Справа № 2-а-1352/2008
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06
травня 2008 р. Справа
№ 2-а-1352/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сапальова Тетяна Валентинівна,

При секретарі
судового засідання: Балан Марині
Анатоліївні

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: (ГУПФУ у Вінницькій області) -Демчук
С.П.

відповідача(УМВС
України у Вінницькій області) -не з"явивя

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі судових засідань адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у
Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про зобовязання перерахувати з
часу звернення до суду призначену пенсію з урахуванням доплати від очікуваної
суми пенсії в розмірі 25%,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що управління
Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі -УМВСУ у
Вінницькій області) в порушення положень Указу Президента України № 926/96 від 04.10.96 р. “Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників
органів внутрішніх справ”(далі - Указ Президента України №926/96) неправомірно
не встановило йому доплату згідно з п. 3 цього Указу в розмірі 25% суми пенсії,
яка б могла бути йому нарахована, та не врахувало її при призначенні пенсії.

Позивач вважає, що позбавлення його даного
виду грошового забезпечення, а також те,
що доплата не була включена до розрахунку його пенсії за вислугою років, є неправомірним, тому він змушений був
звернутися з позовом до суду для встановлення вищезазначеної доплати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив
суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник ГУПФУ у Вінницькій області позов не визнав, посилаючись на те, що
передбачена Указом Президента України
№926/96 доплата від належної суми пенсії не є обов'язковим до призначення видом
грошового забезпечення, оскільки відповідно до пункту 3 цього Указу її
встановлення є правом керівника в межах виділених бюджетних асигнувань. Крім
того, заперечуючи проти позову, відповідач посилався також на пропущення строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до
частини 4 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України суд не
приймає відмови від адміністративного позову і продовжує розгляд
адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд,
заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що визнання позовних вимог УМВСУ у Вінницькій області не може бути
прийняте судом, оскільки не ґрунтується на законі, а позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Під час
судового засідання встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх
справ. Відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 262-ХІІ “Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”(далі -Закон № 2262-ХІІ),
в зв'язку зі звільненням, ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугою років у
розмірі 85% від грошового забезпечення за 30 років вислуги, що також
підтверджується матеріалами пенсійної справи, оглянутої у судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 43
Закону №2262-ХІІ (яка діяла на час призначення пенсії) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за
цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому для
обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи
спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене
звання і вчену ступінь, кваліфікацію та умови служби у порядку і розмірах, що
визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх сімей” (який діяв на час призначення
пенсії) встановлено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового
забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу
років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки
за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Розмір
додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто
звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд
протягом усієї служби перед зверненням за пенсією незалежно від наявних перерв
у службі.

Таким чином, зазначеними нормами
права визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців та прирівняних до
них осіб складається із основних видів (окладу за штатною посадою, окладу за
військове або спеціальне-звання та процентної надбавки за вислугу років) і
додаткових, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь,
кваліфікацію та умови служби).

При призначенні пенсії основні види
грошового забезпечення враховуються у встановленому розмірі за останньою
штатною посадою, займаною перед звільненням, а додаткові види грошового
забезпечення -середньомісячної їх суми за 24 або 60 календарних місяців.

Стосовно встановлення доплати від очікуваної пенсії, що
встановлюється особам, які залишені на службі в інтересах справи, та врахування
її при призначенні позивачу пенсії, на думку суду слід взяти до уваги наступне.

Указом Президента України №
926/96 керівникам органів внутрішніх
справ надано право у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів,
установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі
від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована (пункт 3).

Таким чином, зазначеними вище
положеннями Указу Президента України №926/96, визначені особливості призначення
такої доплати: її встановлення є правом керівника, можливе лише при наявності
відповідних бюджетних асигнувань та у розмірі від 25 до 50 відсотків суми
очікуваної пенсії.

Отже, доплата
від належної суми пенсії не є обов'язковим додатковим видом грошового
забезпечення, оскільки згідно з визначеним законодавцем порядком встановлюється
за рішенням керівництва та залежно від бюджетних асигнувань.

Відповідно до
наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1276 від 21.10.2003 року “Про
затвердження Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх
військ та осіб начальницького та
рядового складу ОВС і членів їхніх сімей”для оформлення пенсій за вислугу років
грошове забезпечення осіб
начальницького та рядового складу,
що підлягає врахуванню при
обчисленні пенсії, визначається відповідно до поданих грошового
атестату та довідки
про додаткові види грошового забезпечення (пункт 2.2 розділу 2
Інструкції).

Доплата,
передбачена пунктом 3 Указу Президента України, позивачу під час проходження
ним служби в органах внутрішніх справ встановлена не була, що не суперечить
вимогам вказаного нормативно-правового акту, тому не могла бути врахована у
виданому йому грошовому атестаті та відповідно
при визначенні розміру його пенсії.

За таких
обставин суд вважає, позовні вимоги щодо зобов'язання провести перерахунок
призначеної пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 25% не ґрунтується на законі. У зв'язку з цим
заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя/підпис/ Сапальова
Тетяна Валентинівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: