Справа № 2-а-69/2007
Суддя: Чаус Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-69/2007р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року м.Очаків

Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого -
судді Чаус Л.В.

при секретарі
Купрієвич О.О,

за участю
представника позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Джафарової В.А. розглянувши
у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Очаківської об'єднаної
держподатінспекції (далі - Очаківської
ОДПІ) про визнання нечинним податкового
повідомлення,

встановив:

2 6 березня 2 007року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до
Очаківської ОДПІ про визнання нечинним податкового повідомлення №/0
від 29.12.2006р. на суму 4629грн.17коп.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 02.12.2005р.
нею отримано свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після померлого
батька, яка складається з права на земельну частку (пай) вартістю 35609грн.
39коп. Після заповнення та здачі нею щорічної декларації про доходи за 2005рік,
відповідачем визначено податкове зобов'язання на суму 4629грн.17коп. Не
погоджуючись з визначеним їй податковим зобов'язанням, вважаючи земельну частку
(пай) рухомим майном, просила визнати вищевказане податкове зобов'язання
нечинним.

В судовому
засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись
на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який успадкувала
позивачка, є корпоративним правом, оскільки, виходячи зі змісту ст.1 Указу
Президента України від 08.08.1995р. №720 "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям (далі -Указ №720) та зі змісту ст.17 Земельного кодексу України
від 25.10.2001р. (далі - ЗК України), він засвідчує право вимоги, тобто майнове
право його власника (глави 12 та 13 Цивільного кодексу України), тому не може
розглядатися як рухоме чи нерухоме майно. Зазначила, що у відповідності з п.7.1
ст. 7 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV
"Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон №889-IV),
вартість успадкованих об'єктів комеоційної власності, у тому числі
корпоративних прав, підлягає оподаткуванню за ставкою 13% на період
2004-2006роки.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними докази,
суд дійшов наступного.

Відповідно до пп.1.20.4 п.1.20 ст.1 Закону №889-IV позивачка є спадкоємцем першого ступеня споріднення після
смерті батька ОСОБА_3 і отримала у спадщину право на земельну частку (пай)
вартістю 35609грн.39коп., яка належала йому за життя, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за законом.

Як вбачається з копії податкової декларації про доходи за
2005рік, поданої до Очаківської ОДПІ 31.03.2006р., позивачка зазначила про
отримання нею спадщини, що складається з земельного паю. Податок, який підлягає
сплаті до бюджету з вказаного доходу, їй визначила Очаківська ОДПІ у розмірі 4
62 9грн.17коп.

При визначенні податкового зобов'язання
відповідач безпідставно виходив з того, що право на земельну частку (пай) є
корпоративним правом і підлягає оподаткуванню за ставкою 13% податку на доходи
фізичних осіб.

Так, ст.167 Господарського кодексу України та п.1.8 ст. 1
Закону України в редакції від 22.05.1997р. №283/97 "Про оподаткування
прибутку підприємств" визначено, що корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається в статутному фонді (майні) господарської організації,
що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі її ліквідації відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З набуттям права на земельну частку (пай) його власник не набуває
автоматично права на частку у статутному фонді господарської організації, яка
використовує земельний пай, право власника земельного паю не встановлює його
прав на участь в управлінні підприємством й на отримання частки в його
прибутках.

Оскільки право на земельний пай не містить вказаних
правомочностей, воно не є корпоративним.

З положень Указу Президента України від 10.11.1994р. №333/91 "Про
невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва" та Указу №720 випливає, що правовий
статус земельної частки (паю) у землях, що перебували у колективній власності
сільськогосподарських підприємств, є тотожним за своєю суттю правовому статусу
часток власників, яким земельна ділянка належить на праві спільної часткової
власності, що визначений ст.8 6 ЗК України. На це ж вказують й положення
п.п.9.1.1 п.9.1 ст. 9 Закону №889-IV, в якому дається
однозначне визначення земельної частки (паю), з метою оподаткування
доходів власників від її оренди, як
нерухомому майну.

Виходячи з викладеного та з огляду на ч.4 ст.13 Конституції України,
відповідно до якої усі суб'єкти права власності рівні перед законом, земельну
частку (пай) у землях сільськогосподарських підприємств, яку фізична особа
отримала у спадщину, слід розглядати як невизначену у натурі на місцевості з
цілої земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності її
частину, тобто, відповідно до положень п.1.1 Закону №8 8 9-IV, як частину
нерухомого майна.

Згідно із п.13.2.1 ст.13 Закону №889-IV, при отриманні у
спадщину об'єкта нерухомого майна членом сім'ї першого ступеня споріднення
об'єкт спадщини оподатковується за нульовою ставкою, тому позивачка не повинна
сплачувати прибутковий податок у зв'язку з отриманням права на земельний пай.

Крім того, в оскарженому податковому зобов'язанні невірно зазначено назву
податку - податок на доходи найманих працівників.

З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що відповідач неправильно
визначив позивачці суму податкового зобов'язання, а тому її вимоги про визнання
податкового повідомлення нечинним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9-12,15, 94,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Очаківської об'єднаної
державної податкової інспекції - задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення Очаківської об'єднаної державної податкової
інспекції про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання на суму 4 62
9грн.17коп., яке викладене у податковому повідомленні №/0 від
29.12.2006р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3(три)грн. 40коп.
в рахунок відшкодування витрат позивача на сплату судового збору.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти днів з
дня подання заяви про її оскарження, що має бути поданою протягом десяти днів з
дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про її оскарження, у разі подання цієї заяви - після закінчення строку на
подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги -
відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову у повному обсязі складено 28 квітня 2007року.