Справа № 22-979а/2007
Суддя: Олійник А.С.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22 - 979 а/07 Головуючий
в 1-й інстанції - Гошко О.М.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 вересня
2007 року колегія
суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -
судді Олійник А.С, суддів - Кухарської Т.Г., Побірченко Т.І., при
секретарі Бугаєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну
справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському
районі м.Києва на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 27
листопада 2006 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.Києва, третя особа: ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м.Києві про відмову від ідентифікаційного номера,

встановила:

У жовтні 2006 року позивач звернулися до Голосіївського
районного суду м.Києва із вказаним позовом, в якому просила суд визнати
бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м.Києва
(далі - ДПІ у Голосіївському районі м.Києва), Державної податкової
адміністрації України (далі - ДПА України) щодо невиконання вимог Закону
України „Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов"язкових
платежів" в частині внесення відмітки в паспорті про право здійснювати
платежі без ідентифікаційного номера, здійснення податкового обліку позивача за
раніше встановленою формою обліку, знищення облікової картки, виключення
інформації про позивача з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків,
неправомірною; зобов"язати ДПА України виключити з інформаційного фонду
Державного реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер і
загальні відомості про неї; зобов"язати ДПІ у Голосіївському районі
м.Києва знищити облікову картку № 1 ДР, на підставі якої, було внесено дані про
надання індивідуального ідентифікаційного номера і загальні відомості про неї в
інформаційному фонді Державного реєстру Голосіївської ДПІ у м.Києві та ДПА
України; зобов"язати ДПА України виключити індивідуальний ідентифікаційний
номер і всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов"язкових платежів та повідомити її письмовою
відповіддю про це; зобов"язати ДПІ у Голосіївському районі м.Києва зробити
в паспорті позивача на сторінці 7, або 8, або9 відмітку такого змісту: „Має
право здійснювати будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного номера" завірити її
підписом відповідальної особи і

гербової
печаткою ДПІ м.Києва; зобов"язати ДПІ у Голосіївському районі м.Києва
зберегти за заявником раніше встановлену форму обліку платника податків та
інших обов"язкових платежів без застосування ідентифікаційного номера.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила зазначити
в рішенні суду конкретний текст відмітки, яку просить проставити ДПІ у
паспорті.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 27 листопада 2006 року
позов було задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції ДПІ у Голосіївському
районі районі м.Києва подало апеляційну скаргу на цю постанову, в якій просить
її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

У судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час і місце апеляційного
розгляду повідомлена за вказаною нею адресою, проте за цією адресою позивач не
значиться (а.с. 50).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання
(перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну
адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України колегія суддів
розглядає справу без участі позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ДПІ у Голосіївському районі м.Києва, перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність та обгрунтованість постанови суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є ч.1еном Української
Православної Церкви та через релігійні переконання відмовляється від наданого
їй ідентифікаційного номера.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право
на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає сповідувати будь-яку
релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи
колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Згідно із ст. 9 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна
людина має право на свободу думки, совісті і релігії; це право охоплює свободу
змінювати свою релігію та переконання.

Згідно із ст. 67 Конституції України кожен зобов »язаний сплачувати податки і збори в
порядку і розмірах, встановлених законом.

Такий обов»язок покладено і на позивача ОСОБА_1, а
обрання альтернативної форми обліку платником податку є її правом, яке реалізовується
відповідно до вимог Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів" (далі - Закон) та
Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обов»язкових
платежів, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України.., та
Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2004 року № 602/1226,
зареєстровано

в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 року № 1345/9944 ( далі -
Порядок), який було прийнято на виконання Закону.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів" для осіб, які через
свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Колегія погоджується із доводами апеляційної скарги ДПІ у Голосіївському
районі м.Києва про неправомірність покладення судом першої інстанції на ДПІ у
Голосівському районі м.Києва обов»язку внести до паспорта позивача відмітки про
наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера
з таких підстав.

Конкретний механізм внесення відмітки про наявність права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорту громадянина, який
відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера з огляду на релігійні
переконання, Закон не визначає.

Процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомила про це державний орган податкової служби, визначено
Порядком.

Відповідно до п.1.5. Порядку особа, яка через свої релігійні або інші
переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї
ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової
служби за своїм місцем реєстрації.

Згідно із п. 4 Порядку фізична особа, яка відмовляється від
ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем
реєстрації довідку за формою №ВЗ та паспорт громадянина України.

Як випливає із п. 5 Порядку посадова особа органу внутрішніх справ при
зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його
паспорта, розглядає довідку форми № В 3
щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред»явленому
паспорту, у разі відсутності невідповідностей вносить на 7-9 сторінку паспорта
відповідну відмітку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Чинним законодавством України визначено державний орган - орган внутрішніх
справ, який за умови дотримання громадянами, які відмовляються від
ідентифікаційного номера, Порядку, має внести вказану відмітку до паспорта цих
громадян. Тому покладення зазначеного обов»язку на ДПІ у Голосіївському районі
м.Києва не відповідає вимогам чинного законодавства України.

З огляду на викладене, за позивачем як за особою, яка
через свої релігійні переконання відмовляється від ідентифікаційного номера,
раніше встановлена форма обліку платників податку та інших обов'язків платежів
може бути збережена за умови дотримання

Порядку унесення
відповідної відмітки до її паспорта. Тому покладення на ДПІ у Голосіївському
районі м.Києва обов"язку здійснювати податковий облік позивача за раніше
встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера є
передчасним.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо покладення на ДПА
України обов'язку виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків
та інших обов"язкових платежів, оскільки він суперечить вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону державні податкові інспекції
зобов"язані своєчасно формувати та тримати в належному стані Державний
реєстр.

Зміни та уточнення щодо даних, занесених до Державного реєстру під час
реєстрації, вносяться державними податковими інспекціями за місцем постійного
проживання платників податків та інших обов'язкових платежів, а для осіб, які
не мають постійного місця проживання в Україні, - за місцем отримання доходів
або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування (ч. 8 ст. 5 Закону).

Таким чином, виключення фізичних осіб з єдиного
Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов"язкових
належить до повноважень ДПІ у Голосіївському районі м.Києва, а не до
повноважень ДПА України.

" Крім того, суд першої інстанції визнав
неправомірною відмову ДПА України в частині звільнення позивача від
ідентифікаційного номера, виключення ідентифікаційного номера та всієї
інформації про позивача з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків
та інших обов"язкових платежів, внесення в паспорт позивача відмітки про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, здійснення
податкового обліку позивача за раніше встановленими формами обліку без
застосування ідентифікаційного номера. Проте, суд зобов"язав ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва звільнити позивача від ідентифікаційного номера
та здійснювати податковий облік позивач за раніше встановленими формами обліку
без застосування ідентифікаційного номера та проставити відповідну відмітку в
паспорті позивача. Отже, суд першої інстанції, визнавши неправомірним рішення
одного суб"єкта владних повноважень зобов"язав вчинити дії на користь
позивача іншого суб"єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке
підлягає скасуванню з постановлениям
нового про відмову у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

„ Керуючись ст. ст. 199, 202,205, 207 КАС
України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну
скаргу ДПІ у Голосіївському районі м.Києва задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 27
листопада 2006 року скасувати та постанови нову такого змісту: у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України, Державної
податкової інспекції у

Голосіївському районі м.Києва, третя особа: ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в М.Києві
про відмову від ідентифікаційного номера - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця.