Справа № 22-а-1834/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа № 2-а-93/07
Головуючий 1 інстанції: Яремчук В.І.
Доповідач: Філатов Ю.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 008 р.
Справа № 22-а-1834/2008

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1., його представника ОСОБА_2

відповідача - Дріженко Л.В.

відповідача - Корнієнко О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційні скарги позивача, ОСОБА_1., та відповідача, УПФУ в Московському
районі м. Харкова, на постанову Московського районного суду м. Харкова від
15.11.2007р. по справі №2-а-93/07

за позовом ОСОБА_1

до УМВС України в Харківській області
та УПФУ в Московському районі м. Харкова

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, стягнення
недорахованої заробітної плати та моральної шкоди

встановила:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, яким просив визнати довідку, видану ХМУ ГУМВСУ № 108/713 від
22.07.98р. в частинах строку його перебування у зонах відчуження, кількості
днів перебування у зонах відчуження, кратності оплати праці відповідно до зон
небезпеки та загального розміру оплати праці - частково недійсною; визнати
довідку, видану ХМУ ГУМВСУ № 108/3303 від 24.11.2004р. недійсною; зобов'язати
ХМУ ГУМВСУ зробити перерахунок належної йому заробітної плати за час роботи з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 6 липня 1986р. по 31 липня
1986р. і видати нову довідку згідно перерахунку; стягнути з ХМУ ГУМВСУ
недоплачену заробітну плату в розмірі 3676руб. 59 коп., а з урахуванням індексу
інфляції і перерахуванням у гривню в розмірі 21332 гривень 84 колійок; стягнути
з ХМУ ГУМВСУ невиплачені добові за період з 6 липня 1986р. по 31 липня 1986р. у
розмірі 91 руб., а з урахуванням індексу інфляції і перерахуванням у
гривню в розмірі 559грн. 93 коп.,; на
відшкодуванні моральної шкоди стягнути з ХМУ ГУМВСУ грошову суму у розмірі 84
000 гривень; зобов'язати УПФУ у Московському районі м. Харкова прийняти нові довідки
про заробітну плату і час роботи позивача з ліквідації наслідків аварії на
ЧАЄС, і перерахувати розмір пенсії (а.с.127-129).

Всього позивач просив стягнути на його користь з ХМУ суму у розмірі 116
979грн. 90коп.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2007р. по
справі №2-а-93/07 вимоги позивача задоволені частково. Визнані довідки, виданні
ХМУ УМВС України в Харківської області № 7/502 від 14.07.1998р., №108/713 від
22.07.1998 року і №108/3303 від 24.11.2004 року на ім'я ОСОБА_1 частково не
дійсними і зобов'язано ХМУ ГУМВС України в Харківської області видати йому нову
довідку, в якій вказати, що ОСОБА_1 знаходився на роботі в зоні відчуження м.
Чорнобиль в графі „дата" - з 06.07.1986 року по 14.07.1986 року,
„днів" - 9, „зона" - 2, „кратність" - 4, а також в графі
„дата" - з 15.07.1986 року по 31.07.1986 року, „зона" - 1, „кількість
днів" - 17, „кратність" - 3, денна тарифна ставка - 6руб. 61 коп.,
розмір заробітної плати з урахуванням посадового окладу - 95 руб. і окладу за
спеціальне звання - 110 руб.

Зобов'язано ХМУ ГУМВС України в Харківської області зробити перерахунок
заробітної плати ОСОБА_1 за період з 6 липня 1986р. по 31 липня 1986р. і видати
йому нову довідку про заробітну плату.

У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Московського районного суду м. Харкова від
15.11.2007р. по справі №2-а-93/07 позивач подав апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позов у повному обсязі,
вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права.

Не погоджуючись з постановою Московського районного суду м. Харкова від
15.11.2007р. по справі №2-а-93/07 відповідач, УПФУ в Московському районі м.
Харкова, подав апеляційну скаргу,
просить змінити постанову Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2007
щодо оплати праці ОСОБА_1., а саме: кратності 4 в 2 зоні небезпеки та кратності
3 в 1 зоні небезпеки. В довідці вказати ОСОБА_1. знаходився на роботі в зоні
відчуження м. Чорнобиль в графі "дата" - з 06.07.1986 по 14.07.1986,
"днів" - 9, "зона" - 2, "кратність" - 3, а також
в графі "дата" - з 15.07.1986 по 31.07.1986, "зона " - 1,
"кількість днів" - 17, "кратність" - 2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, позивача та представників сторін колегія суддів
встановила, що ОСОБА_1., працюючи дільничним інспектором у Ленінському РВ ХМУ
МВС, згідно наказу УВС Харківського облвиконкому № 061 від 12.08.1986р.
перебував у службовому відрядженні у складі зведеного загону УВС на ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 06.07.1986р. по 31.07.1986р. Це
підтверджується довідками № 40/310 від 15.05.1990р. і бд за підписом першого
замісника Міністра ВСУ (а.с. 10, 11).

Під час відрядження ОСОБА_1. безпосередньо виконував службові завдання з
ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження з 06.07.1986р. по 31.07.198 6р.
Це підтверджується довідками за підписом першого заступника Міністра внутрішніх
справ УРСР Дурдинця В. В. у яких вказано, що ОСОБА_1. виконував службові
обов'язки у складі зведеного загону УВД Харківського облвиконкому по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС з 06.07.1986 по 31.07.1986р. в 1-й зоні небезпеки без
виїзду в інші зони небезпеки, тобто 100% загального часу і отримав дозу
радіації опромінення в 11,5 рентген, а також довідкою № 4 0/310 від 15.05.1990р.
за підписом начальника відділу кадрів УВС Харківського міськвиконкому (а.с.10,
11, 13).

Задовольняючи частково вимоги позивача суд першої інстанції виходив з
наступного.

Довідки № 7/502 від 14.07.1998р., № 108/713 від 22.07.1998р., та №108/3303
від 24.11.2004р. (а.с. 14, 15, 16, 76) мають тексти, що не узгоджуються між
собою і частково не відповідають дійсності.

При цьому не надано доказів з яких
підстав:

у довідці № 7/502 від 14.07.1998р. вказано, що ОСОБА_1. виконував службові
обов'язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07.07.1986 по 15.07.1986р. і
з 17.07.1986р. по 31.07.1986р. і не вказано з яких причин не працював 6 і
16.07.1986р.(а.с.14), у довідці № 108/713 від 22.07.1998р. цей період вказаний
як з 07.07.1986 по 13.07.1986р. і з 15.07.1986р. по 31.07.1986р. (а.с.16), а в
довідці поданій до пенсійного відділу за тими ж реквізитами період вказаний як
07.07.1986 по 15.07.1986р. і з 17.07.1986р. по 31.07.1986р. (а.с.16),

- у довідці №108/3303 від 24.11.2004р. період
роботи ОСОБА_1. у зоні відчуження вказаний з 07.07.1986 по 31.07.1986р.
(а.с.15).

Суд першої інстанції визнав
достовірними відомості, які містяться у первісних довідках щодо строків
виконання службових обов'язків ОСОБА_1. по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
з 06.07.1986 по 31.07.1986р. і в частині цих відомостей визнав недостовірними
довідки № 7/502 від 14.07.1998р., № 108/713 від 22.07.1998р. і № 108/3303 від
24.11.2004р.

Суд визнав встановленим, що позивач знаходився в зоні ЧАЕС з 06.07.1986р.
по 31.07.1986р. включно без вихідних днів, тобто 26 днів, а не 24 дні, як
вказано в довідках, які він оспорює.

Рішенням Урядової комісії від 02.02.1987 року № 351 м. Чорнобиль, де
позивач знаходився у відрядженні, віднесено до 2-ї зони небезпеки до 14.07.1986
року включно, а з 15.07.1986 року до 1-й зоні небезпеки. ОСОБА_1. перебував у
1-ї зоні небезпеки з 15.07.1986 року по 31.07.1986р. включно, що становить 17
днів, а у 2-й зоні небезпеки з 06.07.1986 року по 14.07.1986р. включно, що
становить 9 днів. В частині відомостей про кількість днів перебування ОСОБА_1.
у зонах небезпеки суд визнав недостовірними довідки № 7/502 від 14.07.1998р., №
108/713 від 22.07.1998р. і № 108/3303 від 24.11.2004р.

Розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року №964-рс і постановою КМ України
від 22.09.2004 року № 1240 передбачається оплата праці робітників, зайнятих на
роботах в зонах небезпеки в наступній кратності: в 2-й зоні - в 4-х кратному
розмірі, в 1-й в 3-х кратному розмірі.

Надані ОСОБА_1. довідки № 108/713 від 22.07.1998 р. і № 108/3303 від
24.11.2004 р. не відповідають дійсності ні по строкам знаходження позивача в
зоні ЧАЕС, ні по кількості днів знаходження в зонах небезпеки, ні по кратності
оплаті праці, у зв'язку з чим, суд вважає позов в цій частині підлеглим
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.4 9 КЗпП України, та ст. 15 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями (військоматами).

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов'язати ХМУ
видати позивачу довідку у якій вказати: що він знаходився на роботі в зоні
відчуження м. Чорнобиль в графі „дата" - з 06.07.1086 року по 14.07.1986
року, в графі „днів" - 9, „зона" -2, „кратність" - 4, а також в
графі „дата" - з 15.07.1986 року по 31.07.1986 року, „зона" - 1,
„кількість днів" - 17, „кратність" - 3, денна тарифна ставка - бруб.
61коп., розмір заробітної плати з урахуванням посадового окладу - 95 руб. і
окладу за звання - 110 руб.

В цій частині суд першої інстанції задовольнив позов.

З моменту аварії на ЧАЕС оплату праці особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала Постанова від 07.05.1986р.
№524-156, абз.2 п.1 якої зобов'язував виплачувати таким особам посадові оклади
і оклади за спеціальними званнями в подвійному розмірі. З 17.05.198 6р. із
запровадженням зон небезпеки (III, II, І) відповідно
до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. № 964 у зоні відчуження і
встановленням оплати праці в 5-, 4-, 3-кратному розмірах тарифної ставки за
роботу у відповідних зонах небезпеки, оплата праці на умовах постанови №524-156
здійснювалась за роботу в решті населених пунктах зони відчуження, що не були
віднесені до зон небезпеки. Тобто, дані нормативні акти не застосовувалися
одночасно, так як розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986р. №964 для визначених зон
небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці замість
попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986р. №524-156.

Оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні ЧАЕС, які
виконували роботи пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, провадилась
в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР № 964, тобто у відповідних
зонах небезпеки в 5-, 4-, 3-кратному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним
місцем роботи середньомісячна заробітна
плата, провадилась відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови РМ СРСР і ВЦРПС
від 05.06.1986р. № 665-195.(абз. 4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-.
2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної
ставки, встановленої за основним місцем роботи.

З 23.05.1986 Розпорядженням № 1031-рс на осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати
праці, що передбачались Розпорядженням № 964-рс від 17.05.1986р. для робітників
і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу
в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове
забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в
зоні відчуження становився менше на одиницю.

Після прийняття розпорядження РМ СРСР від 17.05.198 6 року № 964 робота
працівників оплачувалася у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за
місцем роботи, без застосування підвищених тарифів згідно Постанови ЦК КПРС,
ПВС СРСР, РМ та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156. Для застосування
показників кратності до тарифних ставок на 100% підстав немає, про це
роз'яснювалося Держкомпраці УРСР і Укрпрофрадою від 08.01.1987 року за №
05/2-25-2; 03-51-8.

Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів Української РСР від 10.06.1986р.
№2077 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195, робітникам
підприємств, організацій, які виконують роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС, установлено додаткову оплату праці за роботу у нічний
час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та
максимальний розмір премії 60% тарифної ставки та залучати робітників на роботи
в вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі. Про
розповсюдження цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих
постановах вказівок не має. Діючим у 198 6році наказом МВС СРСР від
19.03.1984р. №090 „Про затвердження Положення про грошове утримання рядового і
начальницького складу ОВС", не передбачено преміювання осіб рядового і
начальницького складу, а також виплати в вихідні, святкові та нічний час.
Премія позивачу за основним місцем роботи не була передбачена і не
виплачувалася, підстав для врахування ОСОБА_1. у заробітну плату для обчислення
пенсії премії у розмірі 60% немає.

ОСОБА_1. не заперечував факту виплати йому за місцем основної роботи
заробітної плати за липень 1986р. в однократному розмірі. Зважаючи, що за два
дні перебування у зоні Чорнобильської АЕС йому не була виплачена заробітна
плата згідно кратності зон небезпеки, ОСОБА_1. належить перерахувати і
виплатити заробітну плату у кратному обчисленні за два невраховані при
обчисленні заробітку дні: за один день роботи у 1-й зоні небезпеки у
двократному розмірі і за один день роботи у 2-й зоні небезпеки. У цій частині
позов підлягає задоволенню.

Згідно п.3.15 наказу Державного комітету статистики України від
13.01.2004р.№5 „Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної
плати", витрати на відрядження, в тому числі добові, не включаються до
фонду оплати праці. Термін зберігання цих документів становить 3 роки. У суду
немає доказів про невиплату ОСОБА_1. у 1986р. добових за відрядження з 06 по 31
липня 1986р. Нарахування добових не впливає на розмір пенсії, підстав для
задоволення вимоги позивач про виплату йому добових за цим відрядженням у суду
немає.

Згідно експертного висновку регіональної експертної ради по встановленню
причинного зв'язку захворювання з виконанням робіт по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС м. Харкова від 12.07.1991р. № 253, ОСОБА_1. був
встановлений діагноз - вегето судинна дистонія по гіпертонічному типу,
захворювання пов'язане з дією іонізуючих і інших шкідливих факторів, отриманих
при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(а.с.12).

19.08.1991р. було складено Акт № 122 про нещасний випадок на виробництві,
затверджений начальником УВС Харківського міськвиконкому 20.08.1991р., згідно
якого при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС стався нещасний
випадок у 30-тикілометровій зоні від АЄС при якому постраждав ОСОБА_1. у період з
6 по 31 липня 1986р. при несінні
патрульно-постової служби, у виді вегето судинної дистонії по гіпертонічному
типу, астенічний синдром (а.с. 17-18).

У 1998році за висновком МСЄК ОСОБА_1. було визнано інвалідом 3-ї групи і
він звернувся до відділу соціального захисту населення № 2 в Московському
районі м. Харкова про призначення пенсії по інвалідності з 09.07.1998р. - дати
встановлення 3 групи інвалідності, через професійне захворювання, пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-Х1 від 28 лютого 1991 року
відшкодування моральної шкоди не передбачено. Вимога ОСОБА_1. про стягнення
моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки на час знаходження його на
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986р., а також на час встановлення йому
групи інвалідності у 1998 році, законами України не передбачалось відшкодування
такої шкоди.

Згідно ст.98 Закону України „Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
5 листопада 1991 року, перерахунок раніше призначених пенсій провадиться на
підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час
перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером
на час перерахунку. Вимога позивача про зобов'язання УПФУ в Московському районі
м. Харкова прийняти нові довідки про заробітну плату і час роботи позивача з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, і перерахувати розмір пенсії,
безпідставні. ОСОБА_1. є особою, яка має одночасно право на різні види пенсії,
а саме: на пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"
та на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". На час постановлення рішення він отримує пенсію за першим
Законом. У разі звернення за отриманням пенсії як особи, постраждало! внаслідок
Чорнобильської катастрофи, йому буде призначена пенсія у розмірі, згідно
поданих довідок.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення прав позивача у цій
частині відсутнє.

Колегія суддів погоджується частково з висновками суду першої інстанції і
вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні, при
цьому слід додати, що стосовно відшкодування моральної шкоди позивачем не
наданий її розрахунок, що робить неможливим перевірити обґрунтованість
заявленої суми.

Стосовно апеляційної скарги відповідача, УПФУ в Московському районі м.
Харкова, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню з наступних підстав.

З моменту аварії на ЧАЕС оплату праці особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала Постанова від 07.05.1986р. №524-156, абз.2 п. 1
якої зобов'язував виплачувати таким особам посадові оклади і оклади за
спеціальними званнями в подвійному розмірі.

17.05.1986 Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 були
запроваджені зони небезпеки (III, II, І).

Відповідно до вказаного Розпорядження від 17.05.1986 №964 з метою
прискорення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
дозволено керівникам міністерств і відомств, що приймають участь в ліквідації
аварії, за згодою голови міжвідомчої комісії проводити в виключних випадках
оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі
порівняно з встановленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирьохкратному
розмірі та в І зоні - в трьохкратному розмірі.

Згідно Листа Міністерства праці та соціальної політики від 13.04.2001
№03-3/1652-018-2 оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні
ЧАЕС, які виконували роботи пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
провадилась в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР №964, тобто у
відповідних зонах небезпеки в 5-, 4-, 3-кратному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за
основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно
до абзацу 4 п.1 Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195.(абз. 4 п.п.1
п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207/7) у
відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2-кратному розмірі ( із врахуванням 100%
тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем
роботи.

Такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції.

Про те не було враховано, що 23.05.1986 Розпорядженням №1031-рс на осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені
порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням №964-рс від
17.05.1986 для робітників і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної
ставки (посадового окладу) за роботу в III, II або І зонах небезпеки відповідно).

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове
забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в
зоні відчуження становився менше на одиницю.

Матеріали справи свідчать про те, що за позивачем зберігалася заробітна
плата з урахуванням посадового окладу - 95 руб. і окладу за спеціальне звання -
110 руб. Отже, кратність оплати праці ОСОБА_1. має бути зменшеною на одиницю.

Постановою КМУ №1240 від 22.09.2004 були внесені зміни до п. 1 Порядку
обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.05.1997 №523.

Відповідно до цих змін пенсії призваних на військові збори
військовозобов'язаних, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках,
призначаються із заробітку, який вони одержували за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо цей розрахунок проведено на
підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно
із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами
небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках
заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1, працюючи дільничним
інспектором у Ленінському РВ ХМУ МВС, згідно наказу УВС Харківського
облвиконкому №061 від 12.08.1986 перебував у службовому відрядженні, тобто не
був призваним на військові збори, отже, положення Постанови Кабінету Міністрів
України 1240 від 22.09.2004 на нього не розповсюджується.

Таким чином постанова суду першої інстанції від 15.11.2007 в частині
визначення оплати праці в 4-кратному розмірі в 2 зоні небезпеки та в 3-кратному
розмірі в 1 зоні небезпеки прийнята з порушенням норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова Московського районного суду м. Харкова від
15.11.2007р. по справі №2-а-93/07

підлягає скасуванню з прийняттям нової, керуючись ст.. ст.. 160, 167, 195, 196, 198, п. 4 ст.202, ст..ст.205, 207, 209, 254КАС
України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, УПФУ в Московському районі м. Харкова, на
постанову Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2007р. по справі
№2-а-93/07 задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2007р. по справі
№2-а-93/07 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо оплати праці
ОСОБА_1., а саме: кратності 4 в 2 зоні небезпеки та кратності 3 в 1 зоні
небезпеки.

Прийняти в цій частині нову постанову.

В довідці вказати: ОСОБА_1. знаходився на роботі в зоні відчуження м.
Чорнобиль в графі "дата" - з 06.07.1986 по 14.07.1986, "днів"
- 9, "зона" - 2, "кратність" - 3, а також в графі
"дата" - з 15.07.1986 по 31.07.1986, "зона " - 1,
"кількість днів" - 17, "кратність" - 2.

В іншій частині постанову Московського районного суду м.
Харкова від 15.11.2007р. по справі №2-а-93/07 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1. залишити без задоволення.

Роз'яснити сторонам, що дана постанова набирає чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом місяця з дня виготовлення її повного
тексту.

Повний текст постанови виготовлений 14.07.2008 р.

Головуючий суддя підпис Філатов Ю.М.

Судді підпис Водолажська Н.С.

підпис Гуцал М.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Ю.М. Філатов