Справа № 2-а-5889/2008
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03
липня 2008 р. Справа
№ 2-а-5889/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сауляка Юрія Васильовича,

При секретарі
судового засідання: Кащук С.В.

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідачів
: Маринушкіна Є.О., Бурбела І.С.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації

про:
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня веренам
війни

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного
адміністративного суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має
статус ветерана війни - учасника війни
та право на пільги, передбачені Законом України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, а саме: на виплату щорічної разової грошової
допомоги у розмірі, що обчислюється з мінімальної пенсії за віком.

Позивач
вважає, що виплата зазначеної допомоги проводилась всупереч вимогам Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”в частині
розміру виплат за 2004-2007рр.

У зв'язку з
цим позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня ветеранам війни.

Під час
судового засіданні за клопотанням Головного управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації для об'єктивного
і всебічного розгляду справи було залучено у якості співвідповідача Управління
праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Вінниці, оскільки
виплата вищезазначеної допомоги здійснюється за місцем проживання позивача.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов.

Натомість,
представники відповідачів проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що
розміри щорічної разової грошової допомоги на відповідні роки були встановлені
законами України “Про державний бюджет”і виплачувались у встановленому
законодавством обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з нижченаведених підстав.

Судом у
справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 є
учасником війни, що підтверджується її відповідним посвідченнями у матеріалах
адміністративної справи.

Відповідно до
статті 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком.

У зазначений
позивачем період дія статті 14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”призупинялася законами України про Державний
бюджет на відповідні роки в частині визначення розмірів виплат вищезазначеної
допомоги.

Відповідно до
ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно
законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України розпорядник
бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі
про Державний бюджет України чи рішенні про місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України
передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні
призначення встановлюються законом про державний бюджет України чи рішенням про
місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України “Про
статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту”фінансування витрат, пов'язаних
з введенням в
дію цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів
державного та місцевого Бюджетів.

Статтею 17-1
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи
праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків.

Відповідно до
ст. 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”у 2006 році
розмір виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни становив -50
гривень, а у 2007р. -55 гривень (відповідно до ст.29 Закону України “Про
державний бюджет на 2007р.”)

Згідно з
довідкою, наданою Управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської
районної ради, позивачу у цій справі як учаснику війни у 2005 та 2006 роках
разова грошова допомога до 5 травня була
виплачена у сумі 50 грн.

За таких
обставин суд вважає, що органи праці і соціального захисту населення
Ленінського району м. Вінниці, здійснюючи виплату грошової допомоги у розмірах,
встановлених Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, діяли
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинними на час
проведення виплат законами України.

Щодо позовних вимог в частині виплат разової
грошової допомоги ветеранам війни за
2007 рік слід урахувати наступне.

Відповідно до
рішення Конституційного суду України від 9.07.2007р. (справа про соціальні
гарантії громадянам) положення ст. 29 Закону України “Про державний бюджет”на
2007 р. щодо розмірів виплат щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту”визнані неконституційними і втрачають силу з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього рішення.

За таких
обставин Управління праці і соціального захисту населення Ленінського району м.
Вінниці повинно нарахувати та виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу за 2007р. у розмірі, встановленому Законом України “Про
статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту”.

Стосовно
вимог позивача у частині стягнення
недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги ветерану війни за 2004-2005
рр., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з підстав
пропущення строку звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2
статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Виплати разової грошової допомоги ветеранам
війни здійснюються щорічно до 5 травня у порядку, встановленому Законом України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005
року. До набрання чинності зазначеного
Кодексу судовий захист порушених
органами влади прав здійснювався у порядку, передбаченому Главою 31-А ЦПК
України (1963 р.), статтею 248-5 якої передбачено двомісячний строк звернення
до суду.

Судові
витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач від сплати судового
збору звільнена відповідно до ст. 22 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”та п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99, 100, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

1. Позов
ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального
захисту населення Леніського району м. Вінниці про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня веренам війни задовольнити
частково.

2 Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Вінниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до
5 травня за 2007 рік у розмірі, встановленому Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

3. В решті
позову відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
07.07.08

Суддя
Сауляк Юрій Васильович