Справа № 22а-6184/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-6184/08
Головуючий суддя у суді
категорія статобліку - 48
1-ої інстанції - Петушков С.А.
(справа
№ 2а-172/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Мартиненка О.В. (доповідач)

суддів -
Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.

при секретарі
судового засідання - Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради на постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 01 квітня 2008 року у справі № 2а-172/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
стягнення щорічної разової допомоги,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради на його
користь недоплачену разову щорічну допомогу до 5-го травня в період з 2003 року
по 2005 рік в сумі 1.671,00 гривень та судові витрати за надання правової
допомоги у розмірі 403,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є особою, яка має статус учасника бойових дій, а тому, згідно
до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (надалі Закон
№3551-ХІІ), він має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, яка повинна бути виплачена до 05 травня. Відповідач з 2003 року по 2005
рік виплату вказаної допомоги здійснював у розмірі 90 гривень, 120 гривень, 250
гривень.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2008 року позовні
вимоги задоволенні частково: стягнуто з відповідача на користь позивача
1.410,00 гривень недоплаченої суми щорічної разової допомоги до 5-го травня за
2005 рік, та відшкодовані витрати на отримання юридичної допомоги в сумі 250
гривень, в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у справі, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач є особою, яка має статус учасника бойових дій на
підставі посвідчення серії НОМЕР_1 від 01 березня 1996 року і має
пільги, встановлені Законом N 3551-XII.

Згідно
статті 12 Закону № 3551-ХІІ
учасникам бойових дій виплачується
щорічна разова грошова допомога до 5-го травня в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» від 26
грудня 2002 року була встановлена виплата щорічної разової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України № 3551-ХІІ в розмірі 90 гривень.

Статтею 44 Закону «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» від 27 листопада 2003 року №1344-ІV встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України № 3551-ХІІ здійснюється у розмірі 120
гривень.

Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 року N 20-рп/2004 (справа про соціальні гарантії
громадян) визнано неконституційним положення статті 44 Закону №1344-ІV.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії законів є способом тимчасового припинення
їх дії в часі та/або за колом осіб, судова колегія зазначає, що втрачання
чинності нормативно-правовим актом, яким відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є поновленням дії цього закону, а відповідно і
поновленням прав та обов'язків осіб, які є учасниками правовідносин, що є
предметом регулювання такого закону.

З огляду на викладене, судова колегія, вважає безпідставним довід суду
першої інстанції щодо зворотної дії у часі Рішення Конституційного Суду України
від 01.12.2004 р. N 20-рп/2007.

У відповідності зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача до суду з вимогою про
стягнення з відповідача заборгованості з виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5-го травня в сумі 1.671,00 гривень є результатом поєднання
декількох окремих позовних вимог щодо відновлення права позивача, порушення
якого відповідач припустився у різний час.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим
Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у судовому засіданні при
винесенні оскаржуваного судового рішення присутній не був, про час та місце
розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов
висновку, що перерахування позивачеві щорічної разової грошової допомоги до
5-го травня слід провести у межах річного строку звернення до адміністративного
суду, так як позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до
суду.

Водночас, згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за наслідками
розгляду адміністративної справи.

При цьому суду не надано право з власної ініціативи відмовляти у
задоволенні адміністративного позову з підстави пропущення строку звернення з
позовом, а обов'язковою умовою є наполягання на цьому однієї із сторін під час
розгляду справи.

Згідно ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач не скористався своїм
правом на оскарження судового рішення, та, враховуючи межі перегляду судом
апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», ст.ст. ч.3 ст.
160,195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 квітня 2008 року у
справі № 2а-172/08 залишити без змін.

Ухвала
суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Повний
текст ухвали виготовлено 25.07.2008 року.

Головуючий
суддя:

Судді: