Справа № К-24787/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 року
м. Київ

Вищий адміністративни
й суд України у складі колегі
ї суддів:

Бутенка В
.І.,
Сор
оки М.О.,
Шту
льмана І.В.,
Лиск
и Т.О.,
Панч
енка О.І.,

при секретарі Єрко С.М.
,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адмініст
ративну справу за позовомЛ
уганського обласного відділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідів до державного п
ідприємства «Антрацит» (далі
ДП «Антрацит»), третя особа
Антрацитівська міська ра
да, про стягнення 160 619 грн. 04коп.,

встановив:

Луганське обласне від
ділення Фонду соціального за
хисту інвалідівзвернулось д
о суду з позовомдо ДП «Антр
ацит», третя сторона Антра
цитівська міська рада, про ст
ягнення 160 619 грн. 04 коп. В обґрунт
ування заявлених вимог посил
алось на те, що шахтою «Парт
изанська» - структурним під
розділом ДП «Антрацит», не бу
ло створено робочі місця для
інвалідів у 2001 -2003 роках, тому пр
осив стягнути штрафні санкці
ї в зазначеній вище сумі.
Рішенням господарського
суду Луганської області від
21 червня 2005 року, залишен
им без змін постановою Луган
ського апеляційного господа
рського суду від 30 серпня 2006 ро
ку, у задоволенні позову відм
овлено.
Постановою Вищого госпо
дарського суду України від 6 г
рудня 2005 року рішення госп
одарського суду Луганської о
бласті від 21 червня 2005 рок
у і постанову Луганського ап
еляційного господарського с
уду від 30 серпня 2006 року скасов
ано та передано справу на нов
ий розгляд до суду першої інс
танції.
Постановою Верховного Суд
у України від 21 лютого 2006 року п
останову Вищого господарськ
ого суду України від 6 грудня 2
005 року скасовано, а справу нап
равлено до Вищого господарсь
кого суду України для викона
ння вимог Прикінцевих та пер
ехідних положень Кодексу адм
іністративного судочинства
.
Ухвалою Вищого господарс
ького суду України від 13 берез
ня 2006 року касаційну ска
ргу Луганського обласного ві
дділення Фонду соціального з
ахисту інвалідів разом із сп
равою направлено до Вищого а
дміністративного суду Украї
ни.
У касаційній скарзі позива
ч, посилаючись на порушення с
удами норм матеріального пра
ва, просить судові рішення ск
асувати та постановити нове
рішення про задоволення позо
ву.
Касаційна скарга підляга
є частковому задоволенню з т
аких підстав.
Відповідно до ст. 19 Закону
України «Про основи соціаль
ної захищеності інвалідів в
Україні» (далі Закон), для п
ідприємств, установ і органі
зацій незалежно від форми вл
асності і господарювання вст
ановлюється норматив робочи
х місць для забезпечення пра
цевлаштування інвалідів у ро
змірі чотирьох відсотків від
загальної чисельності працю
ючих, а якщо працює від 15 до 25 чо
ловік у кількості одного р
обочого місця, якщо інше не пе
редбачено законом.
Частиною першою ст. 20 Зако
ну передбачено, що підприємс
тва (обєднання), установи і о
рганізації незалежно від фор
ми власності і господарюванн
я, де кількість працюючих інв
алідів менша, ніж установлен
о нормативом, передбаченим ч
астиною першою статті 19 цього
Закону, щороку сплачують від
повідним відділенням Фонду У
країни соціального захисту і
нвалідів штрафні санкції, су
ма яких визначається у розмі
рі середньої-річної заробітн
ої плати на відповідному під
приємстві (в обєднанні), в ус
танові, організації за кожне
робоче місце, не зайняте інва
лідом.
Відмовляючи у задоволенні
позову суди виходили з тог
о, що відповідно до ч.1 ст.18 Зак
ону працевлаштування інвалі
дів здійснюється центральни
м органом виконавчої влади з
питань праці та соціальної п
олітики, органами місцевого
самоврядування, громадським
и організаціями інвалідів. Т
ому суд дійшов висновку, що об
овязок підприємства щодо с
творення робочих місць для і
нвалідів не супроводжується
його обовязком проводити
підбір та працевлаштовувати
інвалідів на створені робоч
і місця. Такий обовязок пок
ладено на органи працевлашту
вання, перелічені в ч. 1 ст. 18 Зак
ону.
Згідно ч. 2 ст. 18 Закону підбір
робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, д
е настала інвалідність, з ура
хуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних
навичок і знань, а також реком
ендацій медико-соціальної ек
спертизи.
Частина 3 ст. 18 Закону передба
чає, що підприємства, установ
и, організації, фізичні особи
, які використовують найману
працю, зобов'язані виділяти т
а створювати робочі місця дл
я працевлаштування інваліді
в, у тому числі спеціальні роб
очі місця, створювати для них
умови праці з урахуванням ін
дивідуальних програм реабіл
ітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарант
ії, передбачені чинним закон
одавством, надавати державні
й службі зайнятості інформац
ію, необхідну для організаці
ї працевлаштування інваліді
в, і звітувати Фонду соціальн
ого захисту інвалідів про за
йнятість та працевлаштуванн
я інвалідів у порядку, встано
вленому Кабінетом Міністрів
України.
У звязку з тим, що більшіс
ть посад на підприємстві пов
язані з важкими умовами пр
аці, суд дійшов висновку, що пр
и визначенні нормативу для п
рацевлаштування інвалідів н
а підприємстві слід враховув
ати лише ту кількість робочи
х місць, які не повязанні з ш
кідливими, важкими та небезп
ечними умовами праці, що визн
ачаються в порядку, встановл
еному Законом України «Про о
хорону праці» та іншим закон
одавством України.
При цьому, суди дійшли різни
х висновків щодо фактичної к
ількості робочих місць для і
нвалідів, що створені та введ
ені в дію підприємством. Так, с
уд першої інстанції визнав, щ
о підприємство працевлашту
вало у 2001 році 43 інваліда, у 2002 роц
і 34, у 2003 році 32, тоді як апел
яційний суд зазначив, що у 2001 ро
ці підприємство працевлашту
вало 44 інваліда, у 2002 році 33, а
у 2003 році 30. Визначення уповн
оваженим органом з дотриманн
я встановленого порядку норм
ативу робочих місць, признач
ених для працевлаштування ін
валідів та доведення його до
підприємства є обовязково
ю умовою, відсутність якої ун
еможливлює покладення на під
приємство відповідальності
, передбаченої ст. 20 Закону У
країни.
Відповідно до п.5 Положення
про робоче місце інваліда і п
ро порядок працевлаштування
інвалідів, затвердженого По
становою Кабінету Міністрів
України від 03.05.1995р. за № 314 (із змін
ами від 10.01.2002 р.) (далі Положенн
я) підприємства розробляють
заходи щодо створення робоч
их місць для інвалідів, включ
ають їх до колективного дого
вору, інформують центри зайн
ятості, місцеві органи соціа
льного захисту населення та
відділення Фонду соціальног
о захисту інвалідів про ство
рення (пристосування) робочи
х місць для працевлаштування
інвалідів.
Пунктом 14 Положення визн
ачено, що підприємства, зокре
ма, у межах доведеного нормат
иву створюють за власні кошт
и робочі місця для працевлаш
тування інвалідів, інформуют
ь державну службу зайнятості
та місцеві органи соціально
го захисту населення про віл
ьні місця та вакантні посади
на яких може використовуват
ися праця інвалідів, розробл
яють і затверджують інструкц
ію про робоче місце інваліда
.
Згідно ч.1 ст. 18 Закону, працев
лаштування інвалідів здійсн
юється центральним органом в
иконавчої влади з питань пра
ці та соціальної політики, ор
ганами місцевого самоврядув
ання, громадськими організац
іями інвалідів.
Крім того, відповідно до п.10 П
оложення працевлаштування і
нвалідів здійснюється держа
вною службою зайнятості, орг
анами Міністерства соціальн
ого захисту, місцевими радам
и, суспільними організаціями
інвалідів з урахуванням поб
ажань, стану здоровя інвал
ідів, їхніх здібностей і проф
есійних навичок відповідно д
о висновків МСЕК.
Відповідно до п.3 Положенн
я робоче місце інваліда вваж
ається створеним, якщо воно в
ідповідає встановленим вимо
гам робочого місця для інвал
ідів відповідної нозології,
атестоване спеціальною комі
сією підприємства за участю
представника МСЕК, органів Д
ержнаглядохоронпраці, грома
дських організацій інваліді
в, і введено в дію шляхом праце
влаштування інваліда.
Наказом Державного коміте
ту статистики № 244 від 06.07.1998 р. зат
верджена форма статистичної
звітності № 3-ПН «Звіт про ная
вність вільних робочих місць
(вакантних посад)», яка подаєт
ься підприємствами, установа
ми та організаціями щомісячн
о на адресу державної служби
зайнятості.
За ст. 19 Закону керівники
підприємств (об'єднань), устан
ов і організацій, незалежно в
ід форми власності і господа
рювання у разі незабезпеченн
я зазначених нормативів несу
ть відповідальність у встано
вленому Законом порядку.
При цьому, судами не зясов
ано, чи розроблялися підприє
мством заходи щодо створення
робочих місць для інвалідів
; які дії для створення таких р
обочих місць фактично здійсн
ено відповідачем; яку кількі
сть робочих місць для інвалі
дів у 2001-2003 р. р. мав створити відп
овідач і яку кількість таких
місць ним фактично створено
з урахуванням тривалості ро
боти інвалідів на підприємст
ві протягом кожного зі звітн
их періодів; чи інформувало п
ідприємство державну службу
зайнятості та інші уповнова
жені органи про наявність ві
льних робочих місць (вакантн
их посад) саме для працевлашт
ування інвалідів та чи надав
ало звітність за формою № 3-ПН
з 2001 по 2003 р. р.; які заходи вживали
ся органами, визначеними в ст
атті 18 Закону № 875 щодо працевл
аштування інвалідів на робоч
і місця до підприємства; з яки
х причин не направлялися інв
аліди для працевлаштування д
о відповідача; з яких причин п
ідприємством не виконано нор
матив зі створення робочих м
ісць для інвалідів, якщо неви
конання мало місце.
Відповідно до частини 2 с
татті 227 Кодексу адміністрати
вного судочинства України пі
дставою для скасування судов
их рішень судів першої та (або
) апеляційної інстанцій і нап
равлення справи на новий суд
овий розгляд є порушення нор
м матеріального чи процесуал
ьного права, які призвели або
могли призвести до неправил
ьного вирішення справи і не м
ожуть бути усунені судом кас
аційної інстанції.

З огляду на те, що су
ди першої і апеляційної інст
анції допустили порушенняно
рм матеріального і процесуал
ьного права при ухваленні су
дових рішень, ці судові рішен
ня підлягають скасуванню, а с
права направленню на новий р
озгляд до суду першої інстан
ції в іншому складі.
Керуючись ст. ст. 22
0, 221, 223, 227, 230, 231 КАС Українисуд,
ухвалив:

Касаційну скаргуЛу
ганського обласного відділе
ння Фонду соціального захист
у інвалідів задовольнити час
тково.

Рішення господарського с
уду Луганської області від
21 червня 2005 року і постано
ву Луганського апеляційного
господарського суду від 30 сер
пня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд д
о суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту прог
олошення і оскарженню не під
лягає, окрім як з підстав, у ст
рок та у порядку, визначених с
т.ст. 237-239 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,
відповідальний секретар:

Єрко С.М.