Справа № 2"а"-28/2008
Суддя: Суханова А.В.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 «а»-28
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15
липня 2008 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді Сухановій А.В.

при
секретарі Стратулатовій
А.С.,

розглянув
у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Макіївці адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання
дій неправомірними та стягнення недорахованої одноразової допомоги,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов адміністративний
позов ОСОБА_1. до Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання
дій неправомірними та стягнення недорахованої одноразової допомоги.

Позивач у судовому засіданні уточнила заявлені позовні вимоги у повному
обсязі та пояснила, що вона є інвалідом третьої групи, внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до вимог закону
вона має право на щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення з 2001 по 2007
роки у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальних
заробітних плат повинен визначатись на момент здійснення виплати. Але,
відповідачем за період з 2001 р. по 2004 р. їй було виплачено лише по 21,50
грн., а з 2005 р. по 2007 р. - по 90 грн. Таким чином, відповідачем їй не
доплачена компенсація на оздоровлення за 2001 р. - 718,50 грн., 2002 р. -
798,50 грн., 2003 р. - 926,50 грн., 2004 р. - 1026,50 грн., 2005 р. - 1238
грн., 2007 р. - 1510 грн. Просила суд визнати дії відповідача неправомірним та
стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради недоотриману суму компенсації
на оздоровлення за вказаний період в сумі 6218 грн.

Представники відповідачів -
Остроушко Т.М. та Тверженкова І.А., що діють на підставі довіреностей у
судовому засіданні вимоги позовної заяви ОСОБА_1. не визнали.

Представник відповідача - Остроушко
Т.М. пояснила, що по-перше, позивачем пропущений річний строк звернення до суду
за захистом прав, свобод, та інтересів. Виплата компенсацій на оздоровлення
ОСОБА_1. здійснювалась щорічно. Вважає, що підстав для поновлення пропущеного
строку у позивача немає. Дійсно, позивач є інвалідом третьої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи і їй як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1
категорії, ІІІ групи інвалідності передбачена щорічна компенсаційна виплата за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат,
розмір яких визначається на момент виплати. Однак, на підставі ст. 62 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, застосування
Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України, рішення
якого є обов'язковим для виконання місцевими органами виконавчої влади та
іншими органами. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року встановлена щорічна матеріальна допомога у розмірі 21,50 грн.
та 90 грн. - відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Виходячи з цього розміру
виплачується допомога на оздоровлення у 2003-2007 роках. Це повністю відповідає
нормам Конституції України, Законам України “Про державний бюджет” на
відповідні роки, а також Бюджетному кодексу, згідно з яким всі компенсації і
виплати проводяться з бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань. На підставі
викладеного, просила суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1.
Стосовно позовних вимог про стягнення виплат на оздоровлення за 2001-2002 роки,
просила суд відмовити у їх задоволені, оскільки відповідач є розпорядником
бюджетних коштів лише з 2003 року.

Представник відповідача - Тверженкова І.А., що діє на підставі
довіреності, підтримала думку представника Остроушко Т.М. та просила суд
відмовити позивачеві у задоволені її позовних вимог.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, перевіривши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон
№ 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам першої і
другої груп - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам третьої групи -
чотири мінімальних заробітних плати. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

У
судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради, є учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, інвалідом третьої групи (категорія 1) (а.с. 2,5,6).

Але, при
виплаті щорічної допомоги ОСОБА_1. Управління керувалося постановою Кабінету
міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 836),
вимогами якої розмір вказаної допомоги встановлений для інвалідів 3 групи -
21,50 грн., а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005
року “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), розмір такої
допомоги встановлений 90 грн.

Згідно з
вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними
постановами №№ 836, 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для
інвалідів третьої групи 21,50 грн. та з 2005 р. - 90 грн. відповідно.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003,
2004, 2005, 2007 року, а не постанови №№ 836, 562.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 21,50 грн. за період з 2003, 2004 та 90 грн. за період
2005, 2007 роки, суд вважає за необхідне визнати неправомірними та стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради недоотримані суми щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення, виходячи з розрахунку:

2003 рік
- 237 х 4 - 21,50 = 926,50 грн.

2004 рік
- 262 х 4 - 21,50 = 1026,50 грн.

2005 рік
- 332 х 4 - 90 = 1238 грн.

2006 рік
- 460 х 4 - 90 = 1750 грн., а всього 4941 грн. Розмір мінімальної заробітної
плати був визначений судом на момент виплати частини грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1. (а.с. 4).

Що
стосується проведення перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
за 2001, 2002 роки, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату
щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29.10.2003 року відповідно до п. 2 Порядку
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256 (зі
змінами та доповненнями), а також
відповідно до Закону України № 2638-ІІІ. Таким чином, вказані позовні
вимоги пред'явлені позивачем не до належного позивача та задоволенню не
підлягають.

Керуючись
ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р., ст.ст. 5-15, 159-163,
185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради про відмову ОСОБА_1у виплаті щорічної
разової допомоги на оздоровлення за період 2003, 2004, 2005, 2007 роки в
розмірах, встановлених Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради за рахунок коштів державного бюджету України
недоотримані суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за період
з 2003, 2004, 2005, 2007 роки на користь ОСОБА_1в розмірі 4941 грн.

В
частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради суми
щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за період з 2001, 2002 роки
ОСОБА_1відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення,
заяви про апеляційне оскарження та подання протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову надруковано у нарадчій
кімнаті у 1-ому примірнику.

Суддя А.В.Суханова