Справа № 22ас-409/2007
Суддя: Морозовський В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа-№ 22ас - 409 / 2007 Постанову ухвалено під
головуванням Копія
Категорія 39 судді
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2007 року місто
Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області в складі :

головуючого
: Морозовського В. І.,

суддів : Онішука В.В. і Чорного В.І.,

при секретарі : Мазур Ю.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Замостянського
районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2006 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до військової частини А-1231 про стягнення грошової компенсації
за продовольчий пайок, -

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовною заявою, в якій
просив визнати неправомірними дії командування військової частини А-1231 щодо
відмови у виплаті йому грошової компенсації замість продовольчого пайка;
зобов'язати відповідача зробити розрахунок цієї компенсації та стягнути з
військової частини А-1231 на його користь грошову компенсацію за продовольчий
пайок по інженерно-технічній нормі, починаючи з 11 березня 2000 року по день
звернення до суду, за вихідні і святкові дні та за час перебування у
відпустках.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач уточнив свої вимоги
та просив зобов'язати відповідача нарахувати грошову компенсацію замість
продовольчого пайка та стягнути з військової частини А-1231 на користь ОСОБА_1.
вказану компенсацію по інженерно-технічній нормі за вихідні і святкові дні та
за час перебування у відпустках за період з 11 березня 2000 року по день
вирішення справи судом.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від
26 грудня 2006 року зазначений позов задоволено частково. Військову частину
А-1231 зобов'язано нарахувати позивачу грошову компенсацію за неотриманий
продовольчий пайок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від

29 березня 2002
року № 426 за нормою № 1 - за час перебування у відпустках з 1 квітня 2004 року
по 26 грудня 2006 року. Також з відповідача в дохід держави стягнуто судовий
збір в розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзіОСОБА_1.,
посилаючись на неправильне застосування і порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та
ухвалити нову постанову про повне задоволення його позову. Крім цього позивач
ставить питання про нарахування даної компенсації з урахуванням коефіцієнту
інфляції.

У судовому засіданні ОСОБА_1просив задовольнити апеляційну скаргу,
обґрунтовуючи свої вимоги викладеними в останній обставинами.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового
засідання, до суду свого представника або письмові заперечення не направив, про
причини неявки не повідомив, тому у відповідності до вимог ч.4 ст.196 КАС України
колегія суддів прийняла рішення про апеляційний розгляд справи без участі
представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача і пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що скарга підлягає задоволенню частково, при
цьому виходить з таких підстав.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.163 КАС України у мотивувальній частині
постанови суду першої інстанції повинні зазначатись встановлені судом обставини
із посиланням на докази, мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і
положення закону, яким він керувався.

Проте, дані вимоги закону при ухваленні рішення судом
першої інстанції дотримано не у повній мірі.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення грошової компенсації за
продовольчий пайок за період з 11 березня 2000 року по день вирішення справи
судом? Між тим, суд задовольнив позов ОСОБА_1. частково, тільки починаючи з 1
квітня 2004 року. При цьому суд першої інстанції не зазначив жодних мотивів, з
яких відмовив у задоволенні позовних вимог за період з 11 березня 2000 року по
31 березня 2004 року, не вказав, з якими обставинами чи подіями це пов'язано,
не послався на докази, якими такий висновок обґрунтований, та на положення
закону, яким він керувався.

Також судом не враховано те, що до набрання чинності
постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб
рядового, начальницького складу
органів і підрозділів цивільного

захисту
та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації» діяла постанова
Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року № 316 «Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ», якою передбачалось забезпечення за рахунок держави
продовольчим пайком за нормою № 7 генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків,
мічманів та військовослужбовців, які проходять службу за контрактом. При цьому
виключення у видачі продпайка
за вказаною нормою стосувалось лише військовослужбовців, які мали право на
отримання продовольчих пайків за іншими нормами в дні бойового чергування.

Крім
того, Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V внесено
зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», у зв'язку з чим припинено дію старої редакції статті 9
цього Закону. Внаслідок останнього втратив чинність Закон Укра'щи від 17 лютого
2000 року № 1459-ІП «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» в частині
призупинення одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх
бажанням грошової компенсації замість них.

Оскільки на час ухвалення у справі судового рішення Закон
України від З листопада 2006 року № 328-V набрав чинності
й сторони не наполягали на застосуванні строку позовної давності, тому у суду
першої інстанції не було підстав для відмови позивачу в задоволенні вимог в
частині стягнення на його користь з військової частини А-1231 грошової
компенсації за продовольчий пайок, починаючи з 11 березня 2000 року.

У той же час згідно пп. «б» п.1 Примітки до затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 норми № 1
за загальним правилом за цією нормою військовослужбовці забезпечуються харчуванням
за винятком вихідних та святкових днів, тому відмова позивачу у виплаті
грошової компенсації замість продпайка за вказані дні є обґрунтованою.

Рішення
суду щодо стягнення даної компенсації відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 за нормою № 1 за час
перебування ОСОБА_1. у відпустках відповідає нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи, так як позивач відноситься до осіб, що
забезпечуються харчуванням за цією нормою як військовослужбовець офіцерського
складу, що постійно працює на аеродромах, полігонах, технічних і стартових
позиціях і безпосередньо обслуговує літальні апарати, згідно Переліків посад,
затверджених наказами МО СРСР від 26 жовтня 1985 року № 268, МО України від 21
травня 2003 року № 145 та від 7 грудня 2006 року № 715.

Так як постанова Кабінету Міністрів України від 29
березня 2002 року № 426 набрала чинності з моменту її опублікування 19 квітня
2002 року, а затверджена нею норма № 1 (з урахуванням положень наказу Міністра
оборони України від 9 грудня 2002 року № 402 «Про затвердження Положення про
продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний часу введена в

дію з 1 січня
2003 року, тому саме з цього дня підлягає нарахуванню та виплаті грошова
компенсація за даною нормою.

ОскількиОСОБА_1. не надано доказів отримання ним продовольчого пайка по
інженерно-технічній нормі, тому вимога позивача про виплату грошової
компенсації саме за цією нормою є безпідставною.

Що стосується вимоги апелянта про нарахування грошової компенсації замість продпайка з урахуванням
коефіцієнту інфляції, то вона не була предметом розгляду суду першої інстанції,
до того ж суперечить положенням матеріального закону, тому задоволенню не
підлягає.

Таким чином, оскільки місцевим судом допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому у
відповідності до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України,
колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1частково задовольнити.

Постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2006 року
-скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1задовольнити
частково.

Зобов'язати військову частину А-1231 нарахувати ОСОБА_1грошову компенсацію
замість продовольчого пайка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
від 12 березня 1996 року № 316 за нормою № 7 - за період з 11 березня 2000 року
по 31 грудня 2002 року та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29
березня 2002 року № 426 за нормою № 1 - за час перебування у відпустках - з 1
січня 2003 року до 26 грудня 2006 року.

В іншій частині
позову - відмовити.

Стягнути з військової частини А-1231 в дохід держави судовий збір в розмірі
51 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця.