Справа № 22-а-2849/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю секретаря Маймуліної А.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Шаповал Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в м. Суми на постанову
господарського суду Сумської області від 06.02.2008року по справі № АС 10/22-08

за позовом
Приватного
підприємця ОСОБА_1

до
Державної податкової
інспекції в м. Суми

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 (надалі по
тексту позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової інспекції у м. Суми (надалі
по тексту відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною та
нечинною відмову від застосування спрощеної систему оподаткування на 2008р.
№86754/К/17-212 від 24.12.2007р.;

1
визнати право
підприємця ОСОБА_1 на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та
звітності, шляхом сплати єдиного податку на 2008 рік починаючи з 01.01.2008р.;

2
зобов'язати
Державну податкову інспекцію в м. Суми видати підприємцю ОСОБА_1, код НОМЕР_1, свідоцтво про сплату єдиного
податку на 2008 рік, з правом застосування спрощеної систему
оподаткування з 01.01.2008р.

Постановою господарського
суду Сумської області від 06.02.2008 року
позов задоволено. Визнано протиправною та
нечинною відмову приватному підприємцю ОСОБА_1 від застосування спрощеної системи оподаткування на 2008р.
№86754/К/17-212 від 24.12.2007 р. Визнано
право приватного підприємця ОСОБА_1 на
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності, шляхом сплати єдиного податку на 2008 рік
починаючи з 01.01.2008 р. Зобов'язано Державну податкову інспекцію в м. Суми
видати приватному підприємцю ОСОБА_1 свідоцтво
про сплату єдиного податку на 2008 рік, з правом застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2008 року.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції при прийнятті постанови Указу президента «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», що призвело до неправильного вирішення
справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що з метою
застосування спрощеної системи оподаткування в 2008р позивачем до відповідача було подано заяву про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності на
2008 р. №40482/К від 12.12.2007 р.

_________________________________________________________________________________________

Справа №22-а-2849/08 Головуючий
1 інстанції: Малафєєва І.В.

Категорія: 41 Доповідач:
Шевцова Н.В.

Відповідач відмовив в застосуванні
спрощеної система оподаткування на 2008 р.,
мотивуючи тим, що позивачем було перевищено граничний обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за півріччя 2007 року в сумі 1 840 396,56
грн.

Плановою
документальною перевіркою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) приватного підприємця ОСОБА_1,
яка проводилася з 28.09.2007 р. по 11.10.2007р.
(акт перевірки НОМЕР_1 від 23.10.2007р.) було встановлено порушення позивачем
ст. 1 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.98р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів

малого підприємництва" - обсяг
виручки від реалізації ним продукції (товарів) перевищив 500 тис. грн. за календарний рік.

Податковою
перевіркою встановлено, що в період з 16.12.2005 року до 30.06.2007 року позивач займався комісійною торгівлею, зокрема, продажем молоточної продукції.

Позивачем було
укладено договори комісії на продаж продукції з ВАТ «Шосткінський
міськмолкомбінат» та ТОВ «СБ Трейд». За договорами комісії позивач від свого імені здійснював операції з продажу
товарів, а тому на розрахункові рахунки в
період з 16.12.2005 р. по 30.06.2007 р. надійшли кошти в сумі 5 188 611,49 грн., в т.ч. за перше півріччя 2007
р. в сумі 1 840 396,56 грн.

В акті
перевірки відповідач зазначає, що обсяг фактично отриманої на розрахунковий рахунок виручки від
здійснення операцій з продажу товарів у 2 кв. 2006 року склав 684 264,13 грн., у 3 кв. 2006р. - 696 290,15 грн., у 4 кв.
2006р. - 732 554,66 грн., у І кв. 2007 р. -
847 923,85 грн. та у II кв. 2007р. -
992 476,7 грн.

На підставі
акту перевірки НОМЕР_1 від 23.10.2007р. «Про результати планової документальної перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів)
позивачу за період з 16.12.2005р. по
30.06.2007 р.» відповідачем податковим
повідомленням - рішенням НОМЕР_1 від 06
листопада 2007р., визначила податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму
6505,64 грн., а податковим повідомленням - рішенням Державної додаткової
інспекції в м.. СумиНОМЕР_1 від
06.11.2007 р. було визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 990924,00 грн.,
в т. ч за 658916,00 грн. основного платежу, за штрафними (фінансовими)
санкціями 329458,00 грн. та 2550,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 1 Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування" виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг), а в самому
Указі та інших нормативних актах ДПА України, які стосуються спрощеної системи
оподаткування, прямо не зазначено яким чином визначається виручка від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) для цілей оподаткування, тому
відповідачем був зроблений помилковий висновок про те, що всі грошові
надходження є виручкою позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що видом діяльності позивача є комісійна торгівля - молоточною продукцією, згідно договорів
комісії № 614 від 01.03.2006 р. з ВАТ «Шосткінський
міськмолкомбінат» та № 4 від 01.01.2005 р. з ТОВ «СБ Трейд».

Умови зазначених договорів передбачають,
що ОСОБА_1як комітент, за винагороду, здійснює
від свого імені, але в інтересах і за рахунок комітентів - ВАТ «Шосткінський міськмолкомбінат» та ТОВ «СБ Трейд»
продаж товарів (продукції). Крім
того, за зазначеними договорами товар та грошові кошти за його реалізацію, які отримував підприємець ОСОБА_1належать виключно
комітентам ВАТ «Шосткінський міськмолкомбінат» та ТОВ «СБ Трейд».

Отже, виручкою від
реалізації у позивача є виключно сума комісійної винагороди, що становила у
2005 році 299007 грн., у 2006 році -276339
грн., у 1-2 кв. 2007 р. - 148704 грн.

Колегія суддів вважає, що відповідач довільно і неправомірно тлумачить
норми чинного законодавства, оскільки відповідачем не було взято до уваги те,
що ст. 1011 Цивільного кодексу України чітко визначено, що за договором комісії
одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони
(комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента, при цьому право власності на товар, переданий на реалізацію
залишається за комітентом. Йому ж належать і грошові кошти, отримані від
продажу цього товару, а виручкою комісіонера (позивача) в цілях оподаткування є
лише комісійна винагорода за виконання такого договору комісії, саме така
комісійна винагорода і повинна враховуватися для визначення обсягу виручки
позивача за відповідний рік з метою перебування позивачем на спрощеній системі
оподаткування.

Таким чином, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та
відповідно об'єктом оподаткування єдиним податком є лише комісійна винагорода,
яка надійшла суб'єкту підприємницької діяльності - платнику єдиного податку як
плата за надані послуги, а ні вся сума транзитних грошових коштів, які
підлягають обов'язковому перерахуванню третій особі (комітенту). Тобто, грошові
кошти, що надійшли суб'єкту підприємницької діяльності - платнику єдиного
податку, не є його власністю, оскільки піддягають обов'язковому перерахуванню
третій особі (комітенту); а тому ці кошти не є виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) та не можуть бути об'єктом оподаткування
єдиним податком та не можуть враховуватися для визначення обсягу виручки за
відповідний рік з метою визначення можливості застосування спрощеної системи
оподаткування.

Згідно з ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб -
підприємців застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з Закону України „Про систему оподаткування", згідно з яким
при визначенні зобов'язань по сплаті податків та зборів (обов'язкових платежів)
повинен бути забезпечений однаковий підхід до всіх платників, можливо зробити
висновок, що порядок визначення виручки від посередницьких операцій повинен
бути однаковим і для фізичних, і для юридичних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що
включення органом податкової служби до складу оподатковуваної виручки і
транзитних коштів, отриманих підприємцем від договорів комісії законодавчо не
обґрунтовано. Тобто виручкою є лише комісійна винагорода підприємця, а не вся
сума, що поступила йому на рахунок.

Кошти, що поступили транзитом на розрахунковий рахунок суб'єкта
підприємницької діяльності - платника єдиного податку, не є його власністю,
оскільки підлягають обов'язковому перерахуванню третій особі, тому ці кошти не
являються виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) та не
можуть бути, предметом оподаткування єдиним податком.

Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України „Про комітети Верховної Ради
України" комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають
право надавати роз'яснення щодо застосування положень законів України.

Відповідно до листа Комітету Верховної ради України з питань фінансів і
банківської діяльності № 06-10/206 від 11.04.01 р. у нормах Указу мова може йти
лише про виручку від реалізації (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг),
що належить суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі за правом
власності. Обсяг виручки фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності,
який є платником єдиного податку згідно з Указом та здійснює діяльність згідно
з договором комісії і виступає у цьому договорі комісіонером, складається з сум
комісійної винагороди, отримуваної таким комісіонером згідно з договором комісії.

Стаття
19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідач
необґрунтовано визначивши обсяг виручки позивача, безпідставно відмовив йому в
застосуванні спрощеної системи оподаткування.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції правильно та
повно встановив всі обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо віднесення до виручки суб'єкта
підприємницької діяльності, який здійснює комісійну торгівлю, всіх коштів, що
надходять на його розрахунковий рахунок, а не коштів у межах комісійної
винагороди суперечать наведеними нормативно-правовими актами та висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Суми - залишити
без задоволення, а постанову господарського суду Сумської
області від 06.02.2008 року по справі № АС 10/22-08 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 24.06.2008 року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова