Справа № 22-а-2450/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий 1 інстанції
- Гетьман В.В. Суддя доповідач
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008
року колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Сіренко О.І., Григорова А.М.

при секретарі - Холодній Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
та ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від
17 січня 2008 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради, Міністерства праці і соціальної політики, Державного
казначейства України, Міністерства Фінансів України, 3-я особа Конотопське
управління Державного казначейства в Сумській області про стягнення суми
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як учасника бойових дій, -

В с т а н о в и л а:

В березні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Конотопського Управління праці та соціального
захисту населення Сумської області, Міністерства праці та соціальної політики
України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, яким
фактично просив визнати дії відповідача Конотопського Управління праці та
соціального захисту населення Сумської області щодо невиплати йому сум
одноразової щорічної допомоги за 2002-2006 роки в розмірі п'яти мінімальних
пенсій неправомірними та просив стягнути з відповідача Конотопського Управління
праці та соціального захисту населення Сумської області суми одноразової
щорічної допомоги за 2002-2006 роки, всього у сумі 3602,25 гр. та 336,61 грн. у
якості компенсації за несвоєчасне здійснення виплати за 2006 рік, посилаючись
на те, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України
''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' йому щорічно
повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій, чого відповідач, порушуючи вимоги вищеназваного Закону, не робив.

На його звернення від 08 березня 2007 року щодо виплати суми несплаченої
одноразової щорічної допомоги відповідач відмовився провести виплату.

Постановою
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені
частково.

На користь позивача з Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення, стягнута щорічна одноразова грошова допомога за
2006 рік у розмірі 1.545 грн.

Зобов'язано Міністерство праці та соціальної політики України, Міністерство
фінансів України, Державне казначейства України перерахувати кошти в розмірі
1.545 грн., для здійснення виплати позивачу ОСОБА_1 яку він просить здійснити
за 2006 рік.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1.
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду від 17 січня 2008 року ОСОБА_1. звернувся з апеляційною скаргою, у
якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм матеріального закону просить постанову суду щодо відмови в
задоволені його позовних вимог про стягнення суми несплаченої одноразової
щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 рік у розмірі 3.297,25 грн.
скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду від 17 січня 2008 року Конотопське міське Управління праці та
соціального захисту населення Сумської області звернулось з апеляційною
скаргою, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального закону просить постанову суду скасувати (з тексту
скарги - в частині задоволених позовних вимог) та прийняти нову постанову, якою
у задоволені позовних вимог позивачеві
відмовити.

У засідання колегії суддів позивач, представники відповідачів не прибули,
хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь
у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді
Харківського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скаргах доводи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню,
апеляційна скарга Конотопського міського Управління праці та соціального
захисту населення Сумської області підлягає задоволенню, а судове рішення
підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положення п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 07 листопада 2002 року
Конотопським міським військовим комісаріатом.

Статтею
12 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту'' від 25.12.1998 року (в
редакції Закону до 28.12.2007 року) визначено, що щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь з відповідача 1545 гр. у якості суми
недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2006 рік, суд першої інстанції виходив з того,
що відповідно ст. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні змін в діючі закони не допускається
звуження змісту і об'єму існуючих прав і свобод.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, - органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту'' від 22.10.1993 року з наступними доповненнями, - щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків.

Дійсно у відповідність до ч. 3 ст. 22 Конституції України, - при прийнятті
нових законів або
внесенні змін до
чинних законів не опускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте саме Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно
законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

Статтею 19 Закону України "Про Державний бюджет України на 2002 рік''
від 20.12.2001 року передбачена виплата у 2002 році щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у розмірі 80 гр.

Статтею 28 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік'' від
26.12.2002 року встановлено виплату у 2003 році щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту''
у розмірі 90 гр.

Статтею 44 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік'' від
27.11.2003 року встановлено виплату у 2004 році щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у розмірі 120 гр.

Статтею 34 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік'' від
23.12.2004 року встановлено виплату у
2005 році щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту'' у розмірі 250 гр.

Статтею
30 Закону України ''Про державний бюджет на 2006 рік'' від 20.12.2005 року
встановлено виплату у 2006 році щорічної разової грошової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту'' у розмірі 250
гр.

Дію частини п'ятої статті 12 Закону України ''Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту'' зупинено на 2006 рік в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно із п.
18 ст. 77 Законом України ''Про державний бюджет на 2006 рік'' від 20.12.2005
року.

Та обставина, що ОСОБА_1. за 2002 рік була виплачена разова грошова
допомога до 5 травня 2002 року як учаснику бойових дій в розмірі 80 грн., за
2003 рік була виплачена разова грошова допомога до 5 травня 2003 року як
учаснику бойових дій у розмірі 90 грн., за 2004 рік - 120 грн., за 2005 рік -
250 грн., за 2006 рік - 250 грн.,
сторонами не спростовується.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004
по справі № 1-27/2004 визнані такими, що не відповідають Конституції України,
положення ст. 44 Закону України ''Про державний бюджет України на 2004 рік'',
якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту'' здійснюється у таких розмірах:
інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам війни П групи - 160
грн., інвалідам війни Ш групи - 130
грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам, що мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195
грн., членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя
інвалідами - 65 грн.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог позивача у частині стягнення на його користь з відповідача по
справі 1545 гр. у якості суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій за 2006 рік і
вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. у цієї частині, з такої
підстави, слід відмовити.

З аналогічних підстав, колегія суддів вважає необґрунтованим рішення суду першої
інстанції щодо зобов'язання Міністерство праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України перерахувати
кошти в розмірі 1.545 грн., для здійснення виплати позивачу ОСОБА_1. виплати, яку він просить здійснити за 2006
рік.

Як вбачається з судового рішення, колегією суддів Конотопського
міськрайонного суду Сумської області відмовлено, з підстав пропуску
процесуального строку, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1.
стосовно стягнення на його
користь з відповідача по справі суми у якості суми недоплаченої щорічної
грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2002-2005 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, -
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності,
крім випадків, коли щодо до таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено,
що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та
інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним
судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1.
вбачається, що позивач по суті спору вважає неправомірною бездіяльність
відповідача Конотопського міського Управління праці та соціального захисту
населення Сумської області щодо не здійснення нарахування та виплати йому сум
одноразової щорічної грошової допомоги в 2002, 2003, 2004, 2005 та 2006 роках в
розмірі п'яти мінімальних пенсій, та, як наслідок таких дій (бездіяльності),
просить стягнути з цього відповідача на його користь заподіяну йому матеріальну
шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки пропущення цього строку є підставою для відмови у задоволені
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін, то питання про
поновлення цього строку вирішується судом лише у судовому засіданні при
розгляді позовної заяви.

У випадку визнання поважною причини пропущення строку суд продовжує розгляд
справи по суті позовних вимог.

Підставою для звернення до суду з таким позовом ОСОБА_1. вказує відмову
(дії) відповідача Конотопського міського Управління праці та соціального
захисту населення Сумської області, на його
звернення від 27 січня 2007 року.

Відповідач - Конотопське міське
Управління праці та соціального захисту населення Сумської області (а.с. 44)
звернулося до суду з заявою, якою наполягав на застосуванні наслідків
пропущення строків звернення до адміністративного суду стосовно позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення сум одноразової щорічної допомоги за 2002- 2005 роки.

Як зазначено судом, ОСОБА_1. в 2002, 2003, 2004, 2005 роках отримував суму
одноразової щорічної допомоги в розмірах, які його не задовольняли, проте до
суду за захистом своїх прав він не звертався.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не прийняті
до уваги твердження позивача стосовно того, що про порушення своїх прав він
дізнався лише з відповіді-відмови відповідача в здійсненні необхідного
донарахування та виплати недоплачених їй сум одноразової щорічної грошової
допомоги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у
справі, чи іншої заінтересованої особи,
виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні
помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

В процесуальних документах маються описки в написанні приз віща, ім'я та по
батькові позивача. Так, замість «ОСОБА_1» вказано «ОСОБА_1». Колегія суддів вважає за необхідне виправити
дану технічну описку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 169, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п.
3, 202 ч. 1, п.п. 1, 4, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопського міського Управління праці та соціального
захисту населення Сумської області - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня
2008 року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Конотопського міського Управління праці та
соціального захисту населення Сумської області щорічної одноразової грошової
допомоги за 2006 рік у розмірі 1.545 грн.
та зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України перерахувати
кошти в розмірі 1.545 грн., для здійснення виплати позивачу ОСОБА_1. за 2006 рік - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
в даній частині - відмовити.

В іншій частині постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 17 січня 2008 року - залишити без змін.

Виправити описку, що мається в процесуальних документах Харківського
апеляційного адміністративного суду в частині вказання прізвища, ім'я та по
батькові позивача: замість «ОСОБА_1» слід читати - ОСОБА_1.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя - (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) О. І. Сіренко

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст постанови виготовлений
28 липня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова