Справа № 22-а-2722/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа №22-а-2722/08 Головуючий 1
інстанції: Георгієвський В.Д.
Доповідач: Філатов Ю.М.
Постанова

Іменем України

8 липня
2008 р.
Справа №22/129

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С.,
Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного
суду апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м.Полтава в інтересах УПФУ в Ленінському районі м.Полтава на
постанову господарського суду Полтавської області від 24 січня 2008 року по справі №22/129

за позовом СПД ФО ОСОБА_1

до Управління Пенсійного
Фонду в Ленінському районі м.Полтави

про визнання вимоги
недійсною,-

встановила:

Позивач, СПД ФО ОСОБА_1., звернувся
до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просив визнати
недійсною вимогу Управління Пенсійного Фонду в Ленінському районі
м.Полтави №20 від 05.03.07 р.

Постановою господарського суду
Полтавської області від 24 січня 2008
року по справі №22/129 визнано недійсною вимога Управління Пенсійного Фонду в
Ленінському районі м.Полтави №20 від
05.03.07 р.

На зазначену постанову прокурором
Ленінського району м.Полтава в інтересах УПФУ в Ленінському районі м.Полтава
подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають
обставинам справи. Просить скасувати постанову господарського суду Полтавської
області від 24 січня 2008 року по справі
№22/129 та прийняти нову постанову.

Позивач у запереченні на апеляційну
скаргу та уповноважений представник в судовому засіданні зазначив, що доводи
викладені в апеляційній скарзі безпідставні, вважає оскаржувана постанова
прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному
з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені в
постанові відповідають обставинам справи. Просить постанову господарського
суду Полтавської області від 24 січня
2008 року по справі №22/129 залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не надав.

Прокуратура Ленінського району
м.Полтава та УПФУ в Ленінському районі
м.Полтава представників для участі в
судовому засіданні не направили, хоча були належним чином повідомленні про
дату, час та місце апеляційного розгляду.

Враховуючи положення ч.4 ст.196
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку,
що неприбуття представників відповідача та прокуратури Ленінського району
м.Полтави не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів встановила
наступне.

Як вбачається з
матеріалів справи, СПД ФО ОСОБА_1. перебуває на спрощеній системі оподаткування
обліку та звітності, передбаченій Указом Президента України від 03.07.1998р.
№727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва» в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р.
№746/99.

Преамбула Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003
р., розробленого відповідно до Конституції України та Основ законодавства
України про загальнообов'язкове державне соціальне страхувати», визначає
принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, призначення, перерахування і виплати пенсій,
надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим
Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду
та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування
довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей
та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно ст. 1
вказаного Закону , страхувальники -
роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові
внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Сфера дії Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поширюється на
відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися
на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не
суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються принципи та
структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло
осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а
також платники страхових внесків (ст. 5 Закону №1058- IV).

Роботодавцями
згідно з п. 1 ст. 14 цього Закону є підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, об"єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій,
об'єднань, громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,10, 15 статті
11 цього Закону.

Статтею 15 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що
платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені
в статті 14 цього Закону.

Згідно з п. 6 ч. 2
ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст.
18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на
всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не
включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що|складають
систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.
Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України,
бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з
Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені
цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та
сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Частина 6 ст. 20
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
передбачає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески,
нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для
страхувальників, зазначених у п. 1 ст. 14 цього Закону, є календарний місяць.

Відповідно до пп.
1 ч. 8 розділу XV "Прикінцеві положенні" Закону №1058- IV страхові внески,
що перераховуються до солідарної системи сплачуються страхувальниками та
застрахованими особами на умовах і у порядку, визначених цим Законом та в
розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Статтею 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено
перелік осіб, що є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Зокрема, відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону, платниками збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, Бюджетні, громадські та
інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особі.

Стаття 4 Закону
України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"
передбачає, що для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону
встановлюються ставка збору в розмірі 32,3 відсотки від об'єкта оподаткування.

Указ Президента
України від 03.07.1998р. "Про спрощену систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента
України від 28.06.1999р. № 746/99 передбачає, що суб'єкти підприємницької
діяльності - юридичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не пізніше 20
числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства
України.

Відділення Державного
казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми
єдиного податку у таких розмірах:

до Державного
бюджету України - 20 відсотків;

до місцевого
бюджету - 23 відсотки;

до Пенсійного
фонду України - 42 відсотки;

на обов'язкове
соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння
зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються
відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а
також витрат, зумовлених народженням та похованням. При цьому суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, вказаним
вище Указом Президента України регулюються відносини пов'язані зі сплатою
податків, зборів інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування. Страхові ж внески, як зазначалося вище, не відносяться до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування.

Виходячи з аналізу
вищезазначених положень законодавства, вбачається, що позивач був зобов'язаний
на загальних підставах нараховувати та сплачувати страхові внески.

Проте, позивач не надав доказів про
відсутність боргу зазначеного у вимозі Управління Пенсійного Фонду в
Ленінському районі м.Полтави №20 від
05.03.07 р.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити, що не можна пов'язувати направлення вимоги про сплату
боргу від 05.03.07 р. з актом планової (позапланової) перевірки від 11.01.07
р., оскільки виходячи зі змісту оскаржуваної вимоги Управління Пенсійного Фонду
в Ленінському районі м.Полтави №20 від
05.03.07 р., не вбачається, що дана вимога була винесена саме на підставі акту
від 11.01.2007р. А крім того, сума боргу вказана у вимозі від 05.03.07 р. не
відповідає даним вказаним в акті від 11.01.08 р.

На підставі викладеного, колегія суддів
дійшла висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, висновки,
викладені в постанові не відповідають обставинам справи, що відповідно до п. 3
ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови господарського суду
Полтавської області від 24 січня 2008
року по справі №22/129 та винесення нової про відмову в задоволенні позову, у
зв'язку з чим апеляційна скарга прокурора Ленінського району м.Полтава підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 167, 195, п.3 ч.1 ст. 198, п.3
ст.202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Ленінського
району м.Полтава в інтересах УПФУ в Ленінському районі м.Полтава задовольнити.

Постанову господарського суду Полтавської області від
24 січня 2008 року по справі №22/129
скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Дана постанова набирає чинності з моменту
її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст постанови складено 14.07.2008
року.

Головуючий суддя
(підпис)
Ю.М.Філатов

Суддя (підпис)
Н.С.Водолажська

Суддя (підпис) М.І.Гуцал

Згідно з
оригіналом

Суддя
Ю.М.Філатов