Справа № 22-а-950/2008
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача - Довгополова О.М.,

суддів: Носа С.П., Любашевського В.П.

секретаря: Каблака Т.П.

за участю осіб:

від позивача - Тарасюк Р.В.;

від відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові справу

за апеляційною скаргою - Державної податкової інспекції у Рівненському районі

на постанову господарського суду Рівненської області від 01.08.2007р. у справі № 20/205

за позовом Державної податкової інспекції у Рівненському районі

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковет» та приватного підприємця
ОСОБА_1

про визнання недійсними господарських зобов'язань, -

Суддя у І-й інст. - Василишин А.Р. Господарський суд
Рівненської області Суддя-доповідач - Довгополов
О.М.

22-а-950_08.doc Реєстр . .08

Справа № 22-а-950/08 Рядок статзвіту № 69

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою господарського суду Рівненської області від
01.08.2007р. у даній справі відмовлено у задоволенні уточнених позовних вимог
ДПІ у Рівненському районі до ТзОВ «Ковет» та ПП ОСОБА_1. про визнання
недійсними господарських зобов'язань, укладених між відповідачами від
24.03.2005р. за № 23 та від 31.03.2005р. за № 35 на поставку шкіри ВРХ на
загальну суму 136737,82 грн. та стягнення з відповідача ТзОВ «Ковет» в доход
Державного бюджету вартості шкір ВРХ, поставлених відповідачу ПП ОСОБА_1. на
загальну суму 136737,82 грн.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції виходив з того,
що позивачем не доведено умислу відповідача ТзОВ «Ковет», укладаючи спірні
господарські зобов'язання, на несплату податків; анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість не може слугувати підставою для визнання
господарського зобов'язання недійсним; строки застосування адміністративно-господарських
санкцій, передбачені ст. 250 ГК України, минули.

Постанову оскаржив позивач з підстав неправильного
застосування норм законодавства. Так, апелянт покликається на ту обставину, що
державну реєстрацію ТзОВ «Ковет» скасовано рішенням господарського суду м.
Києва від 11.12.2003р. у справі № 17/588; відповідач ТзОВ «Ковет» мав умисел на
укладення спірних господарських зобов'язань з метою ухилення від сплати
податків, безпідставного надання відповідачу ПП ОСОБА_1права на формування
податкового кредиту. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника апелянта та відповідача ОСОБА_1дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до
положень ч. 1 ст. 207 ГК України підставою для визнання угоди недійсною є
наявність умислу та спеціальної мети на її укладення, суперечної інтересам
держави та суспільства.

Колегія
суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що умисел юридичної особи
на укладення спірних угод повинні підтверджуватися обвинувальним вироком або
постановою суду про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, що
набрали законної сили, відносно посадових осіб товариства, уповноважених
законом (статутом) на набуття прав та обов'язків для юридичної особи.

Покликання
апелянта на ту обставину, що рішенням господарського суду м. Києва від
11.12.2003р. у справі № 17/588 скасовано державну реєстрацію ТзОВ «Ковет» не
береться судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів припинення
державної реєстрації, і, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до ЄДРПОУ, були внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до
положень пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»
у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених
законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену
належними документами. Тому правильним є висновок суду, що анулювання свідоцтва
платника податку на додану вартість не може слугувати підставою для визнання
господарського зобов'язання недійсним.

Враховуючи
відсутність підстав для визнання недійсними спірних господарських зобов'язань
як таких, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, відсутні підстави для застосування наслідків їх недійсності,
передбачених ч. 1 ст. 208 ГК України. Крім того, колегія суддів відзначає, що
строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені ст. 250
ГК України, закінчилися.

Враховуючи
наведене, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі залишити без
задоволення, постанову господарського суду Рівненської області від
01.08.2007р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом місяця шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
С.П. Нос

В.П. Любашевський