Справа № 2а-6189/08/8
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Київська, 150, м. Сімферополь, Автономна Республіка
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній
справі

04.11.08

Справа №2а-6189/08/8

Суддя Окружного адміністративного суду Автономної
Республіки Крим Кушнова А.О.,
розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1

до Верховного
суду України, м. Київ Голови Верховного
Суду України Онопенко Василя Васильовича
про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувіся до Окружного адміністративного суду АР Криміз адміністративним
позовом до Голови Верховного суду України Онопенко В. та до Верховного суду
України про встановлення відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень Верховного суду України;
про визнання противоправною та недійсною ухвали, дії та бездіяльності
Верховного Суду України; про зобов'язання Верховного Суду України постановити
ухвалу про зобов'язання Ялтинського міського суду повернути занадто сплачену
суму судових витрат позивачу; про зобов'язання Верховного Суду України
скасувати його ухвалу від 27.08.08 р.; про визнання противоправними та
недійсними дії та бездіяльності Голови Верховного суду України Онопенко В.; про
зобов'язання Голову Верховного суду України Онопенко В. узагальнити судову
практику.

Розглянувши адміністративний позов, суд дійшов висновку
про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по адміністративній
справі з огляду на нижченаведене.

Виходячи з системного аналізу положень ст. 2, п.п. 1,7,9
ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 КАС України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські функції і не можуть бути, відповідно,
відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу на
висновки Конституційного Суду України, наведені у п. 4.2 мотивувальної частини
Рішення від 23.05.2001р. №6-рп/2001 (справа щодо конституційності ст. 248-3 ЦПК
України 1963р.), за якими визначено, що правосуддя в Україні здійснюється
шляхом розгляду та вирішення справ по спорах відповідно до процесуального
законодавства України. Отже, скарги на дії, бездіяльність та рішення суддів при
розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ,
справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному
відповідним процесуальним законодавством, зокрема, в порядку апеляційного та
касаційного провадження. Адже, законність або правомірність процесуальних актів
і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за
межами передбаченого законом процесуального контролю.

Як вже було вище зазначено, позивачем в
адміністративному позові заявлено декілька вимог. При цьому, основною вимогою є
визнання недійсною ухвали Верховного Суду України від 27.08.08 р., оскільки
остання була прийнята, на думку позивача, із порушенням приписів ст. 328 ЦПК
України. Інші вимоги щодо спонукання
Верховного Суду України розглянути касаційну скаргу позивача є
похідними, оскільки сутність рішення за ними залежить від задоволення вимог
щодо правомірності прийняття оспорюваної ухвали суду (тобто стосовно позовних вимог з
визнання протиправними дій з її прийняття та визнання ухвали недійсною).

При цьому, як вбачається зі змісту адміністративного
позову, позиція позивача ґрунтується серед іншого на положеннях ч. 2 ст. 1
Закону України “Про статус суддів”, відповідно до якої судді є посадовими
особами державної влади, тобто є суб'єктами владних повноважень у розумінні
положень п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, а тому спір щодо дій, у тому числі й процесуальних,
які знайшли своє відображення в ухвалі Верховного Суду України від 27.08.2008
р. та в компетенції Голови Верховного Суду України Онопенко В., щодо здійснення
ним правосуддя, є справою адміністративною юрисдикції.

Така позиція є, на думку суду, помилковою з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України “Про судоустрій
України” ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справ у суді, до
підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Проте, законність процесуальних актів і дій
(бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може
перевірятися за межами передбаченого процесуального контролю. Намагання зробити
це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є
протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну
незалежність суду.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного
суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом з цим, у розумінні вже зазначеного рішення
Конституційного Суду України від 23.05.2001р. №6-рп/2001 не розглядаються
скарги громадян на акти та дії суддів, пов'язані зі здійсненням правосуддя,
порядок оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством
України. Тобто, лише акти, дії або бездіяльність посадових чи службових осіб
судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені
громадянами в судовому порядку.

Зазначене прямо кореспондується із положеннями ст. 55
Конституції України, відповідно до якої судовий захист прав і свобод людини і
громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини
і громадянина. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії
ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Згідно з ч. 2, 3
ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини,
що виникають в державі, судочинство здійснюється Конституційним Судом України
та судами загальної юрисдикції, що означає, що до юрисдикції Конституційного
Суду України та судів загальної юрисдикції належить, саме відповідно до їх
повноважень, також вирішення питань, які мають правовий характер в рамках
територіальності та спеціалізації, на яких будується система судів загальної
юрисдикції в України відповідно до положень ст. 125 Конституції України.

Разом з тим, у
розумінні положень п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
процесуальний акт суду, винесений в рамках розгляду конкретної справи
відповідно до норм процесуального законодавства, не є правовим актом
індивідуальної дії, як не відноситься такий процесуальний документ й до актів
нормативного характеру, хоча й є обов'язковим для виконання на території
України за умови набрання ним законної сили.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суд
відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 17, п.
1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного
Суду України та до Голови Верховного Суду України Онопенко В. про визнання дій
такими, що порушують конституційні права громадянина, визнання ухвали суду
недійсною та спонукання до виконання певних дій.

Надіслати на адресу позивача копію ухвали про відмову у
відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та
усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не
були подані у встановлені строки.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня отримання, у разі неподання заяви про
апеляційне оскарження (апеляційної скарги).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження
апеляційна скарга не подана, ухвала набуває законної сили через 10 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Протягом 5 днів з дня отримання ухвали до
Севастопольського апеляційного адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної Республіки Крим може бути подана заява про
апеляційне оскарження, після подачі якої, протягом 10 днів може бути подана
апеляційна скарга.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кушнова А.О.