Справа № 22-а-2437/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а-2437/08 Головуючий 1
інстанції: Кущенко М.Ф.
Категорія: 48 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатов Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажська Н.С.

секретаря судового засідання
Маймуліної А.В,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради на постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 24.12.2007 року по справі № 2-а-195/2007

за
позовом ОСОБА_1

до Конотопського міського
управління праці та
соціального захисту населення

Конотопської
міської ради

Міністерства праці та соціальної
політики України

Державного
казначейства України

Міністерства фінансів України

третя особа: Конотопське управління Державного
казначейства України у Сумській області

про стягнення 3602,25 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради, Міністерства праці та
соціальної політики України,Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, 3 особа: Конотопське управління Державного казначейства
України в Сумській області, в якому просив суд
стягнути з відповідача - Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради на його користь суму недоплаченої у 2002-2006 роках разової
щорічної грошової допомоги, як учасник бойових дій у розмірі 3602 грн. 25
коп. та зобов'язати Міністерство праці
та соціальної політики України,
Державне казначейство України, Міністерство фінансів України перерахувати кошти
на вказані виплати.

Позивач та його представник в судовому
засіданні свій позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач також
пояснив, що довідався про порушення своїх прав в 2007 році.

Представник Конотопського міського управління праці і
соціального захисту населення за дорученням ОСОБА_2,
як відповідач, вимоги позову не визнала і
пояснила, що позивач стоїть на їхньому обліку, як учасник бойових дій і йому щорічно до 5 травня виплачували
відповідну допомогу, передбачену Законом України "Про Державний
бюджет..." на відповідний рік, якими
встановлювались саме ті розміри, які були йому виплачені. Позивачу виплатили
таку допомогу за 2006р. в розмірі
250грн. згідно із вимогами ст. 30 Закону України "Про Державний бюджет на
2006р. Виплату інших коштів законодавством не і передбачено і вона просить в задоволенні вимог позову за 2006р.
відмовити за необґрунтованістю, а за 2002-2005р.р. - за пропуском терміну звернення до суду.

Інші учасники процесу на розгляд справи не
з'явились, про день розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку .

Постановою Конотопського міськрайонного суду від 24 грудня 2007 року позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з Конотопського міського управління праці
та соціального захисту населення на користьОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2006 рік в розмірі
1545 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Конотопське міське управління праці та соціального
захисту населення Конотопської міської ради
не погодившись із постановою суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги представник Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради посилається на порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.12 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту ”, Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із
пропущенням строків їх виплати».

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1.,
є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2002-
2005 роки, суд першої інстанції, виходив з пропущення позивачем строку
звернення до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками
суду, виходячи з наступного.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного
суду.

Згідно з ч. 1 зазначеної статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної норми
встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів, вважає, що строк
звернення до адміністративного суду з позовом по справі повинен рахуватися з
01.12.2004 року, тобто з моменту прийняття Конституційним судом України рішення
по справі №20-рп2004, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення Закону України „Про
державний бюджет України на 2004 рік”, зокрема ст..44, якою встановлено розмір
виплати у 2004 році разової грошової допомоги відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Саме з цього часу
особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у
розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

З
матеріалів справи вбачається, що позов було подано до адміністративного суду
26.03.2007 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Колегія
суддів вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду
з позовом про стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2002-
2005 р.р.

Відповідно
до ч.5 ст.ст.12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» виплата такої допомоги здійснюється щорічно до 5 травня.

Сторонами
не заперечувалось, що позивачеві в 2002- 2005 році була здійснена виплата
щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірах встановлених Законами України
«Про державний бюджет на 2002 рік», «Про
державний бюджет на 2003 рік», «Про
державний бюджет на 2004 рік» та «Про
державний бюджет на 2005 рік»

Отже, позивач отримавши в 2002-2005
р.р. щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі визначеному бюджетними законами, а не у тому розмірі, в
якому, на думку позивача ця допомога повинна бути сплачена, повинен був
дізнатися про порушення свого права.

Статтею
100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення
строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення
строку для звернення до адміністративного суду, встановленою ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України (а.с.32)

Таким чином, виходячи з наведеного,
колегія суддів, вважає, що при прийнятті судового рішення у справі, в частині
відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Приймаючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік, суд виходив з того, що Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік” порушено права позивача щодо виплати йому
разової щорічної допомоги у розмірах, встановлених Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, що є звуженням змісту
та обсягу прав позивача та порушенням ст.22 Конституції України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками
суду, щодо задоволення зазначених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного
судочинства України, органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у
кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 18 статті 77 Закону
України „Про державний бюджет на 2006 рік”
на 2006 рік зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які
визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру
мінімальної пенсії за віком.

При цьому статтею 30 Закону України „Про державний
бюджет на 2006 рік” встановлений
фіксований розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Так, учасникам
бойових дій у 2006 році встановлено
розмір разової грошової допомоги у розмірі 250 гривень .

Сторонами по справі не
заперечувалося, що в 2006 році позивачеві було виплачено саме 250 гривень , як
разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, у 2006 р.р., на момент виплати зазначеної
допомоги певні положення Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, які визначають розмір таких виплат не діяли, оскільки
були зупинені Законам України «Про державний бюджет на 2006 рік»,
яким одночасно встановлено розмір таких
виплат на 2006 р .

Враховуючи положення ч.2 ст.19
Конституції України та ч.1 ст.9 КАСУ України дії відповідачів по справі, не
можуть бути визнані неправомірними, оскільки вони здійснювали виплати на
підставі діючого Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» та не мали повноважень застосовувати зупинені
норми Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”.

Положення Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» рішеннями Конституційного Суду
України неконституційними не визнавались.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового
висновку щодо порушення відповідачами по справі прав позивача та ч.3 ст.22
Конституції України, оскільки відповідачі по справі виконували норми законів,
діючих на момент здійснення виплат та своїми діями не звужували права позивача
щодо отримання ним разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах,
встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

Отже, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення в частині
задоволення позову щодо виплати разової щорічної допомоги до 5 травня за 2006 р., суд першої інстанції помилково застосував норми Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які не діяли на
момент виникнення спірних правовідносин та не застосував Закон України
«Про державний бюджет на 2006 рік», який підлягав застосуванню. Висновки
суду щодо порушення відповідачами прав позивача на отримання разової грошової
допомоги до 5 травня у 2006р. у розмірах, встановлених Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не ґрунтуються на
встановлених судом обставинах справи та нормах права.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду
обставинам справи, призвели до неправильного вирішення справи в частині
задоволення позову щодо виплати разової щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2006р.

Таким чином, апеляційна скарга
відповідача в частині скасування рішення суду
підлягає задоволенню, постанова
суду першої інстанції підлягає в зазначеній частині скасуванню, з прийняттям
нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог про виплату разової
щорічної грошової допомоги до 5 травня за
2006р.

Керуючись п.п. 1, 3 ст.198, ст.
200, п.п. 3, 4 ст.202, ч.2 ст. 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Конотопського міського управління праці та соціального
захисту населення Конотопської міської ради - задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.12.2007 року по справі

№ 2-а-195/2007-
в частині задоволення позову -скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовуОСОБА_1 щодо
стягнення з Конотопського міського управління праці та соціального захисту
населення на його користь суму недоплаченої
щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2006 рік в розмірі
1545 грн. - відмовити.

В іншій
частині постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 24.12.2007р. по справі №2а-195/07-
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня складання постанови у
повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис) Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.Шевцова