Справа № 22а-3220/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа №22а-3220/08 Головуючий 1
інстанції: Перцова Т.С.
Категорія: 41 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді
Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

за участю:

позивача
- ОСОБА_1

відповідача
- ОСОБА_2.

представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2008 року по справі №
2-а-207/08

за позовом ОСОБА_1

до головного державного податкового ревізора
Харківської ОДПІ ОСОБА_2., Харківської ОДПІ

про визнання незаконними дій, акту перевірки та
повідомлень-рішень,-

встановила:

Позивач, звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом та після зміни позовних вимог просив дії
державного податкового ревізора-інспектора Харківської ОДПІ ОСОБА_2. при
проведенні виїзної планової перевірки згідно з направленням № 754 від
29.09.2006р. визнати такими, що не відповідають вимогам Закону України
"Про державну податкову службу в Україні» та незаконним рішення державного
податкового-ревізора Харківської ОДПІ ОСОБА_2., а саме акт № 2289/17-
від 17.10.2006р., визнати незаконним та недійсним дії Харківської ОДПІ по
організації та проведенні виїзної планової перевірці згідно з направленням №
754 від 29.09.2006р. , визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від
26.10.2006р. №/0 №/0 та рішення від 20.11.2006р.
№/1, №/1.

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2008 року по справі №
2-а-207/08 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до головного державного податкового ревізора Харківської
ОДПІ ОСОБА_2., Харківської ОДПІ про
визнання незаконними дій, акту перевірки та повідомлень-рішень.

Позивач з даною постановою не погодився,
звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що постанова
суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального
права, висновки, викладені в постанові, не відповідають дійсним обставинам
справи. Просить скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 04.02.2008 року по справі №
2-а-207/08 та прийняти нову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, головний державний
податковий ревізор Харківської ОДПІ ОСОБА_2. заперечень на апеляційну скаргу не
надав, в судовому засіданні зазначив,
що доводи позивача викладені в
апеляційній скарзі необґрунтовані, оскаржувана постанова законна, а тому просить залишити оскаржувану постанову
без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Харківської ОДПІ в
судовому засіданні зазначив, що апеляційна скарга позивача необґрунтована,
вважає постанову суду першої інстанції законною, прийнятою при дотриманні норм
чинного законодавства, тому просить постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.02.2008 року по справі № 2-а-207/08 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Приписами ст. 19
Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Діяльність органів державної податкової служби України
регламентована, зокрема, Законом України "Про державну податкову службу в
Україні" та Законом України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно ст. 2 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» першочерговим завданням
органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою своєчасністю
сплати до бюджетів податків.

Відповідно до ст. 10
Закону України «Про державну податкову службу в Україні» на державні податкові
інспекції покладено функції контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків, перевірки достовірності документів, пов'язаних
з їх обчисленням.

Для реалізації вказаних
функцій і завдань згідно ст.11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» та ст. 2 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» органам державної податкової служби, як контролюючим, надано
право здійснювати перевірки.

Підстави та порядок проведення
таких перевірок викладені в ст. 11-1 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні". Зокрема, плановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка передбачена в плані роботи органу державної
податкової служби.

Право на проведення
планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку,
коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки
надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення
перевірки.

Як вбачається з плану-графіку
проведення документальних перевірок суб'єктів
підприємницької діяльності Харківської
ОДПІ на 3
квартал 2006р. було передбачено
проведення перевірки-ФО-П ОСОБА_1( а.с.78-80).

Про проведення планової
виїзної перевірки, в установлений законом термін, податкова інспекція на адресу
ФО-П ОСОБА_1 направила відповідне письмове повідомлення від 19.08.2006р. №
9537/10/17-206/1465 (а.с.77).

Доводи позивача про те, що
він не був повідомлений про проведення перевірки є безпідставними, оскільки
спростовуються долученим до матеріалів судової справи повідомленням про
вручення поштового відправлення. Так, з повідомлення про вручення поштового
відправлення вбачається, що повідомлення про проведення перевірки було
направлено на адресу позивача поштою 22.08.2006р. та отримане ФО-П ОСОБА_1
особисто 26.08.2006р., що підтверджується його власним підписом (а.с.76).

Як вбачається з матеріалів
справи, 19.09.2006р. ФО-П ОСОБА_1 надав до Харківської ОДПІ заяву з проханням
провести перевірку за адресоюАДРЕСА_1

29.09.2006р. начальником
Харківської ОДПІ виписано направлення на перевірку № 754, яке в той же день під
розписку було вручене особисто ФО-П ОСОБА_1

Матеріали справи свідчать
про те, що перевірка проводилась головним державним податковим
ревізором-інспектором Харківської ОДПІ ОСОБА_2. з 29.09.2006р. по 12.10.2006р.

Таким чином, фактично
перевірка позивача була розпочата у вересні 2006р., останньому місяці третього
кварталу 2006р., що узгоджується з планом проведення перевірок Харківської
ОДПІ.

За результатами перевірки складено
акт № 2289/17-, який зареєстровано в ХОДПІ 17.10.2006р. Позивач був
ознайомлений зі змістом акту перевірки, про що свідчить його особистий підпис.

Вищевказаним актом
перевірки зафіксовані порушення податкового законодавства, зумовлені відсутністю
у ФО-П ОСОБА_1 документів, які б підтверджували розміри задекларованих витрат
та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Необхідно зазначити, що
Харківською ОДПІ було вжито заходів, спрямованих на надання позивачем
документів, які б підтверджували в повному обсязі склад витрат та склад
податкового кредиту з податку на додану вартість.

Так, листом
від 17.10.2006р. №
11615/10/17-206/2092
Харківська ОДПІ запропонувала
ФО-П ОСОБА_1 надати пояснення з приводу відсутності документів та
документально підтвердити показники
податкових декларацій. У
відповідності до пояснень
позивача від 17.10.2006р., які містяться в матеріалах судової справи, в нього
були відсутні відповідні документів, необхідність їх відновленні він не вбачав.

3 актом перевірки ФО-П ОСОБА_1. не погодився та надав 18.10.2006р. до податкової інспекції свої
заперечення на акт перевірки. У запереченнях зазначено, що документи, яких не
вистачало для підтвердження податкового кредиту з податку на додану
вартість та витрат,
можливо були загублені
і будуть відновлені.
Ніяких документів, які б могли спростувати виявлені в ході перевірки
порушення, не додавалось.

Заперечення позивача були
розглянуті керівником ХОДПІ, про що ФО-П ОСОБА_1 був повідомлений листом №
11761/10/25-009 від 23.10.2006р., яким акт перевірки був визнаний таким, що
відповідає вимогам діючого законодавства, а заявнику було роз'яснено його право
на оскарження протягом десяти днів податкового повідомлення-рішення після
отримання останнього. Вказаний лист позивач отримав особисто 26.10.2006р., про
що свідчить його підпис на поштовому повідомленні, копія якого знаходиться в
матеріалах справи.

Відповідно до листа Харківської ОДПІ від 23.10.2006р. №
11883/17-206/2132 (а.с.162), ФО-П ОСОБА_1. було запрошено до податкової
інспекції на 26.10.2006р. для винесення та ознайомлення з податковим
повідомленням-рішенням за результатами
перевірки та повідомлялось, що
у разі неявки
податкове повідомлення-рішення
буде винесено у відсутність позивача.

Після чого, 26.10.2006р. начальником Харківської ОДПІ були винесені
податкові повідомлення-рішення № /0 на
суму 12974,0 грн.
(8536,00грн.-ПДВ,
4438,00грн.-санкція) та № /0 на суму 4920,63грн. (податок з
доходів фізичних осіб), які отримані особисто ФО-П ОСОБА_1.

Вказані податкові
повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до Харківської ОДПІ відповідно до
ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Рішенням начальника
Харківської ОДПІ від 20.11.2006р. № 12823/10/25-009 за результатами розгляду
скарги податкове повідомлення-рішення від
26.10.2006р. №/0 на
суму 4920,63 грн. залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від
26.10.2006р. № /0 скасовано в частині застосування фінансових санкцій в розмірі 170,00 грн., в
іншій частині (на суму 12804,00 грн.) - залишено без змін.

Відповідно до Порядку
направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України
від 21.06.2001р. № 253, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001р.
за № 567/5758, Харківської ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення
від 20.11.2006р. № /1 на суму 4920,00 грн. і № /1 на суму
12804,00 грн.

Листом від 20.11.2006р. №
3173/10/17-206/2312 вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на
адресу позивача та отримані ним особисто 28.11.2006р. згідно повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Щодо посилання позивача на
те, що відповідачем порушено ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», якою визначено умову допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до проведення планових виїзних перевірок - надання
платнику податків під розписку направлення на перевірку, слід зазначити, що
вказана законодавча норма встановлює, що недотримання даної умови має єдиний
наслідок - виникнення підстав для недопущення посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення перевірки. Однак, як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується
позивачем, перевіряючий фактично був допущений до проведення перевірки.

З урахуванням
вищенаведеного, перевірка позивача була здійснена з дотриманням вимог ст. 11-1,
ст. 11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та вимог Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а тому не вбачається підстав для визнання
незаконним дій головного державного
податкового-ревізора
Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській
області ОСОБА_2. при проведенні виїзної планової перевірки, визнання
незаконними дії Харківської
об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області
по організації та проведенні виїзної планової перевірки.

Щодо позовної вимоги про
визнання незаконним та недійсним акту № 2289/17- від 17.10.2006 року,
прийнятого на підставі виїзної планової перевірки необхідно зазначити, що сам
по собі акт не має і не може мати для платника податків будь-які наслідків. Цей
документ предназначений керівнику податкового органу, який на його підставі
повинен прийняти відповідне рішення, і вже прийняте рішення, яке містить
конкретні приписи для платника податків може бути останнім оскаржене в судовому
порядку.

Таким чином, оскаржуваний
акт перевірки не може бути предметом спору в адміністративному суді.

Як вбачається
з позову, ФО-П
ОСОБА_1. також просить
визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від
26.10.2006р. №/0,
№/0 та рішення від 20.11.2006р. №/1, №/1.

Позивач, ФО-П ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку з 19.04.2005р. у
Харківській ОДПІ, свідоцтво платника ПДВ видано 05.05.2005р. за НОМЕР_1

Перевіркою ХОДПІ
правильності визначення податкового
кредиту з ПДВ встановлено порушення п.п.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість", а саме,
не підтверджено податковими
накладними суму ПДВ
в розмірі 10678,00грн.

Перевірка правильності
визначення податкових зобов'язань з ПДВ проводилась по наданих платником
податку первинних документах. В ході перевірки встановлено невідповідність
податкових зобов'язань в сторону зменшення на суму 2142,00грн. Приписами п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість» встановлено обов'язок платників податків
вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які
підлягають оподаткуванню цим податком.

Згідно з
п.7.3 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань
з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця на
банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт
(послуг) платником податків.

Виходячи зі змісту
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"
не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями. У разі, коли на момент
перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим
підпунктом документами.

Сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) в бюджет або бюджетному відшкодуванню, визначається як
різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду і сумою
податкового кредиту такого звітного податкового періоду (п.п 7.7.1 п.7.7 ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість").

При позитивному значенні
суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

П.п.17.1.3 п.17.1 ст.17
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що у разі, коли
контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання
платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б"
п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 цього Закону (за даними документальних перевірок), такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми недоплати
(заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів,
установлених для такого податку, збору, починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який
припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від
контролюючого органу, але не більше 50% такої суми та не менше 10
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати,
незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Враховуючи викладене,
податкові зобов'язання з податку на додану вартість, належні до сплати в
бюджет, ФО-П ОСОБА_1 занижені на суму 8536,00грн.

Таким чином, податковим
органом правомірно визначено згідно оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 20.11.2006 року № /1 суми податкового
зобов'язання за основним платежем у розмірі 8536 грн. та застосування, з
урахуванням вимог п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок,
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", до платника податків фінансові санкції в розмірі
4268,00грн.

Крім того, в ході
проведення перевірки встановлено порушення п.4 ст.14 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян".

Зокрема, платником
податків до декларацій про отримані доходи за перевіряємий період були включені
перекручені дані щодо визначення сум валового
доходу, витрат та оподатковуваного
доходу.

Відповідно до п.1.2 ст.1
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" дохід це сума
будь-яких коштів, вартість майна, інших активів, що мають вартість, одержаних
платником податку у власність або нарахованих на його користь протягом
відповідного звітного податкового періоду з різних джерел.

Статтею 7 вищевказаного Закону встановлено ставку податку на рівні
13 % від об"єкта оподаткування.

Згідно з п.18.1 ст.18,
п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"
річна декларація про майновий стан і доходи подається платником податку,
який зобов'язаний подавати таку
декларацію згідно з нормами цього Закону або інших законів; платники податку
зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення
суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник
податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію; на вимогу податкового
органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти
документи і відомості пов'язані з виникненням доходу, обчисленням і сплатою
податку та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей,
зазначених у декларації з цього податку.

Відповідно до ст.13
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян» оподаткуванню підлягають доходи громадян, отримані впродовж
календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення
юридичної особи.

Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом та
документально підтвердженими витратами, які безпосередньо пов'язані з
отриманням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально,
то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточно розрахунків
по нормах, визначених Головною державною податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по
сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Норми витрат,
що враховуються при
оподаткуванні доходів громадян, що
займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів,
затверджені Головною державною податковою інспекцією України 18.01.1993 р. №
36-32.

Згідно п.4 ст.14 розділу
IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»
громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, подають податковому
органу декларації по результатах кожного звітного кварталу, а також звітного
року в строки, визначені законом. В декларації вказуються загальні суми
отриманого доходу, витрат та сплаченого податку за звітний рік або інший
період, за як здійснюється оподаткування.

Згідно наданих під час
перевірки платником податків - ФО-П ОСОБА_1. документів (банківські виписки -
реєстр кредитових платежів, товарні чеки та інші) встановлено:

- невідповідність суми валового доходу за
даними декларацій та даними перевірки
на суму 7204,00грн.;

- невідповідність суми понесених витрат на
суму 30647,00грн.

Таким чином, сума
заниження оподатковуваного доходу склала 37851,00 грн., у зв'язку з чим ФО-П ОСОБА_1., згідно
оскаржуваного податкового повідомлення- рішення № /1 від 20.11.2006
року, було правомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі
4920,63грн. (37851,00грн. * 13%).

Згідно ч.
2 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає,
що доводи відповідачів про
правомірність своїх дій прийнятих рішень підтверджені належними
доказами.

Враховуючи вищевикладене,
колегія судів вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови були повно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому
відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, п. 1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст.
206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.02.2008 року по справі № 2-а-207/08 залишити без
змін.

Дана ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її
повного тесту.

Повний
текст ухвали складено 5 серпня 2008 року.

Головуючий
суддя (підпис)
Ю.М.Філатов

Суддя (підпис)
Н.С.Водолажська

Суддя (підпис) М.І.Гуцал

Згідно з
оригіналом

Суддя
Ю.М.Філатов