Справа № 22-а-1625-Ф/2007
Суддя: Соболюк М.М.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1625-Ф/07 Головуючий суду першої інстанції: Кисельова О.М.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції: Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у
складі:

головуючого
- судді Ломанової Л.О.,

суддів: Притуленко О.В.,

Соболюка М.М.

при
секретарі Князькіній
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу
адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової
частини А 2215 про стягнення невиплаченого грошового забезпечення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Феодосійського міського суду АР Крим від 9 липня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВЧ А 2215 про
стягнення невиплаченого грошового забезпечення.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивач проходив військову службу та
знаходився на грошовому забезпеченні у військовій частині А 2306, яка у
теперішній час розформована і відповідно до Директиви Міністерства оборони
України №322/1/017 від 30 вересня 2005 року правонаступником цієї частини є
військова частина А 2215. Визначену Указом Президента України від 5 травня 2003
року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу» та
розпорядженням Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 146 «Про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу у
Збройних Силах України» відповідач сплачував не у повному обсязі.

Загальна сума
недоплаченого грошового забезпечення склала 9040, 34 грн.

Вважає, що це є порушенням норм чинного законодавства в частині визначення
системи і розміру його грошового забезпечення, тому просив стягнути з
відповідача заборгованість з виплати грошового забезпечення за період з 1
травня 2003 року по 14 травня 2005 року.

Постановою Феодосійського міського суду АР Крим від 9 липня 2007 року позов
ОСОБА_1 залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову, як прийняту з

порушенням норм матеріального та
процесуального права; вважає, що суд дав

неналежну оцінку зібраним у справі
доказам. В обґрунтування своїх доводів апелянт

вказує на те, що суд не брав до
уваги вимоги Указу Президента України від 5 травня

2003 року №389/2003, яким
встановлено розмір щомісячної надбавки за безперервну

службу, а прийняв оскаржувану
постанову на підставі наказу та розпоряджень Міністра

оборони України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 17 травня 2002 року по 14
травня 2005 року проходив військову службу в військової частині А 2306 (а.с 7).
Правонаступником вказаної частини є військова частина А 2215 м. Бориспіль
Київської

області (а.с 8).

Позивач був звільнений в запас відповідно до наказу начальника Генерального
Головнокомандуючого штабу Збройних Сил України № 413 від 5 жовтня 2005 року за
пунктом «б» (за станом здоров'я) (ах. 12). Йому виплачувалася надбавка за
безперервну службу у Збройних Силах України з червня 2003 року по травень 2005
року у розмірі 30% та 35 % (а.с. 13).

Стаж
безперервної служби позивача як військовослужбовця станом на 1 травня

2003 року
складав 18 років 8 місяців.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з
того, що надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах України
виплачувалась позивачу відповідно до розпоряджень Міністра оборони України, з
урахуванням наявного фонду грошового забезпечення відповідача на період проходження служби
позивачем. Відповідач діяв
правомірно та в
межах своєї

компетенції.

Колегія суддів вважає таки висновки суду першої інстанції обґрунтованими.
Так, зі змісту Указу Президента України № 389 від 5 травня 2003 року, зі
змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 1227/2003 від 29 жовтня
2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу» слідує, що
Міністрові оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям
Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі
результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах:
понад 5 років - до 10; понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50; понад 20
років - до 70; понад 25 років - до 90 відсотків. Порядок і умови виплати
зазначеної надбавки визначаються Міністром оборони України.

Відповідно до п. 2 наказу Міністра оборони України від 26 травня 2003 року
№149, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 8 травня 2003 року за
№411/7732 «Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України», розміри
щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно
встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням
Міністра оборони України.

При цьому згідно з пунктом 2.4 зазначеної Інструкції, виплата надбавки
здійснюється в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах
військових частин, військових.

На виконання Указу Президента
України, щодо виплати вказаної надбавки, розпорядженнями Міністра оборони
України від 26 травня 2003 року № 146/2095, від 13 листопада 2003 року №
146/1/11/463, від 8 жовтня 2004 № 220/2098, від 16 січня 2004 року №
146/1/11/26, від 5 січня 2005 року № 146/1/11/1 виплата щомісячної надбавки за
безперервну військову службу особам офіцерського складу, прапорщикам
(мічманам), а також особам рядового, сержантського (старшинського) складу, які
проходять службу за контрактом і мають високі результати у службовій
діяльності, встановлена у відсотках до грошового забезпечення при стажу служби
понад 20 років відповідно: на період з травня по жовтень 2003 року, з січня по
серпень 2004 року у

розмірах
15%; у листопаді, грудні 2003 року - 70 %, жовтні 2004 року - 50 % ; з 1 січня
2005 року-15%.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивачу виплачувалась щомісячна
надбавка виходячи зі вказаних розмірів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
те, що відповідач визначав відсотковий розмір щомісячної надбавки за безперервну
службу, яка належала до виплати позивачу відповідно до розпоряджень Міністра
оборони України.

Таким чином оскаржувана постанова суду відповідає дійсним обставинам
справи, вимогам закону, і підстав для його скасування не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про наявність фонду грошового
забезпечення для виплати надбавки за безперервну військову службу у повному
обсязі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки кошти,
передбачені на виплату інших видів видатків, відповідач не мав права
використати на виплату щомісячної надбавки за безперервну військову службу.

Не можна визнати суттєвими також доводи апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції не з'ясував, з яких коштів Міністр оборони України визначив
розмір цієї надбавки, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те,
що визначення конкретного щомісячного розміру надбавки не відповідає розміру
асигнувань, затверджених Законами України про Державний бюджет України на
відповідний рік на утримання Збройних Сил України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
і процесуального права, а тому скасуванню постанова Феодосійського міського
суду АР Крим від 9 липня 2007 року не підлягає.

На підстав наведеного та керуючись статтями 198, 200, 205 та 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Феодосійського міського суду АР Крим від 9 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня набрання законної сили.