Справа № 2-а-160/2007
Суддя: Шевченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Спр.№2-а-160/2007р.
ПОСТАНОВА

іменем України

23 травня 2007
року Оболонський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого
судді Шевченко Л.В.

при
секретарі Бондаренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового

комісаріату, Головного Управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про

бездіяльність Київського військового комісаріату по
належному

нарахуванню
підвищень до пенсії, про зобов'язання
провести перерахунок призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів про зобов'язання
провести перерахунок призначеної пенсії,
посилаючись на те, що відповідач
Київський військовий комісаріат не належним чином провів йому перерахунок
раніше призначеної пенсії з урахуванням того,
що він є інвалідом війни 3-ї
групи і згідно діючого законодавства має право на щомісячне підвищення
пенсії в розмірі 200 % від
мінімальної пенсії за віком.

Однак, військовий комісаріат на його звернення
перерахувати пенсію відповідно до чинного законодавства, а саме до п. "в" ст. 15 Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року відмовив,
посилаючись на те, що відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002
року № 1 "Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", розрахунок надбавок та підвищень передбачених
законодавством України провадиться виходячи із розміру 19 грн. 91 коп.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, уточнивши їх,
і просить позов задовольнити,
зобов'язавши військомат провести перерахунок підвищення до пенсії з 01.01.2005 року по день постановления рішення судом.

Відповідач
- Київський
військовий комісаріат у судове засідання своїх представників не направив, про день,
час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, проти позову заперечує.

Відповідач
Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві проти позову заперечує.

Вислухавши
пояснення позивача, його
представника, пояснення представника
Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві,
дослідивши матеріали справи та представлені сторонами докази суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
наказу Головнокомандуючого сухопутними військами Збройних сил України № 154 від 17.06.2004 р. позивача
звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б"
пункту 67 (за
станом здоров'я), що вбачається з витягу
з наказу командира військової частини А 1552
від 10.08.2004р. №
206 (а.с. 31).

Згідно
дослідженого в судовому засіданні посвідчення,
ксерокопія якого є в матеріалах справи,
позивач ОСОБА_1 являється інвалідом 3-ї групи війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів
війни (а.с. 8).

Як
пояснив позивач в судовому засіданні,
його право на підвищення пенсії в розмірі 200 % від мінімальної пенсії за віком відповідно ст. 15 п. "в"
Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року відповідачем порушується, пенсія обчислюється з порушенням чинного
законодавства, а саме підвищення пенсії
проводиться виходячи з суми 19
грн. 91 коп., встановленої Постановою Кабінету міністрів
України № 1 від 03.01.2002 року, яка не є і не була мінімальною пенсією за
віком в оспорювані періоди часу.

Положення ст. 15 п. "в"
Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" повторюються в ч. 4 ст. 13 (пільги
інвалідам війни) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року, де зазначено,
що "інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 400 процентів
мінімальної пенсії за віком, П групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, Ш групи - 200 процентів
мінімальної пенсії за віком".

Суд
враховує, що Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05.10.2005 року частина
четверта ст. 13
викладена в наступній новій редакції "інвалідам війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 50 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, П групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III
групи - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність". Згідно прикінцевих положень даний закон набрав
чинності з 01 січня 2006 року.

Пояснення
позивача частково підтверджуються і письмовими поясненнями відповідачів з
посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій, призначених
відповідно до

Закону України
"Про пенсійне забезпечення" із змінами та доповненнями (а.с. 19,
32-33).

В своїй
постанові від 15.04.2005
року № 4 Пленум ВС України в п.13
вказує, що підвищення пенсії за вислугу
років згідно ст. 15
Закону № 2262-XII
провадиться у відповідних відсотках від розміру мінімальної пенсії за
віком.

В
Постанові Кабінету Міністрів України №
1 від 03.01.2002 року не
зазначено про те, що сума 19 грн. 91 коп. є
мінімальною пенсією за віком (а.с. 42).

Як
вбачається з Постанови KM України №
1706 від 19.12.1999 року
мінімальна пенсія за віком з 01
січня 2000 року
становила 42 грн. з
подальшим її збільшенням до 47,
30 грн. з 01 квітня 2002 року відповідно
до Постанови KM України №
279 від 13.03.2002 року.

Далі пенсія за віком була визначена в сумі 50 грн. з 01
липня 2003 року

згідно постанови KM України від
15.04.2003 року, з 01
січня 2004

року 92, 5 грн. згідно ст. 28 п.1 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " № 1058 - ІУ від 09.07.2003 року ( у розмірі 20 % від середньої
заробітної плати по Україні за минулий рік).

З 01.01.2005 року встановлена
пенсія за віком в сумі 332
грн. згідно ст. 28
пункту 1 частини 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " № 1058 - ІУ від 09.07.2003 року (частина
перша ст. 28
в редакції Закону № 2291-ІУ
від 23.12.2004 року) та
Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" на
рівні прожиткового мінімуму ( ст. 65 для осіб, "...
які втратили працездатність").

Тобто
сума 19, 91 грн. не
була мінімальною пенсією за віком в спірні періоди, тому не може застосовуватись як базова для
обчислення пільг, які надані учасникам
війни згідно зі ст. 14, п.20 ч.4 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту" № 3551-XII
від 22.10.1993 року
та ст.
15 п.
"в" " Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, є порушенням
конституційних прав позивача.

Рішенням
Конституційного Суду від 20
березня 2002 року № 5-рп/2002
визнано неконституційним звуження змісту та обсягу права на пільги шляхом
прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Таким
чином, суд вважає, що дії відповідача щодо виплати позивачеві
підвищення пенсії як інваліду війни 3-ї
групи на підставі п.п. "є" п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, тобто без врахування змін розміру мінімальної
пенсії за віком, є протиправними.

Відповідно
до ст.
8 Конституції
в Україні діє принцип верховенства права. Кабінет Міністрів України в своїй
діяльності, до якої належить і видання
постанов, повинен керуватися
Конституцією та Законами України.

При
постановленні даного рішення суд враховує також положення Конвенції "Про
захист прав людини та основних свобод",
яка захищає право громадянина на рівність перед законом і заборону
дискримінації.

З
урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, щомісячне підвищення пенсії позивачу не
відповідає тим змінам мінімальної пенсії за віком та іншим законам, які були предметом дослідження в судовому
засіданні, та вважає за необхідне задовольнити
позов ОСОБА_1 у відповідності
з діючим законодавством.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 2, 9,
10, 70, 71,
104, 158-163 КАС
України, ст. ст. 8,
22 ч.3 Конституції" України, ст.
ст. 2,
13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року із змінами
внесеними Законом України від 05.10.2005
року, ст. 15
п. "в" Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, ст.
ст. 28 п.1 ч.1, ст. 63 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " № 1058 - ІУ від 09.07.2003 року, Законом України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії",
Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002
року, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 15.04.2005
р. № 4, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати
Київський міський військовий комісаріат провести з 01.01.2005 року по 23.05.2007 року перерахунок
підвищення до нарахованої ОСОБА_1 пенсії,
як інваліду війни Ш групи, згідно
зі ст.
15 пунктом
"в" Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 9
квітня 1992 року № 2262-ХІІ із
розрахунку 200 % мінімальної
пенсії за віком виходячи з встановленого законодавством розміру мінімальної
пенсії за віком та ст. ст. 2,
13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року:

З 01.01.2005 року по 01.01.2006 року згідно ст. 28 пункту 1 частини 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " № 1058 - ІУ від 09.07.2003 року (частина
перша ст. 28
в редакції Закону № 2291-ІУ
від 23.12.2004 року) та
Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" на
рівні прожиткового мінімуму ( ст. 65 для осіб, "...
які втратили працездатність") з суми - 332 грн. 00
коп.;

З 01.01.2006 року по 23.05.2007 року згідно
ч.4 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22.10.1993
року із змінами 2005
року - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність".

Зобов'язати
Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі нарахувань Київського
міського військового комісаріату вчинити

належні
дії по виплаті ОСОБА_1 своєчасно не отриманих пенсійних сум (підвищень до
пенсії за інвалідність за період з 01.01.2005
року по 23.05.2007 року).

постанова
може бути оскаржена до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва шляхом подачі в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160
КАС України - з дня
складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя