Справа № 2а-182/2008
Суддя: Рогова Т.Д.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а - 182
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2008 року
Дружківський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Рогової Т.Д.

при секретарі Ракітіній Н.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Дружківського управління праці та соціального
захисту населення про визнання дій незаконними та стягнення недоотриманих
сум на оздоровлення за 2005-2007роки і разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2000-2007 роки, -

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до
Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав,
що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії. Згідно висновку МСЕК йому встановлено 3-тю групу інвалідності,
пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” він набув право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону,
відповідач виплачує йому щорічну допомогу на оздоровлення значно в меншому
розмірі, в результаті чого за 2005 - 2007 роки недоплата складає 5220грн.

Крім цього відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” йому був наданий статус ветерана війни. Цим
Законом йому передбачена щорічна грошова допомога, як інваліду війни 3-ї групи,
у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня
кожного року. Фактично відповідач виплатив за 2000рік 40грн, за 2001 рік
40грн., за 2002рік 100грн., за 2003рік 100грн., за 2004рік 130грн., 2005 рік
270 грн., за 2006 рік 270 грн., та за 2007 рік 300 грн. Вважає, що відповідач недоплатив йому
щорічну допомогу як інваліду війни за 2000-2007 роки у сумі 15459грн.56коп.

Таким чином, позивач вважає дії відповідача незаконними, так як при
нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної грошової допомоги як
інваліду війни відповідач користувався не законами, а лише підзаконними
нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в набагато меншому
розмірі аніж це передбачено законодавством.

Позивач просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної грошової допомоги як інваліду
війни незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2005 - 2007 роки у сумі 5220грн. та щорічної грошової допомоги як інваліду
війни за 2000-2007 роки у розмірі 15459грн.56коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги і
просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної грошової допомоги як інваліду війни
незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки у сумі 5220грн. та щорічної
грошової допомоги як інваліду війни за 2000-2007 роки у розмірі 15459грн.56коп.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 і
вважає, що потрібно при нарахуванні та виплаті щорічної грошової допомоги
позивачу як інваліду війни користуватися Законом України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, а не Законом України „Про Державний
бюджет України”. Це визнано і у Рішенні Конституційного суду України від
08.07.2007р. Він також вважає, що на
вимоги позивача не розповсюджується строк позивної давності, так як грошова
допомога -це компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, яку він отримав при ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи. Просить задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним
чином судовою повістку, яку отримав, про що є розписка. Відповідач надав до
суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. В своїх письмових
запереченнях відповідач позовні вимоги не визнав та вказав, що виплати на
оздоровлення Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення
проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та Законами про Державний бюджет за
2005-2007 роки.

Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України „Про державний
бюджет України” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Щорічні грошові допомоги
позивачу як інваліду війни були виплачені у розмірі передбаченому Законами України
„Про державний бюджет на 2000-2007 роки”. Крім цього позивачем пропущений строк
позивної давності для стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення та
як інваліду війни за період з 2000 по 2006 роки. Просить
суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, ознайомившись із
запереченнями відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивачу встановлена третя група інвалідності з 02.02.1993 року.
Причина інвалідності пов'язана з виконанням обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Цей Закон відповідає статті 50 Конституції України, де вказано, що кожен
має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми
виплат.

Тому суд вважає постанову Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від
26.07.1996 року № 836 такою, що не відповідає Конституції України, і ним
користуватися при виплаті допомоги на оздоровлення не можливо.

Абзацом 1 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Законами України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на
2005-2007 роки не передбачено будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не
відповідає розміру мінімальної заробітної плати, встановленому законами
України.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на
2005-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від
26.07.1996 року № 836.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею 81 закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від
20.12.2005 р. № 3235-4 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної
заробітної плати 350
гривень на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гривень, з 1 грудня
2006 року - 400 гривень.

Статтею 76 закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від
19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної
заробітної плати 400
гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня
2007 року - 440 гривень, з 01 жовтня 2007р. - 460 гривень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005р.
№ 3235-4 на 2006 рік та Законом України «Про державний бюджет України на 2007рік»
від 19.12.2006р. № 489- 5 дію ст.48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині
виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати зупинено.

Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону
України «Про державний бюджет України на 2007рік» в частині призупинення дії
ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Такого рішення
Конституційного суду України відносно Закону України «Про державний бюджет
України на 2006рік» не має.

Щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 за 2007р. не виплачена до
теперішнього часу.

Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007
року розмір заробітної плати з
01.01.2008 року складала 515 грн., з 01
квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008
року - 605 грн. на місяць.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у
виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у 2005, 2007 роках є незаконними.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2005, 2007 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати
на момент виплати, за 2007рік на момент прийняття рішення по справі, так як
вона позивачу досі не виплачена.

Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального
захисту населення № 536 від 06.02.2008
року позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення:

- за 2005р. - 90 грн. -
28.08.2006р.

- за 2006р. - 90 грн. -
24.12.2007р.

Допомога на оздоровлення за 2007 рік буде виплачена протягом 2008 року.

В судовому засіданні позивач пояснив, що на день розгляду справи щорічна
допомога на оздоровлення за 2007 рік йому не виплачена.

Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007
року розмір заробітної плати з
01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня
2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць.

З урахуванням отриманих ОСОБА_1 сум на оздоровлення та розміру заробітної плати, встановленої на
момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню:

за 2005 рік: в сумі 1410,00 грн. (375х4-90)

за 2007 рік в сумі 2060,00 грн. (515х4)

Недоплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення за 2005,2007роки складає
3470грн.

Згідно п.2 ч.2 ст.7 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” №3551-ХІІ від
22.10.1993 року (з подальшими змінами та доповненнями) до
інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового
складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної
безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових
формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або
захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань,
участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень
ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув статусу інваліда
війни 3 групи з 02.02.1993р., що підтверджується відповідним посвідченням серія
НОМЕР_2.

Згідно
ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17-1 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту
населення №942 від 28.02.2008 року
позивачу ОСОБА_1 була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5
травня у розмірі: 2000рік: 40грн.; 2001рік 40грн.; 2002 рік: 100грн.; 2003 рік: 100грн.; 2004 рік: 130грн.; 2005 рік: 270грн.; 2006 рік: 270
грн.; 2007 рік: 300 грн.

Відповідач, відмовляючись від задоволення позову, посилається на те, що
позивачем пропущений процесуальний строк для звернення з адміністративним
позовом до суду відповідно до ст.. 99 КАС України, в якій вказано, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк. Суд з цим не згодний, так як в цієї ж статті
вказано, що річний строк встановлюється, якщо не встановлено інше. Відповідно до
частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе
відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її
за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В ньому не передбачений строк
позивної давності для звернення до суду осіб, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи, за захистом своїх прав, передбачених цим законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тобто суд вважає, що на
стягнення щорічної компенсації на оздоровлення учасникам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи позовна давність
не розповсюджується.

Щорічна разова
допомога як інваліду війни ОСОБА_1 суд вважає повинна бути стягнена за три
року, які передують часу звернення до
суду, так як вона не є відшкодуванням шкоди, завданої ОСОБА_1 Позивач звернувся
до суду з позивною заявою про стягнення щорічної одноразової допомоги 19
березня 2008 року. Тобто допомога
повинна бути стягнена за 2005-2007р.р.

Судом було
встановлено, що за 2005, 2006, 2007 роки позивачу була виплачена разова щорічна
грошова допомога до 5 травня у розмірі: відповідно 270 грн., 270грн., 300грн.
Даний факт сторони не заперечують.

Однак слід
зазначити, що ці виплати були здійснені згідно Законів України „Про Державний
бюджет України” на 2005, 2006, 2007р.р. в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, чим зупинено дію частини
п'ятої статті 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

Згідно ст.95
Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про
Державний бюджет України.

Відповідно
до ст.34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” №2285-ІV від 23.12.2004 року та
ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет
України на 2005 рік” №2505-ІV від 25.03.2005 року було
встановлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах:
інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн.,
інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн.

Відповідно
до ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” №3235- ІV від 20.12.2005 року
було встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам
війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни
ІІІ групи - 270 грн.

Суд
вважає, що УПСЗН Дружківської міської ради правомірно використовував зазначені
Законом суми при нарахуванні та виплати позивачу разових грошових допомог до 5
травня 2005 та 2006 року, оскільки положення ст. 34 Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік”, ст.34 Закону України „Про внесення змін
до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, а також положення
ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік”, якими були встановлені розміри зазначених
виплат на 2005-2006 роки, не втратили чинність та не визнані Конституційним
Судом України не конституційними.

Разом
з тим, суд не може погодитись з позицією представника відповідача про
законність нарахування позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2007
рік у розмірі встановленому Законом України „Про державний бюджет України на
2007 рік” №489-V від19.12.2006 року, так як положення п.13 ст.71 зазначеного Закону, яким
було встановлено розміри зазначених виплат на 2007 рік, втратило чинність як таке, що визнано
неконституційним на підставі Рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Таким
чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни за період 2000-2007 року у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком
підлягають задоволенню частково, лише за 2007 рік.

Визначаючи
розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

З 01 січня 2004 року набрав чинності
Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09 липня 2003
року, який, відповідно до його преамбули, визначає принципи, засади і механізм
функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від
19 грудня 2006 року №489-5 (зі змінами та доповненнями згідно Закону України
№749-5 від 15.03.2007 року), що набрав чинності з 1 січня 2007 року був
встановлений прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, з 1
січня у розмірі 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.
При цьому зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що
для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно з 1 квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп.

Таким чином, розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ОСОБА_1 як
інваліду війни 3 групи повинна становити 7 мінімальних пенсій за віком, що
становить: 410 грн. 06 коп. х 7 =
2870,42грн.

З урахуванням отриманої ОСОБА_1 27.04.2007 року разової щорічної допомоги
до 5 травня за 2007 рік у сумі 300 грн.00 коп., стягненню підлягає
2570грн.42коп.

В решті позову суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок
держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати.

На підставі Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005рік”, Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006рік”, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. та керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дружківського міського управління праці та
соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради про визнання
дій незаконними та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2005-2007роки та разової
грошової допомоги як інваліду війни за 2000-2007 роки - задовольнити
частково.

Визнати дії Дружківського
міського управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005, 2007 роки та в перерахунку та виплаті щорічної грошової
допомоги, як інваліду війни, за 2007 рік незаконними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради (р/р 1497 в УДК у Донецькій
області МФО 834016 ОКПО 26010987) на користь ОСОБА_1 недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до частини 4 статті 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” за 2005, 2007 роки у сумі 3470 (три тисяч
чотириста сімдесят)гривень 00 коп. В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Дружківського міського
управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської
міської ради (р/р 1497 в УДК у Донецькій області, МФО 834016 ОКПО
26010987 КЕКВ 1341 КПК 2501150) на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну
разову грошову допомогу, як інваліду
війни, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” за 2007рік
в розмірі 2570 (дві тисячі п'ятсот сімдесят)грн.42коп. В іншій частині
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили: через 10 днів з дня її
проголошення, якщо продовж цього строку не подана заява про апеляційне оскарження,
або сама апеляційна скарга; або через 20 днів після подання такої заяви, якщо
не була подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі
подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного
суду через Дружківський міський суд протягом
10 днів після проголошення постанови, або 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини прийняті у нарадчій
кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 червня 2008 року. Постанова у
повному обсязі складена у нарадій кімнаті 12 червня 2008 року.

Суддя: