Справа № 2а-115/2007
Суддя: Дзерин М.М.
Дата ухвалення: 2007-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-115/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 травня 2007
року

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді ДЗЕРИНА М.М.

суддів: ГОЛОВІН В.А., БОДНАРУК М.Ф.

при секретарі ГОЛИНСЬКІЙ І.В.

з участю прокурора САВЧУКА В.В.

з участю позивача ОСОБА_1.

представника відповідача Управління

праці та соціального захисту
населення

Ямпільської РДА Коваль Т.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за адміністративним позовом прокурора
Ямпільського району Вінницької області в інтересах
ОСОБА_1до Держави України - державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, управління праці та соціального захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня,
суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Вказав, що ОСОБА_1. є
інвалідом війни Ш-групи. Відповідно ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", йому щорічно до 5
травня повинна надаватися разова грошова допомога в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни Ш-групи за 2004, 2005 та 2006 роки. Однак
грошова допомога, призначена за 2004,
2005, 2006 роки виплачувалась не в повному обсязі. Таким чином,
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", суми виплат мали складати: у 2004 році - (92,45х7)=647,15
грн.; у 2005 році -(332,00х7)=2342
грн.; у 2006 році - (359х7)=2513
грн. Тому за три роки недоплата склала: (647,15-130)+(2342-270)+(2513-270)=4832,15
гривень. Тому він вимушений звернутися до суду з даним адміністративним
позовом, і просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів на користь
ОСОБА_1. 4832,15 гривень
недоплаченої йому разової щорічної допомоги як інваліду війни III-групи.

В судовому
засіданні ОСОБА_1. надав суду заяву в якій просить суд зменшити позовні вимоги
і стягнути на його користь недоплачену разову щорічну грошову допомогу за один
рік.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації Коваль Т.М. позовні вимоги не визнала.
Пояснила, що виплату щорічної грошової допомоги учасникам війни, передбаченої
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" проводили у відповідності з виділеними на вказані цілі коштами, які виділялись в обсязі, передбаченому
Законами України про Державний бюджет на 2004-2006 роки. Просила в
задоволенні заявлених вимог відмовити.

Представник
відповідача Державного Казначейства України в судове засідання не з'явився. Про
день та час слухання справи був повідомлений завчасно, про причини неявки суд
не повідомив, заперечень суду не надав.

Представник
відповідача Міністерства Фінансів України в судове засідання не з'явився. Про
день та час слухання справи був повідомлений завчасно, про причини неявки суд
не повідомив, заперечень суду не надав.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно
посвідчення серії Б №НОМЕР_1
виданого 26.06.2002 року
ОСОБА_1. є інвалідом війни Ш-групи і відповідно до ст. 14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому
щорічно до 5 травня повинна
надаватись одноразова грошова допомога в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

На підставі
цього, одноразова грошова допомога ОСОБА_1. мала становити в 2006 році -(359*7)=2513 грн., а він отримав лише 270 гривень, тому недоотриманими
залишаються кошти в сумі 2243
гривень.

Викладене
свідчить, що проведена виплата одноразової грошової допомоги інваліду війни
ОСОБА_1. суперечить ст.22 Конституції України, ст.ст.2,14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так ст.22 Конституції України передбачає:
"Конституційні права і свободи гарантуються і не

можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод".

Згідно із ст.2
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни.

Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом,
є недійсними.

Таким чином, ст.30 Закону України
"Про Державний бюджет на 2006
рік" є такою, що обмежує права і пільги ветеранів війни та учасників
бойових дій, суперечить ст.22 Конституції України, ст.2 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому є
недійсними.

У відповідності
до ст.36 Бюджетного Кодексу України, Міністерство фінансів України на
будь-якому етапі складання і розгляду проекту Державного бюджету України
проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних
коштів, з точки зору його відповідності меті, ефективності використання
бюджетних коштів. На основі результатів аналізу Міністерство Фінансів України
приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України перед поданням
його на розгляд Кабінету Міністрів України.

Однак, як
вбачається з пояснень, матеріалів справи, Міністерством фінансів України не
було враховано діюче законодавство і тому належні виплати згідно Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" були не
профінансовані.

Таким чином, суд
вважає, що відповідальність за такий стан лежить на Міністерстві фінансів
України, а тому позов підлягає задоволенню та недоплачені суми слід стягнути з
Міністерства фінансів України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку
Головного управління Державного казначейства на користь ОСОБА_1.

В позові до
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області слід відмовити, по-скільки це управління
здійснює виплати лише в межах отриманих коштів.

Відповідно до
розрахунків сума недоплати за 2006
рік становить 2243 гривні і
ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

Дані правовідносини врегульовані ст.22 Конституції України, ст.ст.2, 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Керуючись ст.ст.
11, 71, 86, 94, 159,
160, 161, 162, 163 Кодексу Адміністративного судочинства України, і на підставі ст.22 Конституції України, ст.ст.2, 14 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити
частково.

Стягнути з
Міністерства Фінансів України, шляхом списання Головним Управлінням Державного Казначейства України, грошові кошти в
сумі 2243 гривень, перерахувавши їх на
рахунок Міністерства соціальної політики України для подальшої їх
виплати ОСОБА_1 через Управління праці та соціального захисту населення
Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду

протягом
десяти днів з часу її проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження даної

постанови через Ямпільський районний суд.