Справа № 22а-3177/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у 1-ої
інстанції - Берелет В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17
липня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової
С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.,

Уханенко С.А.

при секретарі Фірсік Д.Ю.

за участі: позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Криничанському районі Дніпропетровської
області на постанову
Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2007 року

по адміністративній справі № 2а-163/07 за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі
Дніпропетровської області про визнання незаконною бездіяльності, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України
в Криничанському районі Дніпропетровської області просить скасувати постанову
Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2007
року, якою визнано не законною бездіяльність УПФ України в Криничанському
районі Дніпропетровської області у вигляді невиплати пенсії ОСОБА_1 у розмірах
передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та
зобов'язано відповідача підвищити позивачці пенсію на 30% мінімальної пенсії за
віком, у відповідності ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни». Одночасно, відповідачем в
апеляційній скарзі ставиться питання про постановлення нового рішення по справі
про відмову у задоволені позовних вимог позивачці.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм
матеріального та процесуального права, а також не врахуванням обставин, що
мають значення для справи, а саме: невизначеності на законодавчому рівні
розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищся
пенсії особам, яким встановлено статус «дитини війни»; надання відповіді позивачу
відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», а також
нарахування та виплату позивачу з 01.01.2008 року підвищення до пенсії у
розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, а також доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне постанову
районного суду необхідно змінити виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
позивачка перебуває на обліку в УПФ
України в Криничанському районі Дніпропетровської області та має правовий
статус «дитини війни», що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні
(а.с.6), а тому має право на отримання пільг та державної соціальної підтримки,
що встановлені Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р. (далі - Закон № 2195-IV від 18.11.2004 р.)

Право позивачки на оскарження рішень, дій та бездіяльності відповідача,
який згідно до наданого у п.7 ст.3 КАС України визначення є суб'єктом владним
повноважень - безпосередньо передбачено ст.10 № 2195-IV від 18.11.2004 р. та встановлено ст.4, ст.6, п.1 ч.1
ст.17 КАС України.

Предметом спору у даній справі є право позивачки на отримання
державної соціальної підтримки у відповідності до вимог ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що дітям війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Прийшовши до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1
та необхідність задоволення її вимог в частині зобов'язання відповідача
перерахувати їй та виплатити передбачену ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. щомісячну надбавку, суд першої
інстанції правильно керувався Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від
9 липня 2007 року, яким визнані неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки Рішення
Конституційного суду України, який відповідно до ст.147 Конституції України
вирішує питання про відповідність законів та інших
правових актів Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та законів України
- є остаточним та обов'язковим до виконання на
території України.

З матеріалів
справи вбачається, що Управління пенсійного фонду України в Криничанському
районі Дніпропетровської області будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком
пенсії позивачки відповідно до вищезазначених положень Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. не здійснювало та виплат не проводило,
що свідчить про бездіяльність відповідача стосовно надання позивачці соціальної
підтримки.

Надіслання відповідачем в адресу позивачки листа з роз'ясненням стосовно
можливості нарахування підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість
пенсії, лише після визначення на законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії
для обчислення цього підвищення, не виправдовує бездіяльності відповідача та
порушення права ОСОБА_1 на отримання державної соціальної підтримки.

Доводи апелянта про відсутність заяви позивачки про призначення цього виду
підвищення суперечать матеріалам справи, а тому колегія суддів вважає, що у
відповідача не було підстав сприймати заяву позивачки від 03.12.2007 р. як
звернення за роз'ясненням, оскільки позивачка не зверталася з цим питанням в
порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян»

Діючим законодавством функції з призначення, виплати пенсій, надбавок,
підвищень та доплат покладено на органи Пенсійного фонду України, а тому
відповідач по справі, заперечуючи проти адміністративного позову, у
відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України повинен доказати правомірність
своєї бездіяльності стосовно позивачки.

Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності його
дій та бездіяльності, також як і не наведено підстав не застосування у виниклих
правовідносинах належним чином положень ст.7 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету України

Посилання апелянта на лист Міністерства юстиції України від 31.08.2007 р. №
21-46-561 - не може слугувати підтвердженням того, що відповідачем особисто
вживалися будь-які заходи на реалізацію конституційних прав позивача та
свідчать про те, що відповідач разом з його центральним органом самоусунулися
від виконання покладених на них законом обов'язків, оскільки в прикінцевих
положеннях Закону № 2195-IV від
18.11.2004 р. було передбачено обов'язок міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади привести свої нормативно-правові акти у відповідність
із цим Законом, і до набрання цим Законом чинності з 01.01.2006 р., у
відповідача було достатньо часу для з'ясування всіх незрозумілостей його застосування.

Невиконання Кабінетом Міністрів України передбаченого в п.3 Прикінцевих
положень Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. обов'язку у двомісячний строк із дня
опублікування цього Закону забезпечити виконання його вимог, не звільняє
відповідача від виконання покладених на нього державою функцій по соціальному
захисту людини

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть слугувати підставою для
скасування постанови суду першої інстанції, оскільки особливий статус «дітей
війни» та обумовлена цим необхідність їх адекватного соціального захисту,
законодавець в ч.2 ст.3 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. визначив, що встановлені цим Законом державні соціальні
гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами.

З огляду на встановлені судом першої інстанції
фактичні обставини справи та обрану судом правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду
першої інстанції і відмови ОСОБА_1 у задоволені її позову

Разом з тим, колегія суддів вважає, що районний суд при обґрунтуванні своїх
висновків в мотивувальній частині постанови неправильно вдався до обговорення
необхідності застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та визначення розміру і порядку
обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни».

Адміністративний суд не має права самостійно визначати яку саме норму
закону необхідно застосовувати до спірних правовідносин в частині визначення
розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки наведені питання віднесені до
адміністративного розсуду суб'єкта владних повноважень, які суд перебрав на
себе та тим самим втрутився до виключної компетенції органів Пенсійного фонду
України.

За таких обставин, висновки та вказівка суду першої інстанції на розмір
надбавки до пенсії позивачці як дитині війни в сумі 121,80 грн. щомісяця
необхідно виключити.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом заперечень відповідача та
порушення тим самим передбачених ст.ст.49,51 КАС України прав, колегія суддів
знаходить безпідставними, оскільки відповідно до ст.86 КАС України оцінка доказів, які є у
справі відноситься до виключної компетенції суду і ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили, а тому та обставина, що судом не було покладено
в основу рішення позицію відповідача, не може вважатися порушенням прав
відповідача, передбачених наведеними ним в апеляції нормами.

Керуючись ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів -

п о с т
а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської
області задовольнити частково.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21
грудня 2007 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 21 грудня 2007 року вказівку про розмір надбавки
до пенсії позивачці ОСОБА_1 як дитині війни в сумі 121,80 грн. щомісяця.

В іншій частині постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської
області від 21 грудня 2007 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її в
повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2008 року

Судді: