Справа № 22-а-7446/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Шальєва В.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2008 року справа №
22-а-7446/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі судового засідання

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому судовому
апеляційну скаргу

засіданні Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської
районної державної адміністрації Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від

03 червня 2008 року

у адміністративній справі

№
2-а-9061/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації Донецької
області

про

визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2008 року позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2004-2007 роки у сумі 5016,50
грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день фактичної
виплати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 03 червня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації Донецької
області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення було задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці
та соціального захисту населення Красноармійської районної державної
адміністрації Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме Постанов КМУ № 836 та 562 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто всі
виплати, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати
щорічної допомоги на оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної
заробітної плати, виплачується у розмірах, встановлених вказаними постановами
КМУ.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Красноармійської
районної державної адміністрації Донецької області як особа, яка є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), та є інвалідом 3 групи, у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна грошова допомога на
оздоровлення інвалідам третьої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив:
в 2004 році - 290 грн., в 2005 році - 332,00 грн., в 2007 році - 440,00 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в 2004 році - 21,50
грн., в 2005 році - 90 грн., в 2007 році - 90,00 грн.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій
і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким чином, судом
першої інстанції було встановлено, що фактично за період за 2004-2005 та 2007
роки відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі: 4046 грн. 50 коп.

Сторони в судове засідання не прибули, були сповіщені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, колегія
суддів вважає її такою, що не підлягає
задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та є інвалідом 3
групи, що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від 31.01.1998
року), наявною у матеріалах справи (а.с. 2).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІІ групи, 1 категорії у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів ІІІ групи (1 категорія) в 21,50 грн.,
а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів третьої групи (1 категорія) -
21,50 гривень та з 2005 р. 90 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними
актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2004, 2005 та 2007 роки, а не постанови №№ 836, 562.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь
позивача грошової допомоги на оздоровлення за період 2004, 2005, 2007 роки у загальній сумі 4046 грн. 50 коп.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 184, 195, 196,
198, ст. 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2008 року у
справі № 2-а-9061/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської районної адміністрації Донецької області про
визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення -
залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: В.Г.Яманко

К.П.
Горбенко