Справа № 2-а-3742/2008
Суддя: Олійник В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а - 3742/08
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Олійника В.М.

при
секретарі
Халатур
Р.В.

за
участю:

представників позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до військової частини А-1314
про визнання протиправною бездіяльності
та стягнення матеріальних збитків ,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2008 року представники позивача ОСОБА_1звернулись із
адміністративним позовом до Військової частини А-1314 з позовними вимогами про:

- визнання
протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень військової частини
А-1314 у вигляді невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за продовольче забезпечення;

-
стягнення
з військової частини А-1314 на користь ОСОБА_1матеріальні збитки
за не отримане ним продовольче забезпечення у розмірі 33 273,90
грн.;

-
визнання
протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень військової частини
А-1314 у вигляді невиплати ОСОБА_1 грошової
компенсації замість не отриманого ним речового забезпечення;

-
стягнення
з військової частини А-1314 на користь ОСОБА_1матеріальні збитки
за не отримане ним речове забезпечення у розмірі 3 293,37
грн.;

-
визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень - військової частини
А-1314 у вигляді не виплати
ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення;

-
стягнення з
військової частини А-1314 на користь ОСОБА_1матеріальні збитки
за не отримане ним в повному обсязі грошове забезпечення у розмірі 5128,26 грн.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили
суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник
відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та позов визнав в повному обсязі.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він 07 вересня 2006 року наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил
України №279 був призначений на посаду штурмана сумісного командного пункту протиповітряної оборони і
армійської авіації військової частини
А-3139, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні
«капітан» та знаходився на грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні у
військовій частині А-1314.

06 березня 2008 року наказом командира військової частини А-3139 №48 на
підставі наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №42 від 08.02.2008 року, ОСОБА_1 був
звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «г» «Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України
№1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів, та 06 березня 2008 року виключний із списків
особового складу частини.

Позивач вказав на те, що з метою
раціонального забезпечення
військовослужбовців продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 12 березня 1996 року № 316 «Про
норми забезпечення продовольчими
пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених
відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств», за вимогою якої позивач за час проходження
військової служби у військовій частині
А-1314 до 08.02.2008 року повинен був забезпечуватися пайком по нормі №7 (згідно займаної посади). У зв'язку з тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року "Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених
відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств» була призупинена, на думку
позивача, його повинні були перевести на іншу норму №1 продовольчого забезпечення.
Згідно розрахунків позивача вартість невиплаченого йому продовольчого пайка
склала 33 273 грн.90 коп.

Також
позивач зазначив, що згідно довідки №8 на одержання грошової компенсації
замість речового майна, яке підлягає видачі, наданою військовою частиною
А-1314, усього було не отримано предметів речового майна в кількості 126
предметів на загальну суму 3 293,37 грн.

З
травня по листопад 2006 року позивач проходив військову службу за межами
України у складі 56 окремого
вертолітного загону українського миротворчого контингенту Місії
Організації Об'єднаних Націй у Ліберії.

Згідно
витягу з наказу командира військової частини А-2623 від 31 жовтня 2006
року №58 зазначено, що капітан ОСОБА_1
за період служби у військовій частині А-2623 гідний отримання премії в розмірі
33,3 % грошового утримання.

Позивач вважає, що при розрахунку матеріального забезпечення на день
виключення із списків особового складу військової частини А- 1314 не були
враховані додаткові види грошового забезпечення з травня по жовтень 2006 року, безпідставно не виплачувалась
щомісячна премія в розмірі 33,3 % та
відповідач при звільненні позивача у запас зазначеної виплати не зробив. За підрахунком
позивача загальна сума не отриманого додаткового грошового забезпечення з 01.05.06 по 31.11.06 р. склала:

5
128,26
грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши інші докази по
справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд
вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно 07 вересня 2006 року наказом
Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №279 був призначений на
посаду штурмана сумісного командного
пункту протиповітряної оборони і армійської авіації військової частини А-3139, яка дислокується в
місті Дніпропетровську, у військовому званні «капітан» та знаходився на
грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні у військовій частині А-1314.

06 березня 2008 року наказом командира військової частини А-3139 №48 на
підставі наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №42 від 08.02.2008 року, ОСОБА_1 був
звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «г» «Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України
№1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів, та 06 березня 2008 року виключений із списків
особового складу частини.

Дійсно, статтею 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року гарантувалось
військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового
забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням,
грошову компенсацію замість них.

Але згідно з Законом України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
від 17.02.2000 року було призупинено дію частини другої статті 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Військовослужбовці військової частини А-1314 не відносяться до переліку
військовослужбовців відносно яких дію частини другої статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не
призупинено.

Закон України «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000 року є чинним, його не
скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 34.10 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра
оборони України від 05.03.2001р. № 75 премія
не виплачується військовослужбовцям направленим за кордон для виконання
обов'язків у складі миротворчих контингентів і миротворчого персоналу - за весь
період перебування за кордоном, якщо інший порядок виплати не передбачений
чинним законодавством України.

Таким чином дії
командування військової частини А1314 ніяким чином не порушують законодавство
України по виплаті премій.

Також, незважаючи на те, що
представник відповідача позов визнав, суд у відповідності до ч.4 ст.112 КАС
України не приймає відмови від адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці
дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права,
свободи або інтереси.

Щодо позовних вимог про покладення
на відповідача судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні позову також і в цій частині.

Керуючись ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»,
Положенням про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженим наказом
Міністра оборони України від 05.03.2001р. № 75 та на підставі ст. ст. 122,162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до
військової частини А-1314 про визнання
протиправною бездіяльності та стягнення матеріальних збитків відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження через Дніпропетровський окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, а апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 10.06.2008 року.

Суддя
В.М.Олійник

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Олійник

Постанова не набрала законної сили

10 червня 2008 року.

Суддя
В.М. Олійник