Справа № 22-а-3515/2008
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№22-а-3515/08
Головуючий 1 інстанції: Самойлова В.В.
Категорія: 50 Доповідач: Гуцал М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Водолажської Н.С.,
Гуцала М.І.

при секретарі Житєньової Н.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2008 року по справі №
2-а-2198/08

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної

державної адміністрації, Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області

про стягнення неотриманих
сум щорічної допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до
УПСЗН Вовчанської РДА Харківської області, в якому просив стягнути з
відповідача недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за
2004-2007 роки, всього в сумі 5064,50 грн., посилаючись на те, що він є
потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, захворювання якого
пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та згідно з висновком МСЕК є
інвалідом третьої групи, а тому він має право на отримання різних пільг,
компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме,
право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 вказаного Закону.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня
2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнані неправомірними дії Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Управління
праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної
адміністрації Харківської області щодо нарахування та виплати не в повному
обсязі ОСОБА_1 за 2007 рік щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ч.
4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської державної адміністрації Харківської області
зробити перерахунок ОСОБА_1 за 2007 рік щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та здійснити
виплату цих коштів.

Відповідач, Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в які просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову постанову відповідно до вимог чинного
законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається
на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а Управління праці
та соціального захисту населення Вовчанської райдержадміністрації діяло в межах
своїх повноважень, передбачених законодавством, виплати проведені згідно з
чинним законодавством і в межах бюджетних асигнувань.

Позивач в судовому засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2008 року - залишити
без змін.

Представник відповідача, Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації, до суду не
прибув, надавши суду письмове клопотання про слухання справи без його участі.

Відповідач, Головне Управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, до суду не
прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до
вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства

України, - неприбуття в судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є
потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, захворювання якого
пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та згідно з висновком МСЕК є
інвалідом третьої групи, а тому він має право на отримання пільг, компенсацій і
допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: право
на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 вказаного Закону.

Задовольняючи
позов в частині стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік,
суд першої інстанції виходив з того, що позивач
отримав одноразову допомогу у меньшому розмірі, ніж встановлено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ".

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом вірно встановлено,
що ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС першої
категорії, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
та згідно з висновком МСЕК є інвалідом третьої групи (а.с. 5,6).

07.11.2007 року позивач звернувся до Управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації з
заявою про проведення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 10).

23 листопада 2007 р. Управлінням праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області було відмовлено позивачеві задовольнити його вимогу щодо проведення
перерахунку належних йому виплат (а.с.4).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесеним до 1 категорії, інвалідам III групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати.

Згідно п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність
із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України
визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на
відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня
2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01
липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту
вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат,
законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні
розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09
липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 29,
пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям
21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій
статті 95 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 правомірно
виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р.
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», судова колегія вважає безпідставними з наступних підстав.

Встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 839 розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими Законами України. При цьому відповідні
закони не містили обмежень щодо застосування ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору
застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і норма
відповідного закону України про визначення мінімальної заробітної плати на
момент виплати, а не Постанова № 839.

Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина,
її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу,
таким є Конституція України, згідно вимог ст. 22 Конституції України , в якій
закріплено слідуючий принцип, що права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Таким чином, посилання відповідачів на те, що тільки
Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р. «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок
обчислення та розміри щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової
грошової допомоги не відповідає положенням статті 22 Конституції України,
оскільки це призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод
громадянина, закріплених Конституцією України. А тому при таких обставинах,
вказані дії відповідачів не можуть вважатися законними та обґрунтованими,
оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод
позивача, як громадянина, що суперечить вимогам Основного Закону України.

Колегія суддів, розглядаючи справу
в межах доводів заявленої апеляційної скарги, підтверджує, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд
першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги виводів
суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної
адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2008 року по справі № 2-а-2198/08 -
залишити без задоволення.

Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12.03.2008 року по справі № 2-а-2198/08 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 03
липня 2008 року.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді:
(підпис) Н.С. Водолажська

(підпис)
М.І. Гуцал

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя Харківського

Апеляційного адміністративного суду
М.І. Гуцал