Справа № К-10992/06
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
червня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого
судді: Костенка М.І.,

суддів: Бившевої Л.І., Маринчак Н.Є.,
Усенко Є.А., Шипуліної Т.М.

при секретарі судового засідання: Прудкій О.В.

за
участю представників

позивача: не з'явились

відповідача: ОСОБА_1 дов. №3324/9/10-124 від 31.03.2008р.,

ОСОБА_2
дов. №6999/9/10-124 від 25.06.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну
справу за позовом приватного підприємства «Зерноюкрейн» до державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, за касаційною скаргою державної податкової
інспекції у м. Полтаві на Рішення господарського суду Полтавської області від
29.06.2005р. та Постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 09.08.2005р. у справі
№11/276-9/80-3/256,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від
29.06.2005р. у справі №11/276-9/80-3/256 залишеним без змін Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.08.2005р.
позовні вимоги було задоволено, визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 22.11.2001р., №/1 від
29.01.2003р., №/2 від 13.03.2003р., №/3 від 22.05.2003р. в
частині визначення приватному підприємству «Зерноюкрейн» податкового зобов'язання
за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної
діяльності у сумі 169 451,35 грн. Присуджено до стягнення судові витрати.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій просить Рішення господарського суду
Полтавської області від 29.06.2005р. та Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 09.08.2005р. у справі №11/276-9/80-3/256
скасувати, прийняти рішення про відмову у позові.

05.05.2008р. від державної податкової інспекції у м.
Полтаві надійшло клопотання від
25.04.2008р. №4630/9/10-227, в якому посилаючись на ч. 1 ст. 218 Кодексу
адміністративного судочинства України відповідач зазначає про відмову від
касаційної скарги.

В судовому засіданні 19.06.2008р. до початку розгляду
справи по суті представником відповідача ОСОБА_1 повідомлено суд, що клопотання
про відмову від касаційної скарги було надіслано помилково. Отже, відповідач
підтримує вимоги касаційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача по справі, перевіривши
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Податковим повідомленням-рішенням №/0 від 22.11.2001р. позивачу визначено суму податкового зобов'язання (пеня) за
порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі
186 764,58 грн.

Податкові повідомлення-рішення №/1 від
29.01.2003р., №/2 від 13.03.2003р., №/3 від 22.05.2003р.
прийнято відповідачем за результатами адміністративного оскарження, скарги
позивача залишені без задоволення сума донарахування без змін.

Підставою для визначення позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності є висновки Акта перевірки від 01.11.2002
року, яким встановлено порушення ст. 1 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній валюті» на підставі ст. 4 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нарахована пеня.
Перевіркою було встановлено, що між фірмою «Darenio Trading Co LTD», Кіпр та ПП «Зерноюкрейн» 10.06.2000р. було укладено
договір №01-SА про надання
агентських послуг, щодо забезпечення надходження зерна з елеваторів Полтавської
області до морського порту в Україні. За умовами договору позивач
зобов'язується виконувати агентські функції щодо майна та товарів «Darenio Trading Co LTD», Кіпр, яке
знаходиться на території України.

Акт здачі-приймання робіт (послуг) щодо
відвантаження та транспортування позивачем 2 000 тон ячменя фуражного, складено
сторонами за договором 01.02.2001р. на суму
23 000 дол. США. Станом на 01.04.2002р. виникла дебіторська
заборгованість, що обліковується в бухгалтерському обліку підприємства (рах. 36
«Розрахунки з покупцями та замовниками»). Станом на 01.04.2002р. на валютні
рахунки уповноваженого банку позивача грошові кошти не надійшли, що
підтверджено даними бухгалтерського обліку.

Суди
вирішуючи спір по суті, зазначили, що даного висновку перевіряючими зроблено у
в зв'язку з неврахуванням всіх документів наданих позивачем до перевірки
стосовно контракту про надання агентських послуг №01-SА, зокрема, угоди від 12.03.2001р. та Акта
звіряння розрахунків від 25.12.2001р.

Таким чином, судами зроблено висновок, що
сума заборгованості за контрактом №01-SА від 10.06.2000р. фактично складає 3 200 доларів США, а
сума пені за порушення розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної діяльності відповідно складає 17
313,24 грн.

Крім того, за результатами перевірки була нарахована пеня
за порушення термінів отримання валютної виручки за результатами виконання двох
контрактів на експорт олії соняшникової (контракти №8030 від 07.08.2000р.,
№8034 від 01.12.2000р. укладеними з нерезидентом - фірмою «Darenio Trading Co LTD») в загальній сумі 62 307,25 грн.

Між позивачем та фірмою «Darenio Trading Co LTD» було укладено контракти на експорт олії
соняшникової №К8030 від 07.08.2000р., №К8034 від 01.12.2000р.

Також між позивачем та фірмою «Darenio Trading Co LTD» було
укладено контракт позики в іноземній валюті №22LОО від 11.07.2000р.

Маючи заборгованість за контрактами купівлі-продажу олії
соняшникової від 07.08.2000р. №К8030, №К8034 від 01.12.2000р. нерезидент листом
від 15.01.2001р. змінив призначення платежу, здійсненого за контрактом позики в
іноземній валюті №22LОО від 11.07.2000р. та спрямував
грошові кошти в рахунок оплати продукції отриманої згідно контрактів від
07.08.2000р. №К8030, №К8034 від 01.12.2000р.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суди
посилались на те, що іноземна валюта у сумі, яка дорівнювала вартості
неоплаченої продукції (10 503,07 дол. США) надійшла на рахунок позивача та
внаслідок зміни нерезидентом призначення цього платежу ці кошти були зараховані
позивачем, як оплата за експортовану соняшникову олію.

Зазначаючи про правомірність «трансформації» зміни
призначення платежу, коштів, отриманих у позику від нерезидента на виручку в
іноземній валюті від реалізації продукції за експортним контрактом, судами не
встановлено, кінцевий термін погашення заборгованості за умовами контрактів від 07.08.2000р. №К8030, №К8034
від 01.12.2000р. у відповідності до вимог чинного законодавства. Даного
висновку судами зроблено без посилання на первинні документи позивача. Отже,
судами не досліджено та не встановлено чи було порушено строк надходження
валютної виручки за вказаними контрактами.

Крім того, судами не надано правової оцінки тому факту,
що податковими повідомленнями-рішеннями, що оспорюються (пеня) за порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності визначено сумою податкового
зобов'язання, що суперечить преамбулі, п. 1.2, 1.5 ст. 1 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” та ст.ст. 14, 15 Закону України „Про систему оподаткування”.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що суди попередніх інстанцій не встановивши всіх обставин по
справі, дійшли до передчасного висновку.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України,
викладених в пункті 1 Постанови від 29.12.1976р. №11 “Про судове рішення”,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть
бути усунені судом касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку
про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та
скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 227, 230, 231, 234 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у м.
Полтаві задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 29.06.2005р. та
Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 09.08.2005р. у справі №11/276-9/80-3/256
скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та у порядку визначеними
ст.ст. 237 - 239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:
підпис М.І.
Костенко

судді:
підпис Л.І. Бившева

підпис Н.Є. Маринчак

підпис Є.А. Усенко

підпис Т.М. Шипуліна

З оригіналом вірно відповідальний секретар О.В.
Прудка

Головуючий суддя:
М.І. Костенко

судді:
Л.І. Бившева

Н.Є. Маринчак Є.А. Усенко

Т.М. Шипуліна