Справа № 2А-215/2008
Суддя: Савін 0.І.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2А-215/2008р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.07.2008 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Савіна О.І.

при секретарі - Прокопенко Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську
справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську про стягнення
недоотриманих сум одноразової допомоги

ВСТАНОВИВ:

05.06.2008
р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення у м. Южноукраїнську про стягнення недоотриманих
сум одноразової допомоги. Мотивуючи свої вимоги тим, що є учасником бойових
дій.

Згідно
до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» відповідач повинен, щорічно до 5 травня виплачувати їм грошову
допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Управління праці та соціального захисту
населення у м. Южноукраїнську виплачувало їм допомогу в значно меншому розмірі
ніж це передбачено Законом.

Позивач
направив до суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності.

В
справі достатньо доказів для її розгляду по суті і немає необхідності в
особистих поясненнях позивача, тому суд вважає можливим розглянути справу за
відсутності позивача.

Представник
відповідача проти позову заперечує, про що надала суду заперечення на позов в
якому поясняє, що при нарахуванні
щорічної допомоги учасникам бойових дій, Управління праці та соціального
захисту населення у м. Южноукраїнську керувалось Законами України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік». На підставі
цих законів позивачу щорічна допомога була виплачена в повному обсязі.

Відповідач
не заперечує проти того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Таким
чином, згідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, ця обставина може не доказуватись
перед судом.

Згідно
з розрахунком відповідачем було виплачено позивачу по 120 гривень в 2004, в 2005-2006
роках по 250 гривень, в 2007 році виплачено 280 гривень. При цьому
Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську
посилається на Закони України «Про державний бюджет України» відповідного року.

Проте
погодитись з подібним розрахунком щорічної допомоги неможна.

Згідно
до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року з подальшими змінами та
доповненнями, «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком».

Посилання
відповідача на вимоги Законів України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України
на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік», не можуть братись до
уваги оскільки, зі змісту положень Конституції України та Бюджетного Кодексу
України вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт,
чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання
фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших
законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків
держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і
соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися
дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове
регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Метою
і особливістю законів про Державний бюджет України є забезпечення належних умов
для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у
тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті законів
про Державний бюджет України мають буди дотримані принципи соціальної, правової
держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також
збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення
права кожного на достатній життєвий рівень. Оскільки предмет закону про
Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Бюджетному
Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків,
пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Таким
чином судом встановлено, що позивач, як
учасник бойових дій, має право на щорічну грошову допомогу в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Визначаючи
суму заборгованості відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 99 КАС
України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли
особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким
чином судовому захисту, на підставі ст. 257 ЦК України, підлягають права
позивача на отримання щорічної грошової допомоги за 2005, 2006 та 2007 роки.

Зважаючи
на ту обставину, що право на отримання щорічної грошової допомоги обмежено до
05 травня кожного року, суд застосовує наступний розрахунок.

На
05 травня 2005 року розмір мінімальної пенсії за віком, становив 332 гривні на
місяць. Щорічна допомога становить за 2005 рік 332 гривні х на 5 = 1660 гривень
за мінусом отриманих 250 гривень, остаточно 1410 гривень.

На
5 травня 2006 року розмір мінімальної пенсії за віком становив 359 гривень на
місяць.

Щорічна допомога становить за 2006
рік 359 гривень х на 5 = 1795 гривень за мінусом отриманих 250 гривень,
остаточно 1545 гривень.

На
5 травня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком становив 410 гривень на
місяць.

Щорічна допомога становить за 2007
рік 410 гривень х на 5 = 2050 гривень за мінусом отриманих 280 гривень,
остаточно 1770 гривень.

Таким
чином стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає не отримана щорічна
грошова допомога за 2005, 2006, 2007 роки в сумі 1410 гривень + 1545 гривень +
1770 гривень, а разом 4725 гривень,

Згідно
до ст. 94 КАС України стягненню з відповідача на користь держави підлягає
судовий збір в сумі 51 гривні.

Керуючись
ст.ст. 159, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення у м. Южноукраїнську про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги задовольнити частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму
одноразової допомоги в розмірі 4725,00
(чотири тисячі сімсот двадцять п'ять гривень 00 коп.)

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську на
користь держави 51 гривню судового збору.

Заява
про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Одеського апеляційного
адміністративного суду, шляхом подачі до Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області протягом 10 днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на
постанову подається протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Южноукраїнського

міського суду Миколаївської
області О.І.
Савін