Справа № 22-а-6363/2007
Суддя: Синельщікова О.В.
Дата ухвалення: 2007-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
жовтня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого, судді
Синельщікової О.В. суддів
Горбань В.В.

Куриленка О. С при секретарі Галіч Ю.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Представництва Фонду майна Автономної Республіки Крим у
містах Джанкой, Армянськ, Красноперекопськ та у Джанкойському, Первомайському і Красноперекопському
районах, Фонду майна Автономної
Республіки Крим, Фонду Державного майна
України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Джанкойського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 24 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною
постановою Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 24
липня 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до Представництва Фонду
майна Автономної Республіки Крим у містах Джанкой, Армянськ,
Красноперекопськ та у Джанкойському,
Первомайському і Красноперекопському районах, Фонду майна Автономної Республіки Крим, Фонду Державного майна України про стягнення
компенсації за затримку розрахунку при звільненні відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування постанови суду і
просить ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що

постанова
суду незаконна і необгрунтована,
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не повно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, і висновки суду не відповідають
обставинам справи. Вказує, що посилання
суду на те, що нею пропущений
строк, встановлений статтею 233 Кодексу
законів про працю України необгрунтовані,
оскільки згідно зі статтею 238 Кодексу законів про працю України при
розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235),
орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату
працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Крім того,
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що

Справа №
22-а-6363/2007 р. Головуючий
в першій

інстанції
Онищенко Т.С.

Доповідач Синельщікова О.В.

компенсація
за затримку розрахунку при звільненні не може бути стягнена з Представництва
або Фонду майна АР Крим в порядку статті 117 Кодексу законів про працю України
внаслідок відсутності їх вини, а позовні
вимоги до Фонду Державного майна України не можуть бути задоволені тому що Фонд
Державного майна України не є власником (або уповноваженим органом) установи
(Представництва), яка звільнила позивача
і на якого законом покладений обов'язок здійснити розрахунок при його
звільненні, оскільки згідно з п. 27
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року „Про
практику застосування судами законодавствапро оплату праці" судам
необхідно враховувати, що згідно зі
статтею 21 Кодексу законів про працю України належним відповідачем у справі за
позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа,
організація), з якою позивачем
укладено трудовий договір.

Заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши доводи скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою і не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

При
апеляційному перегляді справи встановлено,
що позивачка ОСОБА_1 з 17 жовтня 2000 року працювала у Представництві
Фонду майна Автономної Республіки Крим у містах Джанкой, Армянськ,
Красноперекопськ та у Джанкойському,
Первомайському і Красноперекопському районах, з 03 листопада 2003 року - на посаді
головного спеціаліста, знаходилася на
державній службі, має 11 ранг державного
службовця 6 категорії.

Наказом
№ 15-лс від 24 липня 2006 року позивачка звільнена з роботи з 25 липня 2006
року у зв'язку з ліквідацією представництва за п. 1 статті 40 Кодексу законів
про працю України (а.с. З).

Підставою
для звільнення став наказ Фонду майна Автономної Республіки Крим №22 від 21
січня 2006 року „Про ліквідацію Представництва Фонду майна Автономної
Республіки Крим у містах Джанкой, Армянськ, Красноперекопськ та у Джанкойському, Первомайському і Красноперекопському
районах", виданий на виконання
листа Фонду державного майна України №10-14/20681 від 20 грудня 2005 року про
припинення з 01.01.2006 року фінансування Представництва за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Постановою
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05 вересня
2006 року з Фонду майна України на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість по
заробітній платі з 01 січня 2006 року по липень 2006 року у сумі 9050, 19 грн.
та витрати на відрядження у розмірі 53, 33 грн. (а.с. 43-44).

Звернувшись
у січні 2007 року з позовом про стягнення заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України, позивачка посилалася на те, що з вини Фонду державного майна
України, який незаконно припинив
фінансування Представництва за рахунок коштів Державного бюджету України, було порушено її право на отримання в день
звільнення всіх належних сум, яке
встановлено статтею 116 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
роботодавець позивачки - Представництво Фонду майна Автономної Республіки Крим
у містах Джанкой, Армянськ, Красноперекопськ та у Джанкойському, Первомайському і Красноперекопському
районах, а також Фонд майна АР Крим як
власник не мали можливості здійснити своєчасно

розрахунок
з позивачкою у зв'язку з незаконним припиненням іншим відповідачем фінансування
Представництва за рахунок коштів Державного бюджету України, а Фонд державного майна України не може
відповідати перед працівниками за нормами статті 117 Кодексу законів про працю
України.

Колегія
суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням, як відповідним обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального
закону.

Відповідно
до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом
першої інстанції встановлено, що
зазначена норма трудового права відповідачем - Представництвом Фонду майна
Автономної Республіки Крим порушена,
розрахунок з позивачкою у встановлений законом строк не проведений.

Представництво
Фонду майна АР Крим у містах Джанкой,
Армянськ, Красноперекопськ та у
Джанкойському, Первомайському і
Красноперекопському районах, в якому
працювала позивачка, як юридична особа і
державний орган було створено Фондом майна АР Крим та знаходилося в його
підлеглості, але утримувалося за рахунок
Державного бюджету України, внаслідок
чого кошти у бюджеті Автономної Республіки Крим на утримання Представництва не
були передбачені.

До 2006
року представництва Фонду майна АР Крим утримувалися Фондом державного майна
України за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до пункту 10
Положення про представництво Фонду майна Автономної Республіки Крим в
місті, районі, затвердженого постановою Уряду Автономної
Республіки Крим від 02 листопада 1995 року № 325 та погодженого Верховною Радою
Автономної Республіки Крим і Фондом майна України.

Фонд
державного майна України незаконно припинив з 01 січня 2006 року фінансування
Представництва, тому попереднім судовим
рішенням заробітна плата на користь позивачки була стягнута саме з Фонду
державного майна України.

Відповідно до
статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у
строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь
працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки
визначає орган, який виносить рішення по
суті спору.

Зазначена
норма передбачає відповідальність роботодавця перед працівниками за несвоєчасне
проведення розрахунку при звільненні.

Враховуючи, що фінансування Представництва було незаконно
припинено Фондом державного майна України,
який при розпорядженні бюджетними коштами не передбачив негативних
наслідків своїх дій та не забезпечив дотримання трудових прав працівників
Представництва, роботодавець позивачки -
Представництво Фонду майна АР Крим, а
також Фонд майна АР Крим не несуть відповідальності перед позивачкою за
несвоєчасний розрахунок за відсутності їх вини.

Стаття
117 Кодексу законів про працю України не передбачає відповідальність перед
працівниками іншої особи, окрім самого
підприємства, установи, організації,
яка звільнила працівника, а тому
колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої
інстанції, що іншій відповідач - Фонд
державного майна України не підлягає відповідальності за зазначеною нормою.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На
підставі вказаного і керуючись статтями 195,
198, 200, 205,
207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Постанову
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця.