Справа № 22а-8089/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

« 13 »
серпня 2008 року справа № 22а-8089/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей
Т.Г., Нікуліна О.А.

при секретарі судового засідання Літвіновій
Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача -
не з'явились

від відповідача -
не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської Ради Донецької області

на постанову Дружківського міського суду
Донецької області

від 20.05.2008 року

у справі № 2а-96/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління праці та соціального
захисту населення Дружківської міської Ради Донецької області

про визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів одноразової компенсації як інваліду 3-ої групи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з
позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської Ради Донецької області про визнання дій неправомірними,
стягнення одноразової компенсації за 2007 рік згідно ст. 48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в сумі 13610 грн. 40 коп.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 20.05.2008
року у справі № 2а-96/08 (суддя Лебеженко В.О.)
позовна заява задоволена частково: визнані дії неправомірними та
стягнута одноразова компенсація за 2007 рік в сумі 13010 грн. 40 коп., в
задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята без урахування розміру цього виду виплат, встановленому
постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Всі виплати,
передбачені Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у тому числі виплати
одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які
стали інвалідами і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати,
виплачується у розмірах, встановлених вказаною постановою КМУ.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

Позивач - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії (посвідчення серії НОМЕР_1 - а.с. 11), 05.06.2007 року визнаний
інвалідом ІІІ групи (довідка МСЕК - а.с.
9 - 10).

Перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення
Дружківської міської Ради, як особа, яка є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 48 зазначеного Закону передбачена одноразова компенсація, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу така виплата 31.08.2007 році в
сумі 189 грн. 60 коп.

Між сторонами немає розбіжностей
щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає заявник скарги, при виплаті одноразової компенсації треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 - інвалідам ІІІ групи в сумі 189
грн. 60 коп. Колегія суддів вважає
такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога
на оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем
проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Абзацем 4 ч. 1 ст. 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачена виплата одноразової компенсації, зокрема, інвалідам ІІІ
групи - в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеною постановою встановлені
конкретні розміри такої виплати в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів
ІІІ групи в сумі 189 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента
України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від 27.06.1996 року
стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не вказані Постанови КМУ.

Конституція - Основний Закон України і має найвищу юридичну силу, а тому
колегія суддів приходить до висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої
інстанції вірно застосував конституційні положення щодо пільг, компенсацій і
гарантій, які Держава надає громадянам.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу одноразової
компенсації в розмірі 189 грн. 60 коп. у 2007 році суд першої інстанції
обгрунтованно визнав неправомірними.

На підставі викладеного керуючись Конституцією України, Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160,
ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206,
ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Дружківської міської Ради Донецької області на
постанову Дружківського міського суду Донецької області від 20.05.2008 року у
справі № 2а-96/08 - залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду
Донецької області від 20.05.2008 року у справі № 2а-96/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської Ради
Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих
коштів згідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” -
залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками перегляду вступає в законну силу з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 13.08.2008 року проголошений повний текст ухвали.

Головуючий
суддя І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

О.А.Нікулін