Справа № К-24347/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі :

суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Сороки М.О.,

Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Приморської
селищної ради про визнання незаконним рішення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просив визнати незаконним рішення 17 сесії 5 скликання
Приморської селищної ради від 02.08.2007р. № 533 "Про відмову ОСОБА_1 у
затвердженні проекту відводу земельної ділянки" та зобов'язати відповідача
розглянути в установленому законодавством порядку його заяву про затвердження
проекту відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва готелю за адресою:АДРЕСА_1.

Постановою Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 19 жовтня 2007 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2007 року, позов
ОСОБА_1 задоволено.

В касаційній скарзі Приморська селищна рада, просить
скасувати вказані судові рішення та прийняти нове, яким у позові ОСОБА_1
відмовити, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального
і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);

безсторонньо (неупереджено);

добросовісно;

розсудливо;

з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення;

своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судами при розгляді даної справи було повно і всебічно
встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у
відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей
спір.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду
громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без
громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним державам.

Оренда земельної ділянки може бути
короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі"
передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим
Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими
відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 6 цього ж Закону орендарі
набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом
України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Приморської селищної ради від
24.12.1999. № 225 ОСОБА_2 надано в довгострокову оренду земельну ділянку площею
0,15 га для будівництва готелю за адресою:АДРЕСА_1.

Пунктом 4.1 цього рішення ОСОБА_2 рекомендовано в 1-му
кварталі 2000 року оплатити вартість проектно-винахідних робіт по газифікації
смт. Приморський в сумі 180 000 грн.

В подальшому на підставі рішення Приморської селищної
ради від 24.12.1999. № 225 між сторонами у даній справі укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки, який був зареєстрований 24.03.2000року.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_2 було виготовлено
технічну документацію і отримано висновок про можливість встановлення меж земельної
ділянки.

29 грудня 2005 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 вести
свої справи строком на три роки.

Позивач, представляючи інтереси ОСОБА_2, 14
грудня 2006 року звернувся до відповідача із заявою про включення до повістки
денної грудневої сесії Приморської селищної ради питання
щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки.

Оскарженим рішенням 17 сесії 5 скликання Приморської селищної ради від 02.08.2007р. № 533
ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту відводу земельної ділянки в зв'язку з
невиконанням умов п. 4.1 рішення Приморської селищної ради від 24.12.1999. №
225.

Приймаючи рішення про задоволення позову,
судами попередніх інстанцій обґрунтовано визнано, що п. 4.1 рішення Приморської селищної ради від 24.12.1999. № 225 має
рекомендаційний характер і надання земельної ділянки в оренду чи затвердження
проекту відведення такої ділянки не може бути поставлено в залежність від його
виконання.

При цьому суди виходили з того, що у відповідності із ст. 13 Закону України "Про оренду
землі" договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного
законодавства.

Статтею 15 цього Закону визначені істотні умови договору
оренди земельної ділянки, якими є:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки
орендарю;

умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6,
11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору
оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі
можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта
оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути
на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Статтею 16 Закону України "Про оренду
землі", в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин, визначений порядок укладення договору оренди
земельної ділянки, відповідно до якого особа, яка
бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної
власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

Розгляд заяви (клопотання) і надання
земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним
кодексом України.

У разі згоди орендодавця передати земельну
ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог
цього Закону.

Судами встановлено, що позивачем виконано всі умови
рішення Приморської селищної ради від 24.12.1999. № 225, які визначені
законодавством та договором оренди земельної ділянки.

За таких обставин місцевий суд у відповідності із
наведеними правовими нормами задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1, з чим
погодився і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують і при ухваленні
оскаржуваних судових рішень порушень норм матеріального та процесуального права
ними допущено не було.

За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС
України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень, то суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приморської селищної ради залишити без задоволення, а
постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 19 жовтня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня
2007 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :