Справа № 2-а-6094/2008
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25
червня 2008 р. Справа
№ 2-а-6094/08

Вінницький
окружний адміністративний суду у складі:

головуючого
судді Гонтарука В.М.,

суддів Мультян М.Б.,

Сапальової
Т.В.

при секретарі
судового засідання Залінській І.В.

За
участю представника відповідачів ДСА України, ТУ ДСА у Вінницькій області
Дернової В.В.

позивачі в судове засідання не зявились, однак наддали
суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

відповідач
- Державне казначейство України в судове засідання не з'явився. Про час, дату
та місце слухання справи повідомлений завчасно та належним чином. Причини
неявки суду не відомі.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

до: Державної судової адміністрації України,
Територіального управління державнорї судової адміністрації у Вінницькій області,
Державного казначейства України

про: визнання протиправними дій та стягнення
грошової компенсації

ВСТАНОВИВ
:

До
Вінницького окружного адміністративного суду звернулись судді Ленінського
районного суду міста Вінниці з вимогами про визнання протиправними дій
територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області
щодо нарахування та утримання із заробітної плати податку з доходів фізичних
осіб за період з 01.03.2006 року по 31.03.2008 року та стягнення з Державної
судової адміністрації України коштів в рахунок відшкодування сум утриманого із
заробітної плати відповідного податку.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що за період з 01.03.2006 року по 31.03.2008 року із
заробітної плати суддів Ленінського районного суду міста Вінниці стягувався
податок з доходів фізичних осіб. На думку позивачів, Територіальним управлінням
Державної Судової Адміністрації України у Вінницькій області при стягненні
податку з доходів фізичних осіб порушено норми чинного законодавства України
-Конституцію України, Закон України “Про статус суддів”, Закон України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”.

Так, в заяві
позивачі зазначають, що відповідно до статей 126, 130 Конституції України
та ст. 11 Закону України “Про статус
суддів”, визначено і закріплено гарантії незалежності суддів, згідно яких
держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і
діяльності суддів.

Державним бюджетом України окремо
визначаються видатки на утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету
України. Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з
гарантій незалежності суддів при здійсненні правосуддя.

Указом
Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”від
10.07.1995 року №584/95, судді звільнялись від сплати прибуткового податку. З
моменту вступу в дію Закону України “Про податок з доходів фізичних
осіб”вищезазначений Указ Президента України втратив чинність, а Законом
передбачалось лише соціальні пільги по оплаті прибуткового податку, які не
поширювались на суддів.

Відповідно
до ст. 11 Закону України “Про статус суддів”та рішення Конституційного Суду
України від 01.12.2004 року по справі №1-1/2004 про офіційне тлумачення
положень ч.1 та ч.2 ст. 126 Конституції України та ч.2 ст. 3 Закону України
“Про статус суддів”визначено, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи
його правового захисту, матеріального та соціального забезпечення, не можуть
бути скасовані або занижені без відповідної компенсації. По своїй суті пільги,
компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних
законів за ст. 22 Конституції України не
допускається. Надання суддям таких пільг, компенсацій і гарантій не може
ставитися у залежність від бюджетного фінансування. Дане твердження також
знайшло своє відображення і у рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 09.07.2007 року.

Розпорядженням
Кабінету Міністрів України №22-р від 20.01.2004 року “Про деякі питання оплати
суддів”передбачено механізм виплати компенсації, пов'язаної із справляння
податку.

Відповідачем
по справі, а саме ТУ ДСА у Вінницькій області, здійснюються розрахунки по заробітній
платі та стягнення податків з доходів фізичних осіб і відповідно до діючого
законодавства саме цей державний орган повинен був проводити грошову
компенсацію за стягнені податки з доходів фізичних осіб при нарахуванні
заробітної плати працюючим суддям.

Ухвалою суду
від 18 квітня 2008 р. провадження по справі відкрито та призначено попереднє
судове засідання.

Під час
підготовки справи до судового розгляду суд встановив, що згідно п.1.4. Порядку
повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів), затвердженого Наказом Державного казначейства України
№226 від 10.12.2006 року: повернення платникам помилково та/або надміру
сплачених платежів здійснюється з того бюджету, до якого зараховується у
поточному бюджетному році платіж, який підлягає поверненню.

Податок на
доходи фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків і зборів, який
зараховується на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету України, що
встановлено ст.14 Закону України "Про систему оподаткування"
№1251-XII від 25.06.1991 року, ст.48 Бюджетного кодексу України відповідно.

На підставі
викладеного, ухвалою суду від 04.06.2008 року до участі у справі в якості
другого відповідача залучено Державне казначейство України.

Позивачі в
судове засідання не з'явились. Однак, їхнім представником подано заяву про
розгляд справи за їх відсутності. Водночас, надано клопотання про уточнення
позовних вимог, згідно яких просять резолютивну частину вимог вважати
наступною:

Визнати
протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень Державної судової
адміністрації України, територіального управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області щодо неповернення грошової компенсації за
стягнення податків з доходів фізичних осіб при нарахуванні заробітної плати
працюючим суддям.

Стягнути з
Державної судової адміністрації України шляхом зобов'язання Державного
казначейства України до проведення видатків з Державного бюджету грошову
компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, справлених з заробітних плат
працюючих суддів Ленінського районного суду міста Вінниці за період з
01.03.2006 року по 31.03.2008 року у відповідних сумах.

Представник
відповідачів ДСА України, ТУ ДСА у Вінницькій області позов не визнала з
підстав викладених в запереченнях, так як вважає, що статті 67, 68 Конституції
України встановлюють обов'язки кожного неухильно додержуватись Конституції
України та Законів України, в тому числі щодо сплати податків і зборів у
розмірах встановлених законом.

На
думку представника відповідачів, позивачами невірно тлумачиться п.1
Розпорядження Кабінету Міністрів України №22-р від 20.01.2004 року “Про деякі
питання оплати суддів”, оскільки дане розпорядження регулює порядок оплати
праці суддів лише в 2004 році (п.1, п.2 розпорядження) та не стосується інших
періодів. Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України є
безпідставним, оскільки воно не стосуються питання податкових пільг для суддів,
а Закони України “Про статус суддів”та “Про судоустрій України”не передбачають
звільнення від сплати податку з заробітної плати суддів.

Разом з тим,
представник відповідачів вважає, що Державна Судова Адміністрація України як і
її територіальне управління у Вінницькій області не можуть бути відповідачами в
таких спірних відносинах, так як в даному випадку вони, відповідно до положень
ст. 50 Бюджетного кодексу України, є податковими агентами і забезпечують лише
своєчасне та в повному обсязі
надходження до державного бюджету податків, зборів
(обов'язкових платежів), інших доходів відповідно до законодавства, які
безпосередньо зараховуються на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету
України і не можуть акумулюватися на рахунках органів стягнення. Наказом
Державного казначейства України від 10.12.2002 року №226 “Про затвердження
порядку повернення платниками помилково та/або надмірно сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів)”передбачено повернення таких коштів з
відповідного бюджету, а тому відповідачем по справі повинно бути Державне
казначейство України.

Крім того, в
процесі розгляду справи представником відповідачів ДСА України, ТУ ДСА у
Вінницькій області Дерновою В.В. заявлено клопотання про закриття провадження в
частині позовних вимог щодо стягнення з Державної судової адміністрації України
коштів в рахунок відшкодування сум утриманого із заробітної плати податку з
доходів фізичних осіб за період з 01.03.2006 року по 01.09.2006 року, оскільки
рішенням Староміського районного суду міста Вінниці від 02.11.2006 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та інших до Державної судової
адміністрації України, Територіального управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області, Державного казначейства України,
Міністерства фінансів України про стягнення грошової компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб за вказаний період позов задоволено. Ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 14.12.2006 року постанову Староміського районного
суду міста Вінниці від 02.11.2006 року залишено без змін.

Суд, з
урахуванням вимог пункту 4 частини першої статті 157 КАС України, клопотання
задоволив та закрив провадження в даній частині позовних вимог.

Позиція
відповідача Державного казначейства України невідома, оскільки він в судове
засідання не з'явилось. Про дату, час і місце розгляду справи останній був
повідомлений завчасно та належним чином, а саме ухвалою суду та судовою
повісткою, які направлена на його адресу. Водночас судовий виклик відповідача
був здійснений факсимільним зв'язком. Суд вважає, що вжив всі залежні від нього
заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду
судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх
прав та інтересів. Однак, відповідач
заперечень на позовну заяву та повноважного представника у судове засідання не
направив.

Відповідно до
ст. 122 КАС України адміністративна
справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у
справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Провадження у справі відкрито
18.04.08р.

На підставі
вищенаведеного, суд, керуючись ст. 128 КАС України, прийшов до висновку розглядати справу без участі Державного
казначейства України - суб'єкта владних повноважень належним чином
повідомленого.

Заслухавши
пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні у справі докази, судом
встановлено, що забезпечення особливого порядку фінансування судів і діяльності
суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на
забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

До
суду з позовною заявою про стягнення грошової компенсації сум податку з доходів
фізичних осіб звернулись судді Ленінського районного суду міста Вінниці.

Підставою для
звернення було те, що за період з 01.03.2006 року по 31.03.2008 року у
відповідних сумах із заробітних плат працюючих суддів стягувався податок з
доходів фізичних осіб.

Указом
Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”від
10.07.1995 року №584/95, судді звільнялись від сплати прибуткового податку. З
моменту вступу в дію Закону України “Про податок з доходів фізичних
осіб”вищезазначений Указ Президента України втратив чинність, а Законом
передбачалось лише соціальні пільги по оплаті прибуткового податку, які не
поширювались на суддів.

Відповідно
до ст. 11 Закону України “Про статус суддів”та рішення Конституційного Суду
України від 01.12.2004 року по справі №1-1/2004 про офіційне тлумачення
положень ч.1 та ч.2 ст. 126
Конституції України та ч.2 ст. 3 Закону України “Про статус суддів”визначено,
що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту,
матеріального та соціального забезпечення, не можуть бути скасовані або
занижені без відповідної компенсації. По своїй суті пільги, компенсації і
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Надання
суддям таких пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від
бюджетного фінансування. Дане твердження також знайшло своє відображення і у
рішенні Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Те,
що позбавлення суддів пільги по сплаті прибуткового податку повинно бути
відповідним чином компенсовано, визнається і органами виконавчої влади. Так,
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №22-р від 20.01.2004 року “Про деякі
питання оплати суддів”передбачено механізм виплати компенсації, пов'язаної із
справляння податку, а саме: дозволено Голові Конституційного Суду України та
головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні
виплати суддям у розмірі 100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума нарахованої
заробітної плати за місяць після сплати податку на доходи фізичних осіб, буде
нижчою ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за
четвертий квартал 2003 року.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З пояснень
представника відповідачів вбачається, що з позовом вона не погоджується. Однак,
заперечення та документи, що надані в судовому засіданні, не містять доказів
правомірності дій щодо неповернення грошової компенсації за стягнення податків
з доходів фізичних осіб при нарахуванні заробітної плати працюючим суддям,
разом з тим такі пасивні дії суб'єктів владних повноважень Територіального
управління Державної Судової Адміністрації України у Вінницькій області,
Державної Судової Адміністрації України є необґрунтованими та розцінюються як
бездіяльність.

Частиною 2
ст.162 Кодексу встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд
може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі
встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень
чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню з
урахуванням закриття провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з
Державної судової адміністрації України коштів в рахунок відшкодування сум
утриманого із заробітної плати податку з доходів фізичних осіб за період з
01.03.2006 року по 01.09.2006 року. Права позивачів потребують судового
захисту, шляхом зобов'язання Державного казначейства України до проведення
видатків з Державного бюджету грошову компенсацію сум податку з доходів
фізичних осіб, справлених з заробітних плат працюючих суддів Ленінського
районного суду міста Вінниці за період з 01 вересня 2006 року по 31.03.2008
року.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Позов
задовольнити.

Визнати
протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень Державної судової
адміністрації України, територіального управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області, щодо неповернення грошової компенсації за
стягнення податків з доходів фізичних осіб при нарахуванні заробітної плати
працюючим суддям.

Стягнути з
Державної судової адміністрації України шляхом зобов'язання Державного
казначейства України до проведення видатків з Державного бюджету грошову
компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, справлених з заробітних плат
працюючих суддів Ленінського районного суду міста Вінниці за період з 01
вересня 2006 року по 31.03.2008 року на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 згідно розрахунків за вказаний період.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
згідно ст.ст. 160, ч.4 .167 КАС України
виготовлена в повному 27 червня 2008 року.

Суддя/підпис/ Гонтарук
Віктор Миколайович

Суддів: Мультян Марина Бондівна

Сапальова Тетяна Валентинівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: