отримання військовослужбовцями
продовольчих пайків і речового майна або, по їх бажанню, грошової
компенсації.

Крім того, відповідно до ст.ст. 2 та 9 Закону України „Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що ніхто не має права обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах визначених
законодавством України, і Держава гарантує
матеріальне та інше забезпечення військовослужбовців у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі, а право позивача на
отримання грошової компенсації за продовольче забезпечення визначене постановою
№316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення
продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших
військових формувань"

На підставі
викладеного, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2004 від
17.03.2004 року та рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004 від
01.12.2004 року, керуючись стст.55, 56 Конституції України, стст.7, 71, 86,
159, 161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити.

Визнати неправомірними дії командування військової частини А-2215 щодо невиплати
ОСОБА_1 грошової надбавки за безперервну службу.

Зобов'язати командування військової
частини А-2215 здійснити ОСОБА_1:

перерахунок
недосплаченого грошового забезпечення
в повному обсязі з 01.05.03 року в розмірах вказаних в Указі
Президента України від 05.05.200 року №389/2003 року

Визнати дії
командування військової частини А-2215 по виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації
за продовольче забезпечення

згідно Постанови
Кабінету Міністрів України
№316 від 12.03.1996
року "Про норми
забезпечення продовольчими пайками

військовослужбовців Збройних Сил
України і інших військових формувань" незаконними.

Зобов'язати командування військової частини А-2215 здійснити ОСОБА_1:

- виплату компенсації за
продовольче забезпечення в сумі 26455 грн. (двадцять шість тисяч чотириста
п'ятдесят п"ять грн.).

Постанова
може бути оскаржена до Київського
апеляційного
адміністративного суду через
Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження з подальшою
подачею апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.