Справа № 22а-3308/2008
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД______
1-й інстанції Скрипчук О.С.
Справа № 22а-3308/08
суд Тернопільської області
Ряд. стат.звіту №41
Справа
№12/213-4209
Доповідач: В.З. Улицький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого: Улицького
В.З.

суддів:
Багрія В.М., Онишкевича Т.В.

секретаря: Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Тернопільської ОДПІ на постанову господарського суду
Тернопільської області від 07.11.2007 року у справі за позовом ПП ОСОБА_1до
Тернопільської ОДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

встановила:

У жовтні 2007 року ПП ОСОБА_1звернувся із
позовом до Тернопільської ОДПІ про скасування рішення про застосування
фінансових санкцій.

Позивач свої
позовні вимоги мотивував тим, що з
19.12,2006 року по 09.01.2007 року ДПІ проводила перевірку, про що 09.01.2007 року Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією було складено акт про
результати планової документальної виїзної перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, в якому мною було зазначено заперечення про непогодження з даним
актом.

На
підставі акту перевірки від 09.01.2007 року Тернопільська ОДПІ винесла податкове повідомлення-рішення, згідно
якого зобов'язано ОСОБА_1 сплатити суму податкового зобов'язання з урахуванням
штрафних санкцій в загальній сумі 5000 (п'ять тисяч одна) гривня 50 копійок.

Не
погоджуючись із результатами перевірки
позивач звернувся 22.01.2007 року за вих.№ 2 до начальника
Тернопільської ОДПІ Монастирського М.О. з заявою про оскарження податкового повідомлення № 2042 від 11.01.2007
року, .

07.02.2007 року рішенням № 8828/7/25-011 Тернопільської
ОДПІ, було продовжено строк розгляду первинної скарги до
18.03.2007 року та зобов'язано позивача
надати докази використання будівельних матеріалів у господарській діяльності. Такі документи позивачем було надано, що підтверджується листом від
20.02.2007 року за вих. №.

З
22.02. по 28.02. 2007 року в результаті позапланової документальної винної перевірки було складено акт від 28.02.2007
року № 1851/17-327/. Не погоджуючись з даними
викладеними в ході перевірки 01.03.2007 року за вих.
№ 10 . ОСОБА_1 подав до Начальника ОДПІ заперечення до акту позапланової документальної виїзної перевірки.

03.03.2007 року за вих. № 1 7425/7/1 7-03 на адресу
ОСОБА_1 Тернопільська ОДПІ направила результат
розгляду заперечення до акту перевірки в
якому зазначено, що порушень в
складі акту від 28.02.2007 року щодо висвітлення податкового законодавства не допущено.

15.03.2007
року за вих. № 19901/7/25-01-1 ОСОБА_1 Тернопільська ОДПІ направила рішення про результат розгляду первинної
скарги згідно з яким було скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.01.2007 року в частині 3171,50 грн. податку на додану вартість, а в іншій частині залишає
зазначене податкове повідомлення-рішення без змін.

16.03.2007
року Тернопільська ОДПІ виносить податкове повідомлення-рішення, згідно якого
ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити 1830,00 грн,
суму податкового зобов'язання, в тому числі; 1220 грн. -за
основним платежем; 610 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із податковим повідомлення-рішенням від
16.03.2007 року ОСОБА_1 звертається
26.03.2007 року за вих. № 12 та 02.04.2007 року за вих. № 13 до голови Тернопільської обласної державної податкової
адміністрації з прохання переглянути рішення
Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції (копія звернення додається).

Рішення ДПА в Тернопільській області від 19.04.2007 року
продовжено строк розгляду скарги ОСОБА_1
до 30.06.2007 року.

Рішенням
ДПА в Тернопільській області від 29.05.2007 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ
від 11.01.2007 року із врахуванням
рішення Тернопільської ОДІТІ від 15.03.2007 року.

01.06.2007 року
Тернопільська ОДПІ виносить
податкове повідомлення рішення
згідно з яким ОСОБА_1 зобов"язаний сплатити 1830 грн. суми податкового зобов'язання .

04.06. 2007 року за
вих. № 14 ОСОБА_1 звертається з оскарженням рішення про розгляд повторної скарги до заступника голови ДПА в
Тернопільській області (копія додається),
а вже 08.06.2007 року за вих. № 15 до голови Державної податкової адміністрації України.

19.06.2007
року ДПА в Тернопільській області в розгляді скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

20,06.2007 року ДПА України своїм рішенням продовжила
розгляд скарги ОСОБА_1 на строк до
10.08.2007 року.

Рішенням ДПА України від 01.08.2007 року було залишено
без змін податкове повідомлення - рішення
Тернопільської ОДПІ від 11.01.2007 року про сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість з
урахуванням рішення Тернопільської ОДПІ від
15.03.2007 року та рішення Тернопільської ОДПІ від 29.05.2007 року, а скаргу
без задоволення.

Не погоджуючись з такими діями Тернопільської
ОДПІ позивач звернувся до суду.

Постановою господарського суду Тернопільської
області від 07.11.2007 року позов задоволено. Скасоване податкове
повідомлення-рішення №/3/53535 від 06.08.2007 року.

Постанову суду оскаржила Тернопільська
ОДПІ. Вважають, що постанова суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обстави, що
мають значення для справи та підлягає скасуванню з підстав викладених в
апеляційних скаргах.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу Тернопільської ОДПІ слід залишити без
задоволення з наступних підстав :

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів
та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями, відділеннями, Іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами,
які мають статус суб'єктів підприємницької
діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати
та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Пункт 11 стаття 11 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні" передбачає право органам державної
податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та
розмірах, встановлених законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів
та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями, відділеннями, Іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами,
які мають статус суб'єктів підприємницької
діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати
та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Пункт 11 стаття 11 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні" передбачає право органам державної
податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та
розмірах, встановлених законами України.

Податковий кредит в розумінні Закону України "Про
податок на додану вартість", надалі Закон №168/97, - це сума, на яку
платник податку має право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 7.4
Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону,
протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів ( у тому числі при їх
імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської діяльності
платника податку.

Пунктом 7.5.1 встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.4.3, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №168
у разі, коли товари (роботи, послуги), виготовлені
та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до суми податкового кредиту включається та
частка сплаченого (нарахованого) податку при
їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких
товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Якщо
платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Разом з тим, пункт 7.4.5 Закону №168/97 зазначає, що не
дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт.

Згідно п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст.
7 Закону України «Про податок на
додану вартість, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового
періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7,7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного податкового
періоду.

Якщо
у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка

дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому

податковому періоді постачальникам
таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до

складу податкового кредиту наступного податкового
періоду.

За період з 22 липня 2005 року по 30 вересня 2006 року
підприємець ОСОБА_1 задекларував податковий
кредит в сумі 539024 грн. обсягів придбання та 107807 грн. податку

на додану вартість, в
тому числі ПДВ, сплаченого митним органам 52046 грн. (придбання лінії для фасування борошна).

В склад податкового
кредиту включено вартість придбаних товарно-матеріальних

цінностей для здачі на
переробку та подальшої реалізації зерна пшениці, помольна плата, вартість
будівельних матеріалів для ремонту приміщення зерноскладу. Проведенні операції,
що визначають обсяги податкового кредиту обліковані в реєстрах отриманих
податкових накладних повністю.

Також,
перевіркою встановлено, що підприємець до складу податкового кредиту включив вартість придбаних у ТОВ «Укртара-папір»
(податкова накладна від 07.10.2005р. №3125)
пакети для пакування борошна 50000 штук та кліше «Віконт» всього на суму
7383,34 грн., в тому числі податок на додану вартість
1476,66 грн.

Згідно даних перевірки підприємцем ОСОБА_1 до податкового
кредиту в жовтні, листопаді,
грудні 2005 року включено вартість портлацементу, придбаного в ТОВ ТД
«Будсервс»

В грудня 2005 року до податкового кредиту у включено
вартість арматури, придбаної в ПМП «РОСТ» згідно податкової накладної №6199
від 22.11.2005р. на суму 1236,67 грн.

В грудні 2005 року, березні, червні і липні 2006 року до
даткового кредиту включено вартість щебеня та піску,
придбаного в ТОВ «Тернобудмеханізація»

За
таких обставин, вищевказані товарно-матеріальні цінності (будівельні матеріали)
за даними перевірки не використані у здійсненні підприємницької діяльності,
договори про залучення організацій для проведення будівництва та ремонтних
робіт відсутні, а також і підприємця за
період відсутні наймані працівники, які б могли виконувати будівельно-ремонтні роботи, відсутній дозвіл на проведення
реконструкції та будівництва зернопереробного комплексу, ліцензія на
право здійснення будівельно-монтажних робіт, на залишку товари відсутні, що порушено п.п. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість». За даними перевірки підприємцю
донараховано податку на додану вартість в
сумі 1220 грн. за 2005 рік та зменшено від'ємне значення на 1493 грн. за 2006
рік.

Однак,
дані твердження Тернопільської ОДПІ не підтвердженні матеріалами справи та спростовуються наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із
реєстраційних посвідчень, приміщення зерноскладу
в АДРЕСА_1, зерносклад №1, зерносклад №2, площадка зерно току
по АДРЕСА_2Острівської сільської ради зареєстровані за гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності.

На
замовлення підприємця ОСОБА_1 проектно-вишукувальним інститутом «Тернопільагропроект» був зроблений робочий проект
переобладнання цеху з виробництва трав'яного
борошна на цех фасування пшеничного борошна в пакети в с. Острів Тернопільського
району, кошторисна документація, локальний кошторис.

В підтвердження викладених в позовній заяві вимог щодо
правомірності включення сум податку на додану вартість до податкового
кредиту Із придбаних товарно-матеріальних цінностей та використання придбаних
товарно-матеріальних цінностей у підприємницькій діяльності позивач додає акти прийому виконаних робіт за листопад 2005
року, березень 2006 рік, липень
2006 рік, липень-серпень 2006
рік, які складенні
між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «Тернопобудмеханізація»
щодо реконструкції зерноскладу, Акти списання матеріалів, податкові
накладні та рахунки для оплати за надані ТОВ
«Тернобудмеханізація» послуги, довідки до шляхового листа, товарно-транспортні накладні на відпуск будівельних матеріалів ТОВ
«ТернобудмеханізацІя», квитанції про оплату та реєстраційні посвідчення
на зерносклад №1, зерносклад №2, площадку зерно току по АДРЕСА_3, приміщення
зерноскладу по АДРЕСА_1, які зареєстровані за ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Враховуючи подані позивачем докази, а також приймаючи
діяльність позивача -заготівля та здача на
переробку сільськогосподарської продукції (виробництво муки) та реалізація борошна юридичним та фізичним особам
дають підстави суду вважати, що придбання
товарно-матеріальних цінностей здійснювалося підприємцем для організації власної господарської діяльності, направленої на отримання доходу.

Твердження відповідача про відсутність у підприємця
ліцензії на проведення будівельно-монтажних робіт до уваги судом не береться,
оскільки дана обставина не може слугувати підставою для
невключення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не підтвердженням використання придбаних
будівельних матеріалів у господарській
діяльності.

Наслідки щодо реконструкції приміщення зернотоку, а саме
проведення внутрішніх оздоблювальних робіт, влаштування бетонної підлоги,
дверного прорізу, встановлення технологічної лінії для
фасування борошна, здійснення будівельних робіт з надбудови поверхів без погодженої і затвердженої в
установленому порядку проектної документації, без дозволу на виконання будівельних робіт органів ДАК,
без ліцензії на провадження будівельної діяльності
передбачені нормами чинного законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, Законом України «Про планування і
забудову територій», Кодексом України про
адміністративні правопорушення, а ніяким чином не законодавством України, яке регламентує систему оподаткування, порядок повноти нарахування,
своєчасності сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Також, суд відмовляє Тернопільській ОДПІ у задоволенні
клопотання від 07.11.2007р. №72898/7/10-015 про призначення у справі
судової експертизи в зв'язку з необґрунтованістю його заявлення.

Відповідно до п.п. 2.3.4 п. 2.3 Р. 2 «Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних виїзних
планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від
10.08.2005р. №327, не допускається відображення в акті перевірки
необгрунтованих даних, а також суб'єктивних
припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання, що мало місце при оформленні результатів перевірки
діяльності позивача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення,
оскільки грунтуються на нормах чинного
законодавства, підтвердженні матеріалами справи та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

У відповідності до статті 71 Кодексу Адміністративного
судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судове рішення,
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною був
орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним
судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь
яких воно ухвалено, видається один
виконавчий лист.

Разом
з тим, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом,
повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

З вищенаведеного випливає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими, а рішення суду першої
інстанції законним.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Тернопільської ОДПІ залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Тернопільської області від 07.11.2007 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На
ухвалу протягом одного місяця може бути подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В. Улицький

Судді:
Т. Онишкевич

В. Багрій