Справа № 22-а-1294/2008
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Довгополова О.М.,

суддів: Яворського І.О., Любашевського В.П.

при секретарі судового засідання: Каблаку Т.П.

за участю осіб:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові справу

за апеляційною скаргою - представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1- ОСОБА_2

на постанову господарського суду Львівської області від 02.08.2007р. у справі № 18/185 А

за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій, -

Суддя у І-й інст. - Мартинюк В.Я. Господарський суд Львівської області Суддя-доповідач -
Довгополов О.М.

22-а-1294_08.doc Реєстр . .08

Справа № 22-а-1294/08 Рядок статзвіту № 65

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою господарського суду Львівської області від
02.08.2007р. задоволено позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до підприємця ОСОБА_1, стягнуто з відповідача на
користь відповідача 2250,69 грн. штрафних санкцій за нестворені робочі місця
для працевлаштування інвалідів та пені.

Постанову оскаржив представник відповідача, покликаючись
на те, що відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до
працедавців чи органу державної служби зайнятості. Вважає, що оскільки звернень
інвалідів не було, застосування відповідачем санкцій є незаконним. Крім того,
відзначає порушення норм процесуального права: п. 3 ч. 1 ст. 128 КАС України.
Просить постанову скасувати та постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно звіту відповідача про
зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006р. середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу відповідача становить 11 осіб, з яких
кількість інвалідів - 0 осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-ХІІ (далі - Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Таким чином, для виконання
нормативу робочих місць відповідач був зобов'язаний працевлаштувати одного
інваліда.

Тому суд першої інстанції, з урахуванням положень ч. 1
ст. 20 зазначеного Закону, згідно яких підприємства,
установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено
нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається відповідно до положень цієї ж частини статті, прийшов
до правильного висновку про підставність позовних вимог.

Твердження представника відповідача про те, що активна
поведінка роботодавця пов'язана безпосередньо із зверненням інваліда або
компетентного державного органу з вимогою працевлаштування інваліда
спростовується положеннями ч. 5 ст. 19 Закону, відповідно до яких виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній
згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування
підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством,
організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка
використовує найману працю, інвалідів.

Колегія суддів встановила невиконання відповідачем також
інших обов'язків, покладених на нього пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів
України від 3 травня 1995 р. N 314 «Про організацію робочих місць та працевлаштування
інвалідів» щодо: створення за власні кошти робочого
місця для працевлаштування інваліда у межах доведеного нормативу; інформування державної служби зайнятості та місцевих
органів соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні
посади, на яких може використовуватися праця інваліда.

Щодо допущених процесуальних порушень норм
права при розгляді даної справи, то такі не призвели до неправильного вирішення
справи та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Таким
чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для
скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову господарського суду
Львівської області від 02.08.2007р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом місяця шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
І.О. Яворський

В.П. Любашевський