Справа № 2-а-285/2008
Суддя: Корбут В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-285/2008
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

6 червня 2008 року Рокитнянський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Корбута В.М.

при секретарі -
Божок Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2

та представника
відповідача Мовчан О.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області
про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії і виплати недоотриманої
суми пенсії за минулий період,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду
з даним позовом посилаючись на те, що він являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС ІV категорії, є
непрацюючим пенсіонером, який постійно проживає на території радіоактивного
забруднення і крім цього має статус учасника війни, а тому згідно з вимогами
чинного законодавством України відповідач зобов'язаний виплатити йому:

- у відповідності до ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щомісячну доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної
плати за 2007 рік у сумі 5097 грн.60
коп.;

- у
відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткову пенсію
за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком за
2005-2007 роки у сумі 1858 грн. 77 коп.,

- у
відповідності до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» підвищену пенсію як учаснику війни у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком за 2005-2006
роки у сумі 589 грн. 56 коп.

Позивач стверджує, що відповідач сплачує йому щомісячну доплату до пенсії,
додаткову пенсію та підвищів розмір пенсії, як учаснику війни в значно меньших
розмірах ніж передбачено вимогами вищевказаних Законів. Звернення позивача до
відповідача про проведення перерахунку та виплати йому недоотриманих сум до
пенсії залишилось без задоволення. А тому просить суд визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області щодо відмови у донарахуванні та виплаті
недоотриманих сум щомісячної допомоги та додаткової пенсії за 2004-2007 року
протиправними та стягнути з відповідача на його користь недоотримані суми до
пенсії у загальному розмірі 7545 грн. 93 коп., в тому числі: 5097 грн. 60 коп. щомісячну
доплату до пенсії за 2007 рік, 1858 грн. 77 коп. додаткову пенсіу за 2005-2007
року та 589 грн. 56 коп. підвищення до пенсії за 2005-2006 роки.

Позивач та його
представник позов підтримали та просять його задовольнити.

Представник відповідача
за дорученням позов не визнала та в судовому засіданні пояснила, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Рокитнянському
районі з 21.06.1990 року, йому виплачується доплата
до пенсії, додаткова пенсія та підвищенна пенсія в розмірах визначених постановами КМ України від 26.07.1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

У задоволенні позову
просила відмовити.

Заслухавши позивача та представників сторін,
дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних
підстав.

Судом встановлено, що
позивач являється
потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС ІV категорії, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 від 01.03.1995 року, перебуває на обліку в управлінні ПФУ
в Рокитнянському районі Київської області як непрацюючий пенсіонер з 21.06.1990
року, є зареєстрованою особою яка постійно проживає в с. Житні Гори Рокитнянського району Київської області, яке згідно постанови КМ
України від 23.07.1991 за №106 (додаток №1) віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю, має статус учасника війни, що підтверджується
посвідчення НОМЕР_2 від 10.09.1997 року,
дані факти сторонами визнаються і не
оспорюються.

Відповідач
нараховує та виплачує позивачу
щомісячну доплату до пенсії,
додаткову пенсію та підвищену пенсію не у відповідності до ст.ст.39, 51
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а керуюється вимогами постанов КМ України від
26.07.1996 року № 836 та від 03.01.2002
року №1, тому розмір цих виплат та доплат є значно меньшим ніж передбачено
Законами України.

Викладене
підтверджується поясненнями позивача, представниками сторін та оглянутими в судовому
засіданні письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.39
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї статті, а саме в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати, а відтак позивачка , як непрацюючий
пенсіонер, має право на таку доплату.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров»ю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії, відповідно і позивачка має право на таку
додаткову пенсію.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пенсії
учасникам війни підвищуються на 10% прожиточного мінімума для осіб, які
втратили працездатність, тому позивачка має право на отримання підвищеної
пенсії.

Таким чином, розмір
доплати до пенсії, додаткової пенсії
та розмір підвищення пенсії, які
фактично нарахуваються та виплачуються відповідачем позивачу відповідно до
вищевказаних постанов КМ України, суперечить вимогам ст.ст. 39, 51 Закону «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»

Позиція
відповідача щодо обставин даного спору
ґрунтується виключно на положеннях постанов КМ України є хибною тому, що у
відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст.8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція
України має вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

За ст.113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і
Законами України, актами Президента
України.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про
внесення змін до Закону України про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон
статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими
законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки закони
України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, тому суд
вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосування саме положення
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови КМ
України від 26.07.1996р. №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Згідно ч.3 ст.9 КАС
України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007року за №6-рп визнано
неконституційними положення п.п.13,30,71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими були зупиненні на 2007 рік дія статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
території України, остаточним і оскарженню не підлягає.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що
рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Виходячи з наведеного
суд приходить до висновку, що відмова
відповідача у донорахуванні та виплаті позивачу недоотриманих сум щомісячної
доплати до пенсії за 2007 рік, додаткової пенсії за 2005-2007 роки та
підвищення до пенсії за 2005-2006 роки є протиправною.

Суд
також вважає за необхідне
застосувати вимоги ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» де
зазначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає
або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким
строком.

Керуючись ст.ст.8, 19,
113, 152 Конституції України, ст.ст. 39,
51, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України від
05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року за № 6-рп, ст.ст. 6, 9, 17, 158-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду у
Рокитнянському районі Київської області про
відмову ОСОБА_1 провести перерахунок
та виплатити щомісячну доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати за 2007 рік у відповідності до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 15% від
мінімальної пенсії за віком, як особі віднесеної до ІV категорії за 2005-2007 роки, у відповідності до ст. 51
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», підвищену пенсію на 10% від прожиточного
мінімума, як учаснику війни, який втратив працездатність у відповідності до
ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» неправомірними.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України
в Рокитнянському районі Київської області
на користь ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії за 2007 рік у сумі 5097
грн. 60 коп., додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю за 2005-2007 роки у
сумі 1858 грн. 77 коп., підвищену пенсію, якм учаснику війни за 2005-2006 роки
у сумі 589 грн. 56 коп., а разом 7545
грн. 93 коп.

Звільнити ОСОБА_1. від сплати судового збору у відповідності до п.18 ст.4
Декрету КМ України «Про державне мито».

Звільнити Управління Пенсійного фонду України
в Рокитнянському районі Київської області від сплати судового збору у
відповідності до п.34 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито».

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Рокитнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення даної постанови подання
заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього на протязі двадцяти
днів апеляційної скарги.

Суддя
Корбут В.М.