Справа № 2-а-3736/2008
Суддя: Олійник В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а - 3736/08
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Олійника В.М.

при
секретарі
Халатур
Р.В.

за участю
представників:

позивача
ОСОБА_2 ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини
А-1314 про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення матеріальних збитків ,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2008 року представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до військової частини А-1314 з позовними вимогами про:

-
визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень військової
частини А-1314 у вигляді невиплати
ОСОБА_1 грошової компенсації за
продовольче забезпечення;

-
стягнення з військової частини А-1314 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків за не отримане ним продовольче забезпечення у розмірі 29 464
грн. 58 коп.;

-
визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень - військової
частини А-1314 у вигляді невиплати ОСОБА_1
грошової компенсації за речове забезпечення;

-
стягнення з військової частини А-1314 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків за не отримане речове
забезпечення у розмірі 3 193 грн. 73 коп.

-
всі витрати пов'язані із розглядом цього позову у суді покласти на відповідача.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за
його відсутністю та позов визнав в
повному обсязі.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він 27 листопада 2004 року наказом Командувача Військами Південного Оперативного Командування № 134-пм
був призначений на посаду начальника пожежного розрахунку військової частини
А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні
«прапорщик» та знаходився на грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні
у військовій частині А-1314.

11 грудня 2007 року наказом командира військової частини А-2540 №234 на
підставі наказу Командувача Військами Південного Оперативного Командування
№25-пм від 05.12.2007 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби на
підставі ст.63 п. «г» «Положення про проходження військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України»
затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року,
у зв'язку зі скороченням штатів, та із 11 грудня 2007 року виключений із
списків особового складу частини.

Позивач вказав на те, що з метою
раціонального забезпечення
військовослужбовців продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 12 березня 1996 року № 316
"Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених
відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств", за вимогою якої позивач за час проходження
військової служби у військовій частині А-1314 до 11 грудня 2007 року повинен був забезпечуватися пайком по нормі №7 (згідно займаної посади). У зв'язку з тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року "Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств " була
призупинена, на думку позивача, його повинні були перевести на іншу норму №1
продовольчого забезпечення. Згідно розрахунків позивача вартість невиплаченого
йому продовольчого пайка склала 29464,58 грн.

Також
позивач зазначив, що після звільнення з військової служби виплати грошової компенсації за не отримане
ним речове майно також здійснено не було і вважає, що у зв'язку з цим військова
частина заборгувала йому 3193,73 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши
інші докази по справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно 27 листопада 2004 року наказом
Командувача Військами Південного Оперативного Командування № 134-пм був
призначений на посаду начальника пожежного розрахунку військової частини
А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні
«прапорщик» та знаходився на грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні
у військовій частині А-1314.

11 грудня 2007 року наказом командира військової частини А-2540 №234 на
підставі наказу Командувача Військами Південного Оперативного Командування
№25-пм від 05.12.2007 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби на
підставі ст.63 п. «г» «Положення про проходження військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України»
затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року,
у зв'язку зі скороченням штатів. У зв'язку з цим наказом командира військової
частини А 2540 №234 від 11
грудня 2007 року був виключний із
списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Дійсно, статтею 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року гарантувалось
військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового
забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням,
грошову компенсацію замість них.

Але згідно з Законом України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
від 17.02.2000 року було призупинено дію частини другої статті 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Військовослужбовці військової частини А-1314 не відносяться до переліку
військовослужбовців відносно яких дію частини другої статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не
призупинено.

Закон України «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000 року є чинним, його не
скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку.

Також незважаючи на те, що представник відповідача позов визнав, суд у
відповідності до ч.4 ст.112 КАС України не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд
адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону
чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Щодо позовних вимог про покладення
на відповідача судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових
експертиз.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні позову також і в цій частині.

Керуючись ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» та на підставі ст. ст. 122,162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
військової частини А-1314 про визнання
протиправною бездіяльності та стягнення матеріальних збитків відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги, якщо вони були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у справі.

Повний текст постанови складений 10.06.2008 року.

Суддя В.М.Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник

Постанова не набрала законної сили
10 червня 2008 року.

Суддя
В.М. Олійник