Справа № 22-а-1360/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г., Григоров
А.М.

За участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Северський-2» на постанову
господарського суду Харківської області від 1 листопада 2007 року по справі №
АС-33/158-07 за позовом Харківського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з
обмеженою відповідальністю «Северський - 2» про стягнення 5495, 65 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

07.05.2007 року Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звернулося до господарського суду Харківської
області з позовом до ТОВ «Северський - 2», м. Харків, про стягнення
адміністративно-господарської санкції за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році, в сумі 5495,65 грн. Свої
вимоги обґрунтовувало тим, що у 2006 році відповідач повинен був створити 1
робоче місце для працевлаштування інвалідів. Оскільки у відповідача не
працювало жодного інваліда, то відповідач не виконав встановлений чинним
законодавством норматив і повинен сплатити адміністративно-господарські санкції
за 1 незайняте інвалідами у 2006 році
робоче місце у розмірі середньої річної заробітної плати на його
підприємстві.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував,
зазначив, що відповідно до наказів № 03/13 від 19.03.2003р. та № 05/25/2 від
29.04.2005р. на підприємстві працюють
інвалід третьої групи ОСОБА_1 та інвалід другої групи ОСОБА_2, у зв'язку
з чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

1 листопада 2007 року постановою господарського суду
Харківської області задоволений позов Харківського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до ТОВ “Северський - 2” про стягнення 5495,65
грн. адміністративно-господарської санкції за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році в сумі 5495, 65 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Северський-2» просить скасувати вказану постанову суду
першої інстанції. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, зокрема ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Судом першої інстанції встановлено, що згідно поданій державній звітності «Звіт про
зайнятість та працевлаштування інвалідів» (форма № 10-ПІ) за 2006 р. середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу ТОВ
«Северський-2» складає 23 особи.
Кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до
встановленого нормативу повинна складати у 2006 році - 1 робоче місце для
працевлаштування інвалідів, проте на підприємстві відповідача у 2006р. не працювало жодного інваліда.

Відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. із змінами та
доповненнями, діючої у 2006 році, для підприємств, об'єднань, установ
незалежно від форм
власності та
господарювання встановлюється норматив
робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків середньо
облікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо
працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з п.1 Положення про робоче місце інваліда і про
Порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України 03.05.1995 р. № 314, із змінами та доповненнями, внесеними Постановою
Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 р. № 19, робоче місце інваліда, це
окреме робоче місце, або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні),
в установі та організації, незалежно від форм власності та господарювання, де
створені необхідні умови для праці інваліда.

Робоче
місце інваліда вважається створеним, якщо
воно відповідає встановленим
вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією
підприємства за участю
представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому
інваліда. Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів і включають їх до колективного
договору.

Таким чином, створеним робочим місцем є те, яке введено в
дію шляхом працевлаштування інваліда.

Закон України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» зобов'язує відповідача, відповідно до 4-х відсоткового
нормативу, створити робочі місця для праці
інвалідів, зазначити їх у колективному договорі і інформувати центри зайнятості,
місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а органи працевлаштування
- підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Відповідно до ст. 20 зазначеного Закону (в редакції 2006
року) підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та
господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж встановлено
нормативом, щорічно сплачують відповідному відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів штрафні санкції, у розмірі середньорічної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання),
установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який
залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів
(обов'язкових платежів). У разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані
шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи і
організації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно звіту відповідача про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2006 рік (форма № 10-ПІ поштова-річна)
середньорічна заробітна плата на його підприємстві у 2006 р. становила 5495,65
грн.

Згідно п.4 Порядку сплати підприємствами, об'єднаннями,
установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального
захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від
28.12.01 р. №
1767, штрафні санкції
сплачуються підприємствами
самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Проте у
запереченнях на позов відповідач стверджував, що відповідно до наказу по
підприємству ТОВ «Северський - 2» за № 03/13 від 19.03.2003р. було
створене робоче місце для інваліда на
посаду майстра виробничої ділянки, та цим же наказом на
цю посаду був
прийнятий інвалід третьої
групи - ОСОБА_1, який працює на підприємстві по
теперішній час. Крім того,
відповідно до Наказу
по підприємству за
№ 05/24/1 від
14.04.2005р. на підприємстві
створено робоче місце для інваліда на посаду сторожа, а Наказом за №
05/25/2 від 29.04.2005р. на цю посаду
прийнятий інвалід другої групи ОСОБА_2,
який також працює на цій посаді по теперішній час.

В
обґрунтування вищевказаних заперечень,
відповідач надав до
суду засвідчені копії Довідок, в яких містяться висновки
медико-соціальних (експертних) комісій про умови і характер праці інвалідів.
Відповідно до довідки Серії МСЕ - № 026871 від 08.04.2004 року, громадянину
ОСОБА_2 була встановлена інвалідність на строк до 01.08.2005 року та визначена
дата чергового переогляду - 08.07.2005 року. Відповідно до довідки Серії МСЕ -
№ 015363 від 02.04.2003 року, громадянину ОСОБА_1 була встановлена інвалідність на строк до
01.05.2004 року та визначена дата
чергового переогляду - 03.04.2004 року.

Разом з тим, Довідок медико-соціальних (експертних) комісій
щодо вказаних працівників, які
б підтверджували черговий переогляд вказаних працівників та
встановлення ними у встановленому порядку інвалідності на 2006 рік, відповідачем до суду не подано.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов
до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами того, що на його
підприємстві у 2006 році працювали інваліди,
інвалідність яких підтверджена висновками
медико-соціальних (експертних)
комісій.

Той факт, що працівники працювали на підприємстві у 2006
році, не свідчить про виконання відповідачем нормативу
робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач
у 2006 році не подавав статистичну звітність по формі № 3-ПН "Звіт про
наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в
працівниках" до Київського районного центру зайнятості.

Київський районний центр зайнятості в листі № 892 від
10.05.07 р. повідомив позивача, що відповідач у 2006 році не подавав інформацію
про наявність вільних робочих місць та вакантних посад для інвалідів.

Відповідачем не надано суду ні першої, ні апеляційної
інстанції доказів подачі у 2006 році
статистичної звітності по формі № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих
місць (вакантних посад) та потребу в
працівниках" та доказів повідомлення уповноважених органів про наявність вільних
робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, відповідачем не вчинялись заходи щодо
повідомлення органів, визначених частиною першою статті 18 Закону України „Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - органами Міністерства
праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими
радами, громадськими організаціями інвалідів, які здійснюють працевлаштування
інвалідів.

Не інформування відповідачем компетентних органів про
можливість працевлаштування інвалідів унеможливлює виконання ними вимог ст. 18
Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Виходячи із вищевикладеного, відповідач не створив
робочих місць у 2006 році для працевлаштування інвалідів, оскільки ним не були
вжиті заходи, передбачені чинним законодавством для забезпечення
працевлаштування інвалідів на підприємстві.

Оскільки відповідач не виконав встановлений законом
норматив створення робочих місць для працевлаштування 1 інваліда, він повинен
сплатити адміністративно-господарські санкції за 1 незайняте робоче місце,
призначене для працевлаштування інвалідів у 2006 році в сумі 5495,65 грн..

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до
правомірного висновку про
обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення
5495,65 грн.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, не впливають на їх правомірність.

Враховуючи наведене та
керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Северський-2»
- залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 1 листопада 2007 року
по справі № АС-33/158-07 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня проголошення ухвали в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23 червня 2008 року.

Головуючий
підпис
Сіренко О.І.

Суддя підпис Подобайло З.Г.

Суддя підпис Григоров А.М.

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.