Справа № К-35933/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

06 лютого 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Ліпського
Д.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Кобилянського
М.Г.

Федорова М.О.

Юрченка
В.В.

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05.04.2006 року та ухвалу
апеляційного суду міста Києва від 01.11.2006 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про
зобов'язання перерахувати пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про
перерахунок призначеної пенсії з врахуванням надбавки за безперервну службу,
передбаченої Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389, щомісячної
премії, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року
№ 829, 100% надбавки, введеної Указом Президента України від 23.02.2002 року №
173, надбавки за особливі умови служби в розмірі 50%, встановленої Указом
Президента України від 04.10.1996 року № 926, надбавки за безперервну службу,
передбаченої Указом Президента України від 24.04.2003 року № 370 за 200 - 2004
роки. Крім того, позивач просив визнати його право на доплату перерахованої
пенсії за 2005 рік.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від
05.04.2006 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва
від 01.11.2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 05.04.2006 року та ухвалу апеляційного суду
міста Києва від 01.11.2006 року, а у справі ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивачу, після звільнення з органів внутрішніх справ у 1998 році в запас,
призначена пенсія за вислугу років.

Відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб” та постанови Кабінету Міністрів України від
17.07.1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей” при обчисленні пенсій враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби,
розмір яких визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24
останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за
будь-які 60 календарні місяці служби підряд протягом усієї служби перед
зверненням за пенсією.

Таким чином, зазначеними нормами права визначено, що
грошове забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб складається
із основних видів (окладу за штатною посадою, окладу за військове або
спеціальне звання та процентної надбавки за вислугу років) і додаткових, що
надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію
та умови служби).

При призначенні пенсії основні види грошового
забезпечення враховуються в установленому розмірі за останньою штатною посадою,
займаною перед звільненням, а додаткові види грошового забезпечення -
середньомісячної їх суми за 24 або 60 календарних місяців.

Указом Президента України “Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх
справ України за безперервну службу” від 24.04.2003 року № 370 надано Голові
Служби безпеки України та Міністрові внутрішніх справ України право
встановлювати відповідно військовослужбовцям Служби безпеки України і
працівникам органів внутрішніх справ України щомісячні надбавки за безперервну
службу в органах безпеки і органах внутрішніх справ у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від
стажу служби в таких розмірах, зокрема понад 25 років до 90 %.

Цим же Указом передбачено, що порядок і умови виплати
зазначених надбавок визначаються Головою Служби безпеки України та Міністром
внутрішніх справ України. Крім того, передбачено, що виплату надбавок
відповідно до цього Указу здійснювати з 01.05.2003 року за рахунок коштів,
передбачених у Державному бюджеті України на утримання Служби безпеки України
та Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту третього Указу Президента України
від 04.10.1996 року № 926 керівникам внутрішніх справ у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів: надано право установлювати надбавки
особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за високі
досягнення у службі та виконання особливо важливих завдань - до 50% посадового
окладу.

Із змісту зазначеного положення Указу Президента від
04.10.1996 року № 926 вбачається, що установлення і виплата надбавки особам
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за особливі умови
служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань
та надбавки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі
від 25 до 50% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована є правом, а не
обов'язком керівника внутрішніх справ нарахувати відсотки для виплати.

Згідно з вимогами статті 63 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб” призначені військовослужбовцям пенсії
перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців. Перерахунки пенсії проводяться з підвищенням тих видів
грошового забезпечення, що передбачені статтею 43 вказаного Закону.

Закон України “Про внесення змін до статті 43 Закону
України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, яким
передбачено перерахунок пенсії, вступив в законну силу з 01.01.2005 року і на
правовідносини, що виникли раніше не поширюється.

Оскільки, позивач під час проходження служби не отримував
надбавок, введених Указами Президента України від 05.05.2003 року № 389, від
23.02.2002 року № 173, від 24.04.2003 року № 370 та від 04.10.1996 року № 926,
а щомісячна премія у розмірі 33,3 % до 01.01.2005 року законодавством не була
віднесена до додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при
обчисленні пенсій військовослужбовцям, то підстав для їх включення в грошове
забезпечення при обчисленні пенсії за законодавством з питань пенсійного
забезпечення, яке діяло до 01.01.2005 року, немає.

Крім того, статтею 2 Прикінцевих положень Закону України
від 15.06.2004 року, яким внесено зміни до Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ” передбачено, що особи, яким раніше призначено пенсії,
мають право на їх перерахунок з урахуванням положень нового закону на виплату
50% перерахованої пенсії з 01.01.2005 року, а з 01.01.2006 року - 100%
перерахованої пенсії з врахуванням премії в розмірах встановлених
законодавством.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства
України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для
скасування рішень відсутні, а тому відхиляє касаційну скаргу і залишає судові
рішення без змін.

Керуючись статтями 220¹,
223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від
05.04.2006 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 01.11.2006 року
залишити без змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

Д.В. Ліпський

Судді

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

М.О. Федоров

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар