Справа № 22-3359/2007
Суддя: Бондаренко Л.І.
Дата ухвалення: 2007-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22- 3359 Головуючий в 1 інстанції
14 Доповідач
ПОСТАНОВА

Іменем України

2007р. червня 12
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

судців
Бондаренко Л.І., Бабенко П.М. при секретарі Таранець В.О.

за участю
ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на постанову
Кіровського районного суду м. Донецька від 13 лютого 2007р.

по справі за
позовом ОСОБА_2 до Донецької міської Ради про визнання дій незаконними і про
поновлення порушеного права.

ВСТАНОВИВ:

26
лютого 2007р. ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на
постанову Кіровського районного суду м. Донецька від 13 лютого 2007р., якою його вимоги до Донецької міської Ради
про визнання дій незаконними і про поновлення порушеного права залишені без
задоволення.

Просить
скасувати постанову суду з ухваленням нової постанови по суті його вимог та
визнати за ним права про безкоштовний проїзд всіма видами міського
пасажирського транспорту - маршрутними автобусами, маршрутними таксі усіх форм власності (крім
таксі).

У
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить постанову суду скасувати, задовольнив його вимоги.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,

постанова
суду - скасуванню з ухваленням у відповідності з вимогами п.4 статті 202 КАСу
України нової постанови.

Судом
першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є ветераном військової
служби, має посвідчення ветерана
військової служби. Відповідно до
ст. 6 п. 11

Закону України «Про статус ветеранів
військової служби і їх соціальний захист» від 24.03.1998 р. № 203/98-вр, із змінами від 5.05.2001 р. ветеранам
військової служби наданий безкоштовний проїзд всіма видами міського
пасажирського транспорту ( за винятком таксі).

Суд
дійшов до висновку, що позивач не навів
переконливих доказів про те, що
Донецькою Міськрадою ухвалювалося рішення в частині ліквідації пільг ветеранів
військової служби, які передбачені
статтею 6 п. 11 вказаного Закону.

Апеляційний
суд, перевіривши доводи апеляційної
скарги не погоджується у повному обсязі з рішенням суду про відсутність прав
позивача на безкоштовний проїзд на мікроавтобусах (маршрутні таксі) з таких
підстав.

У
матеріалах справи є відповідь відділу транспорту та зв"язку Донецької
міської ради від 12 квітня 2006р., у
якій зазначено, що безкоштовний проїзд
ветеранів-пенсіонерів війської служби у мікроавтобусах і автобусах, працюючих на міських маршрутах М. Донецька у
режимі „маршрутне таксі" - не розповсюджується.

Суд
першої інстанції з врахуванням цієї відповіді послався на положення Закону
України „Про автомобільний транспорт",
зокрема, згідно ст. 4
Закону України «Про автомобільний транспорт»,
у яких зазначено, що види і
об'єми пільгових перевезень встановлюються замовленням, в якому визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, що
здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

У
відповідності із ст. 6 Закону України «Про автомобільний
транспорт» організація пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах
загального користування покладається на виконавський орган міської Ради.

Згідно ст. 7 Закону „Про автомобільний
транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування
зобов"язані забезпечувати формування автобусної маршрутної мережі
загального користування, забезпечувати
компенсацію втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових
категорій пасажирів та регулювання тарифів.

Згідно ст. 35
Закону України «Про автомобільний транспорт» послуги пасажирського
автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів
автобусами, на таксі та легковими
автомобілями на замовлення.

Тобто
суд дійшов до висновку, що необхідно ще
компенсація автомобільним перевізникам для перевезення осіб, які мають пільги на безкоштовний проїзд.

Даний
висновок відповідає діючим нормативним актам і з яким погоджується апеляційний
суд.

Рішення
суду про відмову в задоволенні позовних вимог через відсутність коштів для
забезпечення безкоштовного проїзду позивача на час розгляду даних вимог
відповідає обставинам по справі, нормам
матеріального права.

Суд
першої інстанції послався на положення Закону України „Про автомобільний
транспорт", які втратили чинність у
зв"язку з новою редакцією Закону України „Про автомобільний
транспорт", діючий з 4 квітня
2006р.

У
відповідності з чинним Законом „Про автомобільний транспорт" визначений
інший термін щодо поняття таксі,
автобусного маршруту, тощо.

Тому
висновок суду про те, що підстав для
визнання права позивача
на безкоштовний проїзд в маршрутних таксі м. Донецька не має, не відповідає нормам матеріального права.

Дійсно, згідно з статтею 37 Закону „Про автомобільний
транспорт" автомобільному перевізнику,
який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального
користування, забороняється відмовлятися
від пільгового перевезення. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються
замовленням, у якому визначається
порядок компенсації автомобільним перевізникам,
які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального
користування, збитків від цих
перевезень.

У
відповідності з положенням статті 35 Закону послуги пасажирського
автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів
автобусами, на таксі, та легковими автомобілями на замовлення.

Перевезення
пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у
режимах перевезень: регулярні, регулярні
спеціальні, нерегулярні.

Стаття 1
Закону України дає визначення основних термінів: автобусний маршрут - шлях
проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями
на дорозі для посадки пасажирів. Автобусні маршрути за видами перевезень
поділяються на: загального користування,
спеціальних перевезень,
нерегулярних перевезень. Пунктом 11 статті 35 Закону перевезення
пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у
режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Виходячи
із пояснень даного закону щодо користування автобусними маршрутами у його
режимах, маршрутні таксі відносяться до
автобусного маршруту загального користування - автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні пасажирські
перевезення.

Тому
доводи в апеляційній скарзі щодо правильного визначення терміну
„таксі", „маршрутного таксі" і
правом на безкоштовний проїзд у маршрутному таксі" заслуговують до уваги.

Згідно
Закону України „Про автобільний транспорт" перевезення пасажирів
автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюються
автомобільними перевізниками на автобусних маршрутах загального користування на
договірних умовах з органами виконавчої влади і органами місцевого
самоврядування.

Відповідно
до ст. 37 Закону України «Про
автомобільний транспорт», пільгові
перевезення пасажирів, які відповідно до
законодавства користуються такими правами,
забезпечують автомобільні перевізники,
що здійснюють перевезення пасажирів на автобусах маршрутах загального
користування. Види і об'єми пільгових перевезень встановлюються Законом, в якому визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, що
здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Об'єм
компенсації обумовлений розмірами субвенцій з державного бюджету місцевим
бюджетам на ці цілі.

Тобто
питання про компенсації та порядку залишається на даний час не змінився.

Виходячи
із норм матеріального права, обставин по
справі не можна погодитись з висновком суду про те, що права ОСОБА_1 не порушені,
але його

вимоги про надання цих пільг шляхом зобов'язання міської
ради надати посвідчення про надання пільг,
тощо, є передчасними.

Керуючись ст.
ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Кіровського районного суду м. Донецька від 13 лютого 2007р. скасувати, ухвали нову постанову.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької міської Ради про визнання дій незаконними і
про поновлення порушеного права відмовити.

Касаційна
скарга подається до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного
місяця з дня складання постанови в повному обсязі -15 червня 2007р.