Справа № 22-а-709-Ф/2007
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
22-а-709-Ф/07 Головуючий суду
першої інстанції Белоусов
Суддя-доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007 року колегія
суддів судової палати, у цивільних:
справах. Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - Притуленко О.В.,

суддів - Полянської
В.О.,

Соболюка М. М.
.,

при
секретарі - Петриченко
О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Спеціального морського загону МНС України про стягнення грошової
компенсації за речове майно,
продовольчий пайок, за
апеляційною скаргою представника Спеціального морського загону МНС України
-Шевелевської Валентини Миколаївни на постанову Керченського міського суду
Автономної Республіці Крим від 17 січня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Спеціального морського загону МНС України про стягнення
грошової компенсації за речове майно,
продовольчий пайок. Мотивуючи свої вимоги тим, що при звільнені із служби 14 вересня 2006
року відповідач не виплатив їй компенсацію за невидане речове майно в розмірі
3977 грн. 69 коп. і продовольчий пайок,
який не видавався з 2000 року по 2002 рік. - 1253 грн. 12 коп., тому просить стягнути загальну суму
заборгованості і судові витрати примусово.

Постановою
Керченського міського суду АР Крим від 17 січня 2007 року позовні вимоги
задоволені в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі представник Спеціального морського загону МНС України
-Шевелевська В.В. просить про скасування постанови Керченського міського суду
та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1

Апелянт
вважає рішення суду таким, що не
відповідає нормам матеріального і процесуального права, обґрунтовуючи вказане тим, що виплата компенсації за продовольчий пайок
з 2002 року для видачі військовослужбовцям,
що проходи і ь службу за контрактом в МНС відповідно до Ухвали КМУ № 426
від 29 березня 2002 року не передбачена,
а заборгованість по речовому майну,
згідно наказу МНС № 301 від 18 травня 2006 року видається тільки речовим
майном. ОСОБА_1 за отриманням та наданням речового майна до відповідача
не зверталась.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення компенсації за
невидане під час проходження військової служби речове майно суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
статті 12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС
України, затвердженою Кабінетом
Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року із змінами від 26 листопада 2003
року і статті 48 Закону України «Про правові заходи цивільного захисту» № 1859-
IV від 24 червня
2004 року особовий склад МНС забезпечується речовим постачанням за бюджетні
кошти.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Згідно з
ч. 5 ст.
17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян
України, які перебувають на службі у
Збройних Силах України га
в інших військових формуваннях, а
також членів їхніх сімей.

Відповідно
до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави речове майно або за їх бажанням грошову компенсацію замість
нього.

Частиною
2 статті 16 Закону України «Про Збройні Сили України» також передбачено, що військовослужбовцям гарантується одержання
за рахунок держави речового,
продовольчого та інших видів забезпечення.

Як
вбачається з матеріалів справи, наказом
№ 159 від 14 вересня 2006 року діловод відділу планування і контролю молодший сержант
внутрішньої служби ОСОБА_1 була звільнена у відставку по п. 63 «б» Положення
про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за станом
здоров'я, за наявністю вислуги - 15
років 07 міс. 15 днів.

Відповідно
до п. 4.6 Положення про забезпечення речовим майном органів внутрішніх справ і
внутрішніх військ МВС України,
затверджених наказом МВС України № 1489 від 05 грудня 2003 року при
звільнені позивачки в запас покладена виплата грошової компенсації за речове
постачання, невидане їй на день
звільнення, оскільки вона звільняється
без права форменого одягу. Розмір компенсації не отриманого позивачкою речового
майна, згідно довідки № 143/168 від 12
червня 2006 року (а.с. 72). складає -
3977, 69 грн.

Оскільки
права позивача, передбачені вищевказаними
нормами закону, були порушені, суд першої інстанції обгрунтовано постановив
рішення про задоволення вимог позивача в частині стягнення компенсації за
невидане речове майно.

Проте, колегія суддів не може погодитися з рішенням
суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення зі Спеціального
морського загону МНС України на її користь компенсації за невидані продовольчі
пайки за 2000-2002 роки у

сумі
1253.12 грн., оскільки позивачка
втратила право звернення до суду в зв'язку з

пропуском
строку звернення за захистом своїх порушених прав.

Строк
звернення зі скаргою громадян на рішення,
дії або бездіяльність державних органів,
юридичних чи службових осіб у сфері управлінської діяльності, згідно до вимог глави 31-А Цивільного процесуального
кодексу України в редакції 1963 року,
діючого під час виникнення спірних правовідносин, був встановлений ст.
248-5 протягом два місяці.

Відповідно
до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня. коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно
до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1
звернулась до суду 5 вимогою стягнення
компенсації за невидані
продовольчі пайки за 2000-2002 роки.

Тобто про порушення своїх прав позивачка знала, оскільки не получала продовольчій пайок ні у 2000, ні у 2001,
ні у 2002 роках, однак до суду з
позовом звернулась тільки у листопаді 2006 року.

Питання
про поновлення строку позивачкою не заявлялось,
доказів про поважність причин його пропуску суду не надано.

З
матеріалів справи вбачається, що
позивачка продовольчий пайок або грошову компенсацію за 2000-2002 роки не
отримувала за тих підстав, що видача
продовольчого пайку або грошової компенсації за нього військовослужбовцям була
припинена Законом України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів.

Колегія
суддів вважає, що доводи представника
відповідача про відсутність законних підстав для задоволення позову, оскільки
ст. 2 Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» призупинено дію частини другої статті 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» заслуговують на увагу,
оскільки ґрунтуються на вимогах Закону України.

За таких
обставин постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову про
стягнення компенсації за невиданий продовольчий пайок підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нової постанови з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.
195, п.3 ч. 1 ст.
198, п. 4 ч. 1 ст.
202. ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Спеціального морського загону МНС України -Шевелевської
Валентини Миколаївни задовольнити частково.

Постанову
Керченського міського суду Автономної Республіці Крим від 17 січня 2007 року в
частині стягнення з Спеціального морського загону МНС України на користь
ОСОБА_1 компенсації за невиданий продовольчий пайок у сумі 1253 грн. 12 коп.
скасувати.

Ухвалити в цій
частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В решті
постанову Керченського міського суду Автономної Республіці Крим від 17 січня
2007 року залишити без змін.

Постанова
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили.