Справа № К-5219/06
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
травня 2008 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді:
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Ліпського Д.В.,
секретарі - Шевченко Ю.В.,
у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1
в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дочки ОСОБА_2 до Дніпровської районної у м. Києві державної
адміністрації, товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Житло-сервіс»,
третя особа - орган опіки та піклування Дніпровського району м. Києва про
вселення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 7 грудня 2004 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29
липні 2004 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 1987 по 1995 рік
вона працювала на Дарницькому шовковому комбінаті, проживала та була прописана
в гуртожитку цього підприємства по АДРЕСА_1. З 1993 року являється акціонером
ЗАТ «Дарна». За сімейними обставинами деякий в час в гуртожитку не проживала і
на її місце було поселено інших людей. У 2002 році прописала у гуртожитку
новонароджену дочку Єлизавету. У 2003 році їй було відмовлено у поселенні .
Просила вселити її з дитиною до спірного гуртожитку.
Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 7 грудня 2004 року в задоволенні позову ОСОБА_1
було відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2005 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
було відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 грудня
2004 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на її думку, судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм чинного
процесуального та матеріального законодавства, що призвело до постановлення
неправильних
судових рішень, позивач просить скасувати
постановлені
судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
розгляду у порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Судами
першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що з
1989 року по 1995 рік позивачка працювала на Дарницькому шовковому комбаті, проживала та була прописана в гуртожитку цього
підприємства по АДРЕСА_1 та займала в ньому ліжко-місце. У 1995 році
була звільнена з роботи за прогул і з цього часу в гуртожитку не мешкала, проте
залишилася в ньому прописаною. Після народження дочки Єлизавети у 2002 році
зареєструвала в гуртожитку і її.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №
1855 від 6 жовтня 2003 року «Про зміну статусу гуртожитків» з 1 листопада 2003
року АДРЕСА_1 надано статус житлового будинку для малосімейних. Мешканцям, які
постійно проживали та були зареєстровані в цьому гуртожитку, видали ордери.
Будинок був прийнятий на баланс Дніпровської районної у місті Києві ради та
переданий в оперативне управління ТОВ «Україна Житло-сервіс».

Згідно
з ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а
також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КАС
України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС,
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Як вбачається з касаційної скарги, змістом
спірних правовідносин в даному випадку є
вимога ОСОБА_1 вселити її та її неповнолітню дитину ОСОБА_2 до гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Зазначене
свідчить, що має місце спір про право на житло, який виключає наявність публічно-правових
відносин. Захист житлових прав,
зокрема вселення в житло, здійснюється на підставі відповідних норм Житлового
кодексу України в порядку цивільного судочинства, що визначено у статті 15
Цивільного процесуального кодексу України і не може вирішуватись в порядку
адміністративного судочинства.

Оскільки компетенція Вищого адміністративного
суду України не поширюється на перегляд у касаційному порядку судових рішень,
постановлених не за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України судами інших юрисдикцій, то відповідно до
вимог статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, у відкритті
касаційного провадження у даній справі
необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути позивачу.

Якщо ж провадження за заявою, яку не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено,
суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 157, 210, 220, 221, 223, 230,231 КАС
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційне провадження в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дочки ОСОБА_2 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації,
товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Житло-сервіс»,
третя особа - орган опіки та піклування Дніпровського району м. Києва про
вселення закрити.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст.237 КАС України.

Головуючий:
Юрченко В.В.

Судді:
Амєлін С.Є.

Гурін М.І.

Ліпський Д.В.

Кобилянський М.Г.