Справа № 7/151
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВ
НИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
03.04.2008 р.

№ 7/151

Окружний адміністративн
ий суд міста Києва у складі го
ловуючого судді Арсірія Р.О., п
ри секретарі судового засіда
ння Ісіковій О.Г., розглянувши
позовну заяву і додані до неї
документи
Державної податкової інсп
екції у Солом"янському район
і міста Києва

до
ТОВ "Компанія "Промсистема
"

про
визнання недійсними фікт
ивного правочину ,

Представники:

від позивача
Строгая Н.М., представник з
а довіреністю

від відповідача
не зявився

Позивач звернувся до с
уду з позовом до відповідача
про визнання недійсним фікт
ивного правочину.
Позовні вимоги мотивовані
тим, що державна реєстрація в
ідповідача є фіктивним право
чином, оскільки його засновн
ик ОСОБА_1 не мав наміру
здійснювати господарську ді
яльність, таким чином реєстр
ація відповідача як юридично
ї особи субєкта господар
ювання була здійснена на під
ставну особу. Також позивач п
осилався на те, що особа, яка в
иступила засновником відпов
ідача не розробляла установч
их документів відповідача, а
також не підписувала будь-як
их фінансово-господарських д
окументів, виданих від імені
відповідача.
У звязку з цим позивач про
сить суд визнати правочин, а с
аме державну реєстрацію відп
овідача недійсним, визнати н
едійсним статут відповідача
з моменту його державної реє
страції з 23.11.2004, визнати недій
сним свідоцтво про реєстраці
ю платника податку на додану
вартість № 36104510 з моменту внесе
ння в реєстр платників ПДВ, то
бто з 20.12.2004.
Ухвалою від 10.10.2007 було відкри
то провадження в адміністрат
ивній справі та призначено с
удове засідання на 13.11.2007.
Відповідач до суду не зяв
ився, будь-яких клопотань про
відкладення розгляду справи
чи розгляд справи без його уч
асті до суду не подавав.
Позивачем була надана заяв
а про зміну позовних вимог, в я
кій він просив суд припинити
державну реєстрацію ТОВ «Ко
мпанія «Промсистема». Підста
вою для задоволення позовних
вимог позивач визначив п. 15 ст
.58 Господарського кодексу Укр
аїни, ч.2 ст. 38 Закону України «П
ро державну реєстрацію юриди
чних осіб та фізичних осіб-пі
дприємців»та ст.234 Цивільного
кодексу України.
За результатами розгляду д
окументів і матеріалів подан
их сторонами, пояснень їхніх
представників, Окружний адм
іністративний суд м. Києва,
встановив:
Відповідно до ст. 58 Господа
рського кодексу України у ре
дакції Закону України від 04.02.20
05 № 2424-IV передбачено наступне: су
б'єкт господарювання підляга
є державній реєстрації як юр
идична особа чи фізична особ
а - підприємець у порядку, визн
аченому законом.
Відкриття суб'єктом господ
арювання філій (відділень), пр
едставництв без створення юр
идичної особи не потребує їх
державної реєстрації.
Відомості про відокремлен
і підрозділи суб'єктів госпо
дарювання залучаються до її
реєстраційної справи та вклю
чаються до Єдиного державног
о реєстру в порядку, визначен
ому законом.
Таким чином, зазначена стат
тя Господарського кодексу Ук
раїни, на яку посилається поз
ивач, не містить пункту 15, зокр
ема, та не має в своїй структур
і поділу частин на пункти.
Суд звертає увагу, що положе
ння ст. 58 Господарського кодек
су України, на яке посилаєтьс
я позивач, було викладене в ч.
15 ст. 58 в редакції Господарсько
го кодексу України станом на
16.01.2003.
Отже, в своєму позові позива
ч керується нормою права, яко
ї на момент звернення його з п
озовом не існує у звязку з в
икладенням її в новій редакц
ії.
Відповідно до ч.2 ст.38 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України передбачено, що п
ідставами для постановлення
судового рішення щодо припи
нення юридичної особи, що не п
ов'язано з банкрутством юрид
ичної особи, зокрема є: визнан
ня недійсним запису про пров
едення державної реєстрації
через порушення закону, допу
щені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути; п
ровадження нею діяльності, щ
о суперечить установчим доку
ментам, або такої, що забороне
на законом; невідповідність
мінімального розміру статут
ного фонду юридичної особи в
имогам закону; неподання про
тягом року органам державної
податкової служби податкови
х декларацій, документів фін
ансової звітності відповідн
о до закону; наявність в Єдино
му державному реєстрі запису
про відсутність юридичної о
соби за вказаним її місцезна
ходженням.
Зважаючи на вищевикладене
, суд зазначає наступне.
Вимоги позивача про припин
ення державної реєстрації ві
дповідача за своєю правовою
природою є вимогою про припи
нення юридичної особи, про що
передбачено у ч.2 ст. 38 Закону У
країни «Про державну реєстра
цію юридичних осіб та фізичн
их осіб-підприємців». Разом з
тим, дана правова норма місти
ть виключний перелік підстав
для постановлення судового
рішення про припинення юриди
чної особи.
Додаткова підстава скасув
ання державної реєстрації су
б'єкта господарювання зазнач
ена у ст. 247 Господарського код
ексу України. У разі здійснен
ня суб'єктом господарювання
діяльності, що суперечить за
кону чи установчим документа
м, до нього може бути застосов
ано адміністративно-господа
рську санкцію у вигляді скас
ування державної реєстрації
цього суб'єкта та його ліквід
ації.
Жодної з наведених в цій ста
тті підстав позивач, який кер
увався цією нормою, не підтве
рдив. Посилання на те, що відпо
відач не знаходиться за юрид
ичною адресою та посвідчення
цього факту актом, складеним
працівниками податкової міл
іції ДПІ у Соломянському р
-ні м. Києва, не може бути визна
но судом як належний та допус
тимий (ст. 70 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и), оскільки не було підтвердж
ено відповідно з вимогами, пе
редбаченими ч. 4 ст. 70 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України. Крім того, згідно з
ч.2 ст. 38 Закону України «Про дер
жавну реєстрацію юридичних о
сіб та фізичних осіб-підприє
мців»однією з підстав для пр
ипинення юридичної особи є с
аме наявність в Єдиному держ
авному реєстрі запису про ві
дсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженн
ям. Доказів існування такого
факту позивач також суду не н
адав.
Позивач також керується ст
. 234 Цивільного кодексу Україн
и відповідно до якої передба
чено, що фіктивним є правочин
, який вчинено без наміру ство
рення правових наслідків, як
і обумовлювалися цим правочи
ном.
Оскільки фіктивний правоч
ин може визнаватися судом не
дійсним, позивач застосовує
вимоги закону про правочин д
о державної реєстрації юриди
чних осіб.
Така позиція позивача є хиб
ною з огляду на таке.
Відповідно до ст.1 Цивільн
ого кодексу України передбач
ено, що цивільним законодавс
твом регулюються особисті не
майнові та майнові відносини
(цивільні відносини), заснова
ні на юридичній рівності, віл
ьному волевиявленні, майнові
й самостійності їх учасників
.
До майнових відносин, засно
ваних на адміністративному а
бо іншому владному підпорядк
уванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкови
х, бюджетних відносин цивіль
не законодавство не застосов
ується, якщо інше не встановл
ено законом.
Оскільки відносини, що вин
икають у звязку з проведен
ням державної реєстрації юри
дичних осіб та фізичних осіб
-підприємців, побудовані за п
ринципом владної субординац
ії, то відповідно до їх регулю
вання положення Цивільного к
одексу України не застосовую
ться.
Також суд звертає увагу на т
аке.
Відповідно до ст.2 Кодексу а
дміністративного судочинст
ва України передбачено, що за
вданням адміністративного с
удочинства є захист прав, сво
бод та інтересів фізичних ос
іб, прав та інтересів юридичн
их осіб у сфері публічно-прав
ових відносин від порушень з
боку органів державної влад
и, органів місцевого самовря
дування, їхніх посадових і сл
ужбових осіб, інших суб'єктів
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на ос
нові законодавства, в тому чи
слі на виконання делегованих
повноважень.
Таким чином, адміністратив
на юрисдикція поширюється са
ме на ті адміністративні спо
ри, що виникають внаслідок вч
инення органами державної вл
ади, органами місцевого само
врядування, їхніми посадовим
и і службовими особами, іншим
и суб'єктами при здійсненні н
ими владних управлінських фу
нкцій на основі законодавств
а, в тому числі на виконання де
легованих повноважень, поруш
ення прав, свобод та інтересі
в фізичних і юридичних осіб у
сфері публічно-правових від
носин.
Разом з тим, відповідно до п
. 4 ч.1 ст.12 Кодексу адміністрати
вного судочинства України пе
редбачено певне виключення і
з загального правила, згідно
з яким (виключенням) компетен
ція адміністративних судів п
оширюється на спори за зверн
енням субєкта владних повн
оважень у випадках, передбач
ених законом.
Тобто, субєкт владних пов
новажень може виступати як п
озивач в адміністративному п
роцесі лише у випадках, перед
бачених законом.
Згідно зі ст.2 Закону Україн
и «Про державну податкову сл
ужбу в Україні»передбачено,
що завданнями органів держав
ної податкової служби є: здій
снення контролю за додержанн
ям податкового законодавств
а, правильністю обчислення, п
овнотою і своєчасністю сплат
и до бюджетів, державних ціль
ових фондів податків і зборі
в (обов'язкових платежів), а та
кож неподаткових доходів, ус
тановлених законодавством (д
алі - податки, інші платежі); вн
есення у встановленому поряд
ку пропозицій щодо вдосконал
ення податкового законодавс
тва; прийняття у випадках, пер
едбачених законом, нормативн
о-правових актів і методични
х рекомендацій з питань опод
аткування; формування та вед
ення Державного реєстру фізи
чних осіб - платників податкі
в та інших обов'язкових плате
жів та Єдиного банку даних пр
о платників податків - юридич
них осіб; роз'яснення законод
авства з питань оподаткуванн
я серед платників податків; з
апобігання злочинам та іншим
правопорушенням, віднесеним
законом до компетенції пода
ткової міліції, їх розкриття
, припинення, розслідування т
а провадження у справах про а
дміністративні правопоруше
ння.
Статтями 8 - 10 Закону України
«Про державну податкову служ
бу»визначені функції органі
в державної податкової служб
и.
Згідно з п. 11 ст.10 цього ж закон
у Державні податкові інспекц
ії в районах, містах без район
ного поділу, районах у містах
, міжрайонні та об'єднані держ
авні податкові інспекції вик
онують такі функції: подають
до судів позови до підприємс
тв, установ, організацій та гр
омадян про визнання угод нед
ійсними і стягнення в доход д
ержави коштів, одержаних ним
и за такими угодами, а в інших
випадках - коштів, одержаних б
ез установлених законом підс
тав, а також про стягнення заб
оргованості перед бюджетом і
державними цільовими фондам
и за рахунок їх майна.
З метою реалізації завдань
та функцій, покладених на орг
ани державної податкової слу
жби, останні, згідно зі ст. 11 цьо
го ж закону наділені певною с
укупністю прав, що кореспонд
ують таким завданням та функ
ціям.
Згідно з п. 17 ст. 11 органи держа
вної податкової служби у вип
адках, в межах компетенції та
у порядку, встановлених зако
нами України, мають право зве
ртатися у передбачених закон
ом випадках до судових орган
ів із заявою (позовною заявою
) про скасування державної ре
єстрації суб'єкта підприємни
цької діяльності.
Таким чином, аналізуючи в су
купності положення зазначен
их вище нормативно-правових
актів, суд приходить до насту
пних висновків:
Органи державної податков
ої служби як субєкти владн
их повноважень мають право з
вертатися до адміністративн
ого суду з позовами виключно
у випадках, встановлених зак
оном.
Таким законом є Закон Украї
ни «Про державну податкову с
лужбу в Україні», яким передб
ачено, що органи державної по
даткової служби мають право
звертатися до суду з позовам
и: 1) до підприємств, установ, гр
омадян про визнання угод нед
ійсними і стягнення в доход д
ержави коштів, одержаних ним
и за такими угодами, а в інших
випадках - коштів, одержаних б
ез установлених законом підс
тав, а також про стягнення заб
оргованості перед бюджетом і
державними цільовими фондам
и за рахунок їх майна; 2) про ска
сування державної реєстраці
ї суб'єкта підприємницької д
іяльності.
Таких повноважень як зверн
ення податкових органів до с
уду, зокрема, адміністративн
ого, з позовами про визнання н
едійсними свідоцтва про держ
авну реєстрацію, свідоцтва п
латника податку на додану ва
ртість, визнання правочину, п
ід яким
органи податкової служби
розуміють державну реєстрац
ію, установчі документи, неді
йсними закон не передбачає.

Щодо позовної вимоги про в
изнання недійсним правочину
, під яким податковий орган ви
значає або державну реєстрац
ію, або установчі документи, т
о слід зазначити, що відповід
но статті 4 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичн
их осіб та фізичних осіб - підп
риємців" № 755-IV від 15.05.2003 державн
а реєстрація юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємці
в - засвідчення факту ст
ворення або припинення юриди
чної особи, засвідчення факт
у набуття або позбавлення ст
атусу підприємця фізичною ос
обою, а також вчинення інших р
еєстраційних дій, які передб
ачені цим Законом, шляхом вне
сення відповідних записів до
Єдиного державного реєстру.

Таким чином розповсюдженн
я правовідносин які регулюют
ься цивільним законодавство
м, а саме особистих немайно
вих та майнових відносин, зас
нованих на юридичній рівн
ості, вільному волевиявленні
, майновій самостійності їх у
часників (ст. 1 ЦК України) н
а реєстраційні дії держави є
помилковим та таким, що не зас
луговує на увагу.
У той же час суд зазначає, що
Законом України «Про держав
ну податкову службу в Україн
і»податкові органи мають пра
во звертатися до суду з позов
ами про визнання угод недійс
ними і стягнення в доход держ
ави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випа
дках - коштів, одержаних без ус
тановлених законом підстав.
Отже, визначальним фактором
в даному випадку є факт отрим
ання коштів, за угодами, про ви
знання недійсними яких зверт
ається податковий орган або
одержання коштів без ус
тановлених законом підстав.

Враховуючи зазначене, ані у
становчі документи, ані держ
авна реєстрація не можуть ро
зглядатися як угоди в розумі
нні Закону України «Про держ
авну податкову службу», до то
го ж вчинення державної реєс
трації, так само як і установч
і документи юридичної особи,
не передбачають отримання б
удь-яких коштів.
Відповідно до ст.239 Господар
ського кодексу України одним
із видів адміністративно-го
сподарських санкцій є скасув
ання державної реєстрації та
ліквідація суб'єкта господа
рювання.
Будь-яка особа може бути п
ритягнута до певного виду юр
идичної відповідальності пр
и наявності в її діях складу в
ідповідного правопорушення
у передбачений законодавств
ом строк.
У зазначених випадках підл
ягає доказуванню: законодавч
а заборона, наявність поруше
ння, вина.
Як було зазначено вище ная
вність порушення законодавс
тва позивач не довів, також По
зивач не пояснив, коли саме бу
ло виявлено порушення правил
здійснення господарської ді
яльності.
Згідно зі ст.250 Господарсько
го кодексу України адміністр
ативно-господарські санкції
можуть бути застосовані до с
уб'єкта господарювання протя
гом шести місяців з дня виявл
ення порушення, але не пізніш
як через один рік з дня поруше
ння цим суб'єктом встановлен
их законодавчими актами прав
ил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, пе
редбачених законом.
Таким чином, якщо позивач вв
ажає, що сама державна реєс
трація відповідача була п
ротиправною, то зазначена ви
ще адміністративно-господар
ська санкція могла бути заст
осована до відповідача не пі
зніше як через один рік з дня в
чинення відповідачем поруше
ння правил здійснення господ
арської діяльності, а саме з м
оменту вчинення державної ре
єстрації відповідача з 23.11.200
4 (Свідоцтво про державну реєс
трацію юридичної особи Серії
НОМЕР_1).
Частиною 2 ст. 19 Конституції У
країни встановлено, що орган
и державної влади та органи м
ісцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані д
іяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що пе
редбачені Конституцією та за
конами України.
Відповідно до ст.13 Закону У
країни «Про державну податко
ву службу в Україні»посадові
особи органів державної под
аткової служби зобов'язані д
отримувати Конституції і зак
онів України, інших норматив
них актів, прав та охоронюван
их законом інтересів громадя
н, підприємств, установ, орган
ізацій, забезпечувати викона
ння покладених на органи дер
жавної податкової служби фун
кцій та повною мірою викорис
товувати надані їм права.
Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та зап
еречення, крім випадків, вста
новлених статтею 72 цього Коде
ксу.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 цього ж
Кодексу суб'єкт владних повн
оважень повинен подати суду
всі наявні у нього документи
та матеріали, які можуть бути
використані як докази у спра
ві. У разі невиконання цього о
бов'язку суд витребовує назв
ані документи та матеріали.

Частиною шостою ст.71 цього ж
Кодексу встановлено, що якщо
особа, яка бере участь у справ
і, без поважних причин не нада
сть докази на пропозицію суд
у для підтвердження обставин
, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі ная
вних доказів.
Під час розгляду справи суд
зобовязував позивача нада
ти всі необхідні докази, зокр
ема, витяг з Єдиного державно
го реєстру підприємств та ор
ганізацій, інші докази на під
твердження обставин, що зазн
ачені у позові. Позивач таких
вимог суду не виконав.
Оцінивши наявні у справі до
кази та пояснення, надані поз
ивачем по справі, суд вважає, щ
о позовні вимоги є необґрунт
ованими.
Зважаючи на вищевикладен
е та керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного с
удочинства України, Окружний
адміністративний суд міста
Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
У позові Державної под
аткової інспекції в Соломя
нському районі м. Києва припи
нення державної реєстрації Т
овариство з обмеженою відпов
ідальністю „Промсистема” ві
дмовити повністю.
Постанова набирає законно
ї сили після закінчення стро
ку подання заяви про апеляці
йне оскарження, встановленог
о Кодексом адміністративног
о судочинства України, якщо т
аку заяву не було подано. Якщо
було подано заяву про апеляц
ійне оскарження, але апеляці
йна скарга не була подана у вс
тановлений строк постанова н
абирає законної сили після з
акінчення цього строку.
Постанова може бути оскарж
ена до суду апеляційної інст
анції протягом десяти днів з
за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом п
одання через суд першої інст
анції заяви про апеляційне о
скарження з наступним поданн
ям протягом двадцяти днів ап
еляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана без п
опереднього подання заяви пр
о апеляційне оскарження, якщ
о скарга подається у строк, вс
тановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Дата складення та підписан
ня повного тексту постанови
21 квітня 2008 року.