Справа № 22-а-7455/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Могильницький М.С.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2008 р.
справа № 22-а-7455/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів

Нікуліна О.А., Дяченко С.П.

при секретарі

Кірсановій М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу

Донецького окружного адміністративного суду

від

10. 06.2008 року

у справі

№ 2-а-2603/08

за позовом до

ОСОБА_2, ОСОБА_1 Мурзи В.В. - прокурора Донецької області,
прокуратури Донецької області, Донецького бюро судово-медичних експертиз,
експерта Моісеєва О.М. треті особи: Донецька обласна громадська організація
«Сприяння в боротьбі проти свавілля та беззаконня органів прокуратури,
міліції, судових та інших органів», Генеральна прокуратура України

про

визнання дій та бездіяльності
протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду з
адміністративним позовом до Мурзи В.В. - прокурора Донецької області,
прокуратури Донецької області, експерта Донецького Науково-дослідницького інституту судових експертиз Моісєєва О.М. та до
Донецького бюро судово-медичних експертиз, третя особа на стороні позивача -
Донецька обласна громадська організація «Сприяння в боротьбі проти свавілля та
беззаконня органів прокуратури, міліції, судових та інших органів», третя особа
на стороні відповідача - Генеральна прокуратура України про визнання інформації
недостовірною, визнання письмового
документа недостовірним, визнання дій і бездіяльності прокурора Донецької
області Мурзи В.В. та прокуратури Донецької області - протиправними, а участь
експерта Моісєєва О.М. в автоекспертизі і його висновків - протизаконними,
визнання інформації, зазначеної в листі-відповіді прокурора Донецької області
Мурзи В.В. від 05.10.2007 р. за № 06/1-1195 вих.07 - недостовірним документом,
визнання дій і бездіяльності прокурора Донецької області Мурзи В.В. та
прокуратури Донецької області по не проведенні повної, об'єктивної перевірки за дорученням Генеральної
прокуратури України протиправної діяльності
в провадженні інженерних транспортно-трасологічних експертиз Донецького Науково-дослідницького інституту судових експертиз
Моісєєва О.М. і не наданні своєчасно
повної і обґрунтованої відповіді на колективне звернення - протиправними, такими
що порушують конституційні права позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на отримання обґрунтованої, достовірної, повної,
точної та своєчасної інформації, з грубим порушенням вищевказаних Законів України, визнання бездіяльності
Генеральної прокуратурі України по
контролю за перевіркою протиправної діяльності експерта Моісєєва О.М. по спеціальності 10.4 по
неодноразовим зверненням громадян, протиправною
та зобов'язати відомство надати відповідь заявникам по суті звернення, визнання
відсутності компетенції у експерта Моісєєва О.М. по спеціальності 10.4
«Транспортно-трасологічна експертиза», згідно з п. 8 ст. 162 КАСУ, а його
діяльність в інженерних автоекспертних дослідженнях і висновки в
експертизах № 3089/18-3081/19 від 23.09.2002
р. та № 124/19 від 21.01.2002 р. протиправними з причини відсутності
відповідної автотехнічної освіти,
визнання протиправною діяльність Донецького бюро судово-медичних експертиз при проведенні гістологічних
досліджень в лютому-березні 2002 року і в серпні 2005 року, а висновки
судового-медичних досліджень № 250 від 14.03.2002 р. і № 259 від 18.08.2005 р. протиправними, такими, що не
мають підстав згідно з Наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 6 від 17.01.1995 р., та про визнання протиправною таку мотивацію в відповіді прокурора Донецької
області Мурзи В.В., як: «...видача
Вам копій експертиз вимогами діючого кримінально-процесуального законодавства
України не передбачена» при відмові по мотивованому клопотанні про надання
ксерокопії автоекспертизи, виконаної по вимогам і по питанням, поставленим заявниками, тому що це суперечить теорії права -
«те що не заборонене, те - дозволене», а також суперечить вимогам ст. 32 і ст. 40 Конституції України, ст.ст. 23,
31, 35, 37 Закону України «Про інформацію», ст. 121 Кримінально-процесуального
Кодексу України і ст. 5 п. г Закону
України «Про боротьбу з корупцією» і не базується на конкретних забороняючи
статтях законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2008 року по справі №
2-а-2603/08 провадження в частині позовних вимог до експерта Донецького
Науково-дослідницького інституту судових експертиз Моісєєва О.М. було закрито.

Судове рішення обґрунтовано тим, що Моісєєв О.М. не є суб'єктом владних повноважень в розумінні
чинного Кодексу адміністративного судочинства України, а висновки експерта не є документами, що мають
обов'язковий характер для виконання іншими
учасниками правовідносин.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала
суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просить її скасувати та прийняти нову з направленням
справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено,
що експерт Моісєєв О.М. працює фахівцем державної спеціалізованої установи -
Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз, тобто є
службовою особою суб'єкту владних повноважень.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
їх представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити, проти чого заперечували відповідач Моісеєв О.М. та його
представник Синяков О.О.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а
ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Предметом спору по вказаній адміністративній
справі в частині заявлених позовних вимог до
експерта Моісєєва О.М. є визнання його участі в проведенні автоекспертизи і його висновків - протизаконними, визнання
відсутності компетенції у експерта Моісєєва О.М. по спеціальності 10.4
«Транспортно-трасологічна експертиза», згідно з п. 8 ст. 162 КАСУ, а його діяльності в інженерних
автоекспертних дослідженнях і висновків в експертизах № 3089/18-3081/19 від 23.09.2002 р. та № 124/19 від
21.01.2002 р. протиправними з причини відсутності відповідної
автотехнічної освіти.

Відповідно до п.1 ч.1
ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на підставі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч.2
ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких встановлений інший порядок судового
вирішення.

На підставі ст. 1 Закону
України „Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні органів дізнання,
досудового та судового слідства.

У відповідності зі ст.
12 Закону України „Про судову експертизу" незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов'язаний:

провести повне
дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок;

на вимогу органу дізнання, слідчого, прокурора, судді,
суду дати роз'яснення щодо даного ним висновку;

заявляти самовідвід за наявності передбачених
законодавством підстав, які виключають його участь у справі.

Інші
обов'язки судового експерта передбачаються процесуальним законодавством.

На підставі ст. 13 зазначеного Закону незалежно від виду
судочинства судовий експерт має право:

1) ознайомлюватися
з матеріалами справи, що стосуються предмета судової експертизи, і подавати клопотання про надання
додаткових матеріалів;

2)
вказувати у висновку
експерта на виявлені в ході проведення судової експертизи факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були
поставлені питання;

3)
з дозволу особи або органу, які призначили
судову експертизу, бути присутнім під час
проведення слідчих чи судових дій і заявляти клопотання, що стосуються предмета
судової експертизи;

4)
подавати скарги на дії
особи, у провадженні якої перебуває справа, якщо ці дії порушують права судового експерта;

5)
одержувати винагороду за
проведення судової експертизи, якщо її виконання не є службовим завданням;

6)
проводити на договірних
засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених
законом.

Інші права судового
експерта передбачаються процесуальним законодавством.

У відповідності зі ст. 10 цього Закону
судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Відповідності до ст. 75
Кримінально-процесуального кодексу України експертиза призначається у випадках,
коли для вирішення певних питань при провадженні в справі потрібні наукові,
технічні або інші спеціальні знання.

Як експерт може бути
викликана будь-яка особа, що має необхідні знання для дачі висновку з досліджуваних питань. Питання, які ставляться
експертові, і його висновок по них не можуть
виходити за межі спеціальних знань експерта.

Експерт дає висновок від
свого імені і несе за нього особисту відповідальність. У разі необхідності в справі може бути призначено декількох експертів, які
дають загальний висновок. Коли експерти не дійшли згоди, то кожний з них
складає свій висновок окремо.

Висновок експерта для
особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора і суду не є обов'язковим, але незгода з ним
повинна бути мотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Якщо експертиза буде
визнана неповною або не досить ясною, може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому
експертові.

Коли висновок експерта
буде визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви
в його правильності, може бути призначена
повторна експертиза, яка доручається іншому експертові або іншим експертам.

Не можуть бути експертами
особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від обвинуваченого, потерпілого або які
раніше були ревізорами в справі.

Тому висновки експерта
Моісєєва О.М., які були підготовлені в порядку вимог Кримінально-процесуального кодексу України не може
бути рішенням (нормативно-правовим
актом або правовим актом індивідуальної дії) дією чи бездіяльністю в контексті вимог ч.1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Крім того, судом не може
бути встановлено наявність або відсутність компетенції у експерта Моісєєва О.М. в контексті вимог п.8 ч.2 ст.
162 Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки він не є суб'єктом владних повноважень в рамках правовідносин, що є предметом
позовних вимог стосовно нього.

Не є Моісєєв О.М. і
публічним службовцем в розумінні п.15 ч.1 ст. 3 КАС України.

Серед прав та обов'язків
експерта не зазначені будь-які функції, які притаманні суб'єкту владних повноважень в розумінні п.7 ч.1
ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, ніякої
управлінської діяльності, в тому числі стосовно позивачів, судовий
експерт не здійснює. Висновки судового експерту, як і будь-який інший
доказ, не мають наперед встановленої сили та повинні оцінюватися відповідним
органом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. При цьому оцінюється
належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Тобто підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо постановлення ряду окремих ухвал,
колегія суддів зазначає, що це є правом, а не обов'язком суду.

Не вбачаючи вчинення порушень суддею Донецького окружного адміністративного
суду, колегія суддів вважає, що підстави для винесення щодо нього окремої
ухвали взагалі відсутні.

Оскільки позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосується виконання експертом Моісєєвим
О.М. своїх професійних обов'язків, апеляційний суд не вбачає порушень щодо
представництва його інтересів Синяковим О.О., а доручення, видане останньому на
представництво інтересів Моісєєва О.М. не суперечить положенням ст. 58 КАС
України.

В повному обсязі ухвала складена 15.08.2008 року.

Керуючись ст.ст. 196, п.1 ч.1 199, 200, п.1 ч.1 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2008
р. у справі № 2-а-2603/08 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Мурзи В.В. - прокурора
Донецької області, прокуратури Донецької області, Донецького бюро
судово-медичних експертиз, експерта Моісеєва О.М., треті особи: Донецька
обласна громадська організація «Сприяння в боротьбі проти свавілля та беззаконня
органів прокуратури, міліції, судових та інших органів», Генеральна
прокуратура України «про визнання дій та
бездіяльності протиправними» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: