Справа № 22-а-7085/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
у 1 інстанції - Іващенко В.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2008 року справа
№ 22-а-7085/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської
області

на постанову

Ровеньківського міського суду
Луганської області

Від

16 квітня
2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-52/08

за позовом

ОСОБА_1

До

управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської
міської ради Луганської області

Про

стягнення заборгованості з
щорічної грошової допомоги на оздоровлення
та щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовом,
який був уточнений в ході судового розгляду справи, до відповідача про
стягнення заборгованості з щорічної грошової допомоги на оздоровлення та
щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач вказав, що йому, як особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду другої групи повинна сплачуватися
щорічна допомога на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає щорічну допомогу для інвалідів 2 групи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, а також щорічну разову грошову допомогу згідно ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду війни 2 групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Ровеньківського міського суду Луганської
області від 16 квітня 2008 року позов
було задоволено в повному обсязі.

В
порушення зазначених норм відповідачем нарахована, однак не сплачена позивачу
щорічна допомога на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильскої катастрофи 1 категорії при встановленні 2 групи інвалідності в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Фактично нараховано та виплачено в 1999 році - 26
грн. 70 коп., 2000 р. - 26 грн. 70 коп., 2001 р. - 26 грн. 70 коп., 2002 р. -
26 грн. 70 коп., 2003 р. - 26 грн. 70 коп., 2004 р. - 26 грн. 70 коп., 2005 р.
- 26 грн. 70 коп., 2006 р. - 120,00 грн., в 2007 році - 120,00 грн. та щорічна
разова грошова допомога до Дня Перемоги як інваліду війни: у 2003 році - 120,00
грн., у 2004 році - 160,00 грн., у 2005 році - 330,00 грн., у 2006 році -
330,00 грн., у 2007 році - 360,00 грн.

Крім того, суд першої інстанції при
розгляді справи встановив, що позивач дійсно є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильскої катастрофи 1 категорії, його визнано інвалідом 2 групи
та його захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків
на Чорнобильській АЕС, він має статус
інваліда війни, перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на час виплати становив: з 01.01.1999 року - 74 грн., з
01.04.2000 року - 90 грн., з 01.01.2001 року - 118 грн., з 01.01.2002 року -
140 грн., з 01.01.2003 року - 185 грн., з 01.01.2004 року - 205 грн., з
01.01.2005 року - 262 грн., з 01.01.2006 року - 375 грн., з 01.01.2007 року -
400 грн., з 01.04.2007 року - 420 грн., з 01.07.2007 року - 440 грн., з
01.10.2007 року - 460 грн..

Таким
чином, суд першої інстанції вирішив, що недоплата щорічної разової грошової
допомоги до Дня Перемоги ОСОБА_1, як ветерану війни - інваліду війни, за
2003-2007 роки складає 8 626 грн. 48 коп., недоплата щорічної допомоги на
оздоровлення за 1999-2007 роки складає 8 703 грн. 10 коп., а загалом - 17 329
грн. 58 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, зазначає, що щорічна
допомога на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи
1 категорії при встановленні 2 групи інвалідності фінансується виключно з
Державного бюджету України, зокрема п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України
бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями, та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу будь - які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення, в свою чергу бюджетні призначення
встановлюються законом про Державний бюджет України.

В судове засідання сторони не
прибули, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, а
судове рішення таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 дійсно є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильскої катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи,
захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби, що
підтверджується посвідченням серії А № 007746 від 13.11.1992 р. (а.с. 5,6).

Таким чином, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення, яка становить для інвалідів другої групи в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат та на отримання щорічної грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інвалід війни,
відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

За 2003-2005 та 2007 роки Управління нарахувало позивачу одноразову
компенсацію, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильскої катастрофи у
розмірах: за 2003 р. - 26 грн. 70 коп., за 2004 р. - 26 грн. 70 коп., за 2005
р. - 26 грн. 70 коп., за 2007 р. -
120,00 грн., встановлених Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562
від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеними постановами № 562 та 836, всупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри в твердій грошовій сумі.

Тому, оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України
про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003-2005 та 2007
роки, а не постанови КМУ № 562, 836.

Суд відмовив в задоволені позовних вимог в частині
перерахунку допомоги за 2006 р. у зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в
частині виплати компенсації і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати на 2006 р. була зупинена.

Згідно рішення
Конституційного Суду України у справі № 1-27/2004 від 01.12.04 року, положення статті 44 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», які обмежували розмір щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - визнані такими,
що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв'язку з тим, що
вони суперечать конституційному припису,
згідно з яким при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 р. за № 6-рп положення ст. 29 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», якою
встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших,
ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Але
частиною 3 цієї статті
передбачено, що матеріальна або
моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями,
визнаними неконституційними, відшкодовується
в установленому законом порядку.

Враховуючи, що у відповідності до
Законів України про Державний бюджет України на 2004, 2007 роки позивачу
сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської області на користь позивача недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05
травня, як інваліду війни за 2004, 2007 роки.

Проте, суд першої інстанції
необґрунтовано визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті
позивачу сум щорічної допомоги до 05 травня,
як учаснику війни за 2003, 2005, 2006 роки, не врахувавши, що положення Законів України
"Про державний бюджет України на 2003 рік,
"Про державний бюджет України на 2005 рік" та
"Про державний бюджет України на 2006 рік" до теперішнього
часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України. За таких
обставин твердження про їх невідповідність
Конституції України є передчасними, бо це є прерогативою саме Конституційного
Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були
протиправними.

Зважаючи
на наведене, судова колегія дійшла висновку про помилкове застосування судом
першої інстанції до спірних правовідносин норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, в зв'язку з чим оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2,
11, 21, 160, 184, 195, 196, пунктом 3 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті
202, частиною 2 статті 205, статтями 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської ради Луганської області на постанову Ровеньківського
міського суду Луганської області від 16.04.2008 року у справі № 2-а-52/08 -
задовольнити частково.

Постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від 16.04.2008
року у справі № 2-а-52/08 за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської області про стягнення
заборгованості з щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення та
щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії
управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради
Луганської області по нарахуванню і виплаті ОСОБА_1щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003-2005 і 2007 роки та щорічної допомоги до 9 травня за 2004 і 2007 роки в
розмірах менших, ніж передбачено відповідними законами.

Стягнути з управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської ради Луганської області на
користь ОСОБА_1заборгованість з щорічної разової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2003 - 2005 роки, 2007 рік,
всього - 5069 грн. 90 коп., та згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту» недоплачені суми щорічної разової допомоги до Дня Перемоги
за 2004, 2007 роки, всього - 3500 грн.08 коп.., а загалом - 8569 грн. 98 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог щодо виплати заборгованості з щорічної разової допомоги на оздоровлення за
1999-2002, 2006 роки.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог щодо виплати заборгованості з щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
до Дня Перемоги за 2003, 2005, 2006 роки.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Г.М.Міронова

Судді:
К.П.Горбенко

В.Г.Яманко