Справа № 2-а-4928/2008
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20
червня 2008 р. Справа
№ 2-а-4928/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сауляка Юрія Васильовича,

При секретарі
судового засідання: Кащук С.В.

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача
: Ратушної Т.В., Соломахи М.В.

свідків :
ОСОБА_3., ОСОБА_6

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Староміського районного Пенсійного фонду
України у Вінницькій області, третьої особи - ВАТ "Вінницький електротехнічний
завод"

про:
призначення пенсії на пільгових умовах

ВСТАНОВИВ
:

до Вінницького окружного адміністративного
суду надійшов позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у Староміському районі м. Вінниці про зобов'язання призначити пенсію за віком
на пільгових умовах по Списку №2 та зобов'язання зробити повторно акт комісії,
учочнюючи характер роботи в несприятливих умовах за професіями “шліфувальник”
та “акумуляторник”.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що позивач в період з 28 квітня 1982 року по 19
листопада 1990 року та з 26 серпня 1994 року по 30 травня 2001 року працював
повний робочий день на посадах “шліфувальника”та “акамуляторника”у відкритому
акціонерному товариства “Вінницький електротехнічний завод”. Маючи необхідний вік,
а також загальний і пільговий стаж для пенсії за віком по Списку № 2 позивач
звернувся до відповідача із заявою про призначення вказаного виду пенсії.
Проте, відповідач у своєму Рішенні від 08.01.2008 року №1 у призначені пенсії відмовив.

З урахуванням
цих обставин позивач вважає відмову безпідставною та протиправною, тому і звернувся до суду за захистом своїх
прав.

У судовому засіданні позивач та його
представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Крім того,
позивач повідомив суду, що шкідливий характер умов роботи, а також на якій
посаді він працював можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали
з ним на підприємстві.

Представник відповідача позов не визнав,
зазначивши, що призначення пільгової пенсії за Списком №2 здійснюється за
умови, що посада, яку займав позивач,
буде чітко зазначено у Списку №2, а як вбачається із уточнючої довідки підприємства,
позивач працював на посаді "шліфувальника", однак в ній не вказується
яку саме шкідливу роботу виконував позивач на посаді шліфувальника. Крім того,
що стосується періоду роботи ОСОБА_5
на посаді "акумуляторника", то
його не можливо зарахувати до стажу, що дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, оскільки по вказаній професії не була проведена атестація
робочих місць на підприємстві. З урахуванням викладеного, представник
відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають
задоволенню.

Судом в
судовому засіданні також було встановлено, що третя особа - ВАТ
"Вінницький електротехнічний завод" було ліквідовано як юридичну
особу, що підтверджується ухвалою Господарського суду Вінницької області від 4
березня 2008 року.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до довідки уточнюючого характеру
ВАТ “Вінницький електротехнічний завод” ОСОБА_1 працював на підприємстві в
період з 28 квітня 1982 року по 19 листопада 1990 року на посаді
“шліфувальника”, а в період з 26 серпня 1994 року по 30 травня 2001 року на
посаді “акумуляторника”, що дає йому право на пенсію за віком згідно із Списком
№2.

З аналізу
Рішення комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України
від 08.01.2008 року №1 випливає, що
ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах,
оскільки, до пільгового стажу який дає
право на пенсії по віку на пільгових умовах не можна віднести період роботи з 28 квітня 1982 року по 19
листопада 1990 року на посаді “шліфувальника”, так як з наданих підприємством
документів не конкретизовано яку саме шкідливу роботу виконував позивач, а
період з 26 серпня 1994 року по 30 травня 2001 рік -оскільки, по професії
“акумуляторник”на підприємстві не було проведено атестацію робочих місць.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" право на
пенсію з віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають
працівники, зайняті повний робочий день на
інших роботах із шкідливими
і важкими умовами
праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи
неменше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам,
які мають не
менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами
праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за
кожні 2 роки 6 місяців такої роботи
чоловікамі за кожні 2 роки такої роботи -жінкам.

Із матеріалів
справи та із пояснень самого позивача, судом встановлено, що він працював на
роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, оскільки весь
час виконував роботу по обслуговуванню акумуляторів та виконував важкі
шліфувальні роботи.

З пояснень
свідка ОСОБА_6, судом встановлено, що він разом із позивачем працював на ВАТ
“Вінницький електротехнічний завод”. Працював на посаді “літейщика”. Свідок
повідомив суду, що ОСОБА_1 спочатку працював на посаді "шліфувальника
металічних виробів та інструментів абразивними кругами сухим способом", а
з 1994 року позивач працював на посаді "акумуляторника", на якій
обслуговував акумулятори електрокарів.

Таким чином,
з наданих суду доказів та з пояснень свідка -ОСОБА_6 суд вважає, що період
роботи позивача 28 квітня 1982 року по 19 листопада 1990 року на посаді
"шліфувальника металічних виробів та інструментів абразивними кругами
сухим способом" підлягає зарахувуванню позивачу як пільговий період для
призначення йому пенсії, оскільки ця професія на момент, коли позивач працював,
була чітко передбачена розділом 15 Постанови Кабінету Міністрів України від
26.08.1956 року №1117 і входила до Сипску №2.

Відповідно до
п.4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, у разі підтвердження
цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року
(впродовж 5 років після введення в дію Порядку
проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію
на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у
виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами
праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення
атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахування п.4.2 цього
Порядку.

Як встановлено, під час судового засідання із
пояснень представника відповідача,
період з 26 серпня 1994 року по 30 травня 2001 року не може
зарахуватися до стажу для призначення
пільгової пенсії, оскільки на підприємстві відносно професії “акумуляторник”не
була проведена атесатція робочих місць.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 розділ 34 Списком №2 була
передбачена професія “акумуляторник”, однак як вбачається із Наказу ВАТ “Вінницький електротехнічний завод”№109
від 10.06.1995 року по цій професії не була проведена атестація робочих місць
на підприємстві. На думку суду, це не спростовує того факту, що позивач повний
робочий день працював на роботі із
шкідливими і важкими
умовами праці, що підтверджується
поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Так, зокрема,
свідок ОСОБА_3 суду повідомив, що він разом із ОСОБА_1 працював на ВАТ
“Вінницький електротехнічний завод”.
Свідок працював слюсарем, в той час як позивач працював на посаді
"акумуляторника" виконував шкідливу роботу по обслуговування
акумуляторів електрокарів (заміна акумуляторів, заміну електроліту в
акумуляторах).

Таким чином,
суд вважає, що вказаний період роботи, протягом якого позивач працював на
посаді “акумуляторника”також доцільно віднести до пільгового, оскільки вказана
професія на момент, коли позивач працював, була віднесена до Списку №2, крім
того, атестація робочих місць за умовами праці не була проведена з вини ВАТ
"Вінницький електротехнічний завод".

На даний час
проведення атестації також не є можливим, оскільки, як вже було зазнечено вище
товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький електротехнічний
завод" 4 березня 2008 року було
ліквідовано як юридичну особу.

Що стосується
позовних вимог щодо зобов'язання зробити повторно акт комісії учочнюючи
характер роботи в несприятливих умовах за професіями “шліфувальник”та
“акумуляторник”, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню у зв'язку із
їхньою недоцільністю та у зв'язку із тим, що вони не тягнуть за собою ніяких
правових наслідків, крім того, ВАТ "Вінницький електротехнічний
завод" на даний час ліквідовано.

Відповідно до
ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими цінностями
та визначають зміст
і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини. Звернення до
адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
КонституціїУкраїни гарантується.
Забороняється відмова в
розгляді та вирішенні адміністративної справи
з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно з ч.1
цієї статті Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.2 ст.162 Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу
постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини
і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень
з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України у
адмністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині
призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до
ч. 3 ст. 94 КАС України якщо позов задоволено частково, судові витрати
здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

1. Позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Староміському районі м. Вінниці
про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах по
Списку №2 та зобов'язання зробити повторно акт комісії, учочнюючи характер
роботи в несприятливих умовах за професіями “шліфувальник”та “акумуляторник”,
задовольнити частково.

2.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Староміському районі м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію за віком
на пільгових умовах по Списку №2.

3. В решті
позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1,7 гривень судових витрат.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
23.04.08

Суддя
Сауляк Юрій Васильович