Справа № 22а-7660/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О С Т А Н О В А Іменем України
Справа
№22а-7660/08<>
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
суддів:
секретарі: Джуринській Н.В.
у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального захисту населення в Замостянському районі м.
Вінниці на постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 вересня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці, Головного управління
праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про стягнення
щорічної разової грошової допомоги та Головного управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської ради, яке приєдналось до апеляційної
У серпні 2007 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці, в якому просить зобов'язати управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської ради Замостянського району провести
перерахунок виплати грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій по
віку за 2006-2007 роки та стягнути недоплачену суму допомоги, відповідно до
чинного законодавства України.
Також в подальшому позивачем були подані доповнення до
позовної заяви, в яких позивач просить стягнути з управління праці та
соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці недоплачену
суму щорічної разової грошової допомоги як ветерану війни за 2004-2005 роки та
вдові померлого інваліда війни 1-ої групи за 2006 рік в розмірі 2793,35 грн.
Як вбачається з протоколу попереднього судового
засідання Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.09.2007 року (а.с.
54), судом було задоволено заявлене позивачем клопотання щодо залучення по
справі в якості співвідповідача Головне управління праці та соціального захисту
населення Вінницької міської ради: залучено в якості співвідповідача Головне
управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради.
Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від
11 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 про стягнення щорічної разової грошової
допомоги задоволено:
- визнано дії органів праці та соціального захисту
населення щодо виплати надбавки як вдові інваліда війни ОСОБА_1 в заниженому
розмірі незаконними;
- зобов'язано зробити перерахунок Головне управління
праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради шляхом списання
на рахунок Управління праці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці на користь ОСОБА_1 та виплатити недоплачену грошову допомогу
як вдові інваліда війни за 2006, 2007 роки в розмірі п'яти мінімальних пенсій.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем -
представником Управління праці та соціального захисту населення в
Замостянському районі м. Вінниці подано заяву про апеляційне оскарження та
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Замостянського районного
суду м. Вінниці від 11.09.2007 року по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління парці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці, Головного управління праці та соціального захисту населення
Вінницької міської ради та постановити нове рішення, яким позивачу у
задоволенні його вимог відмовити.
28.05.2008 року на адресу Київського апеляційного
адміністративного суду надійшла заява від Головного управління праці та
соціального захисту населення Вінницької міської ради про приєднання до
апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення в
Замостянському районі м. Вінниці на постанову Замостянського районного суду м.
Вінниці від 11 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці,
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської
ради про стягнення щорічної разової грошової допомоги - згідно штампу вхідної
кореспонденції суду № 5451 (а.с. 75).
Заслухавши суддю-доповідача,
доводи з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що постанову суду
першої інстанції необхідно змінити, виходячи з наступного.
Так, відповідно до статті
201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції
є вирішення не всіх позовних вимог або питань.
Судом першої інстанції
встановлено що позивач - являється ветераном війни, про що компетентним органом
йому видано посвідчення НОМЕР_2 від 24.06.1997 року (а.с. 6) та вдовою
загиблого інваліда війни, про що свідчить посвідчення НОМЕР_1 (а.с.7), довідка
до акта огляду МСЕК № 202420 (а.с. 8) та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_3
від 23.03.2006 року (а.с. 9).
Як вбачається з доповнення до позовної заяви та пояснень
представника позивача у судовому засіданні Київського апеляційного
адміністративного суду 03.06.2008 року, позивачці виплачено разову щорічну
грошову допомогу до 5 травня в 2004 році в розмірі 50 грн., в 2005 році - 50
грн., та в 2006 році їй виплачено 130 грн., за 2007 рік - 150 грн.
Суд
першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1, зобов'язав зробити перерахунок та
виплатити недоплачену грошову допомогу позивачці як вдові інваліда війни за
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з управління праці та соціального захисту
населення в Замостянському районі м. Вінниці недоплаченої суми щорічної разової
грошової допомоги як ветерану війни за 2004-2005 роки судом першої інстанції
були не були вирішені.
колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду беручи до уваги
твердження апелянта щодо пропуску позивачем строку позовної давності, вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної грошової допомоги як ветерану
війни за 2004-2005 роки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим
Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення одноразової грошової допомоги як ветерану
війни за 2004-2005 роки не підлягають задоволенню.
Київський апеляційний адміністративний суд погоджується
з висновком суду першої інстанції з приводу задоволення позовних вимог ОСОБА_1
щодо стягнення одноразової грошової допомоги як вдові інваліда війни за 2006,
2007 рік, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що нормативні акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Однак, Законами України «Про Державний бюджет України»
на 2004 - 2006 роки зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни та встановлений інший розмір
такої виплати, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні
показників Державного бюджету.
Обговорюючи питання про
можливість застосування до спірних правовідносин Законів України «Про Державний
бюджет України» на 2006 - 2007 роки, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно приписам ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
Окрім того, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність
судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до статей 8 та 22
Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші
нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи
людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1
У Конституції України, Україну проголошено
демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою
соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і
забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття
На підставі статті 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян,
держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги,
компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний
захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до
частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68
Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають
додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими
особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб
ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що
закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.
Зупинення дії положень законів, якими визначено права і
свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати
місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на певний строк).
Рядом Рішень Конституційного
Суду України роз'яснено, що окремі положення Законів про Державний бюджет
України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій є такими, що
не відповідають Конституції України.
Окрім того, встановлений частиною другою статті 95 Конституції
України, частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин,
які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей
закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та не
може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове
регулювання суспільних відносин.
За змістом положень частин 2
і 3 статті 22 Основного Закону України конституційні права гарантуються, а
держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили б до
скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, встановлення Законами України «Про Державний
бюджет України» на 2006, 2007 роки розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги інвалідам, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при
формуванні показників Державного бюджету, обмежило обсяг прав даної категорії громадян,
визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». Залишивши незмінним зміст права на отримання щорічної разової
грошової допомоги, Закони про Державний бюджет України на 2006, 2007 роки
звузили обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і
водночас фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов
існування ветеранів війни.
З огляду на вищевикладене,
суд першої інстанції при розрахунку суми разової щорічної допомоги,
обґрунтовано керувався положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не положеннями Законів України «Про
Державний бюджет України» за 2006, 2007 роки.
Відповідно до статті 15
Закону України «Про статус та ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті
10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не
одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.
Згідно Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік» станом на 01.04.2006 року розмір
мінімальної пенсії за віком був визначений у розмірі 359,00 грн., Законом
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» станом на 01.04.2007 року
розмір мінімальної пенсії визначався у розмірі 406 грн.
Таким чином, з Головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради
шляхом списання коштів на рахунок Управління праці та соціального захисту
населення в Замостянському районі м. Вінниці підлягає сума 3545 грн., яка
розраховується: (1795-130) (різниця між фактично виплаченим розміром щорічної
грошової допомоги за 2006 рік та розміром допомоги, яка встановлена відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту») + (2030-1880) (різниця між фактично виплаченим розміром щорічної
грошової допомоги за 2007 рік та розміром допомоги, яка встановлена відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту») = 3545 грн.
Судова колегія також вважає
за необхідне підкреслити, що невиконання чи неналежне виконання законів, якими
передбачено певні соціальні гарантії, через відсутність коштів для їх виплати
не є підставою для виправдання дискримінуючої недоплати одноразової грошової
допомоги тих категорій осіб, на яких поширюється Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги
на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити
постанову суду.
викладене, колегія суддів вважає що постанова Замостянського районного суду м.
Вінниці від 11 вересня 2007 року підлягає зміні, оскільки судом першої
інстанції не були вирішені всі позовні вимоги, які ставились позивачем у своїй
позовній заяві та були в подальшому доповнені.
Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці та Головного управління
праці та соціального захисту населення вінницької міської ради, яке приєдналось
до апеляційної скарги на постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від
11 вересня 2007 року - задовольнити частково.
Постанову Замостянського
районного суду м. Вінниці від 11 вересня 2007 року -
Визнати дії органів праці та
соціального захисту населення щодо виплати надбавки як вдові інваліда війни
ОСОБА_1 в заниженому розмірі незаконними.
Стягнути з Головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради
шляхом списання на рахунок Управління праці та соціального захисту населення в
Замостянському районі м. Вінниці на користь ОСОБА_1 недоплачену грошову
допомогу в сумі 3545 грн. за 2006, 2007 роки.
В іншій частині позову
Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня
складання в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді:

<>

Суддя-доповідач - Бєлова Л.В.Справа
в апеляційній інстанції №22а-7660/08 Головуючий в першій інстанції - Старинщук
О.В.Справа в першій інстанції № 2-а-3939/07