Справа № 22-а-4368/2007
Суддя: Берзіньш В.С.
Дата ухвалення: 2007-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№22-а-4368/2007р. Головуючий
в 1 інстанції Куліковська О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеля­ційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Берзіньш B.C.

Суддів:
М"ясоєдової Т.М. Бондарева В.К., при секретарі
Гончарук В.М. , за участю
позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1514 про стягнення грошової компенсації
за продовольче забезпечення за апеляційною скаргою військової частини А-1514 на
постанову Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 27
квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до військової частини А-1514 про визнання дій
командування військової частини незаконними та стягнення грошової компенсації
за продовольче забезпечення. Позовні вимоги мотивував тим, що він проходить дійсну військову службу у
військовій частині А-1514. Відповідно до діючого законодавства він
забезпечувався продовольчим пайком по нормі „7" (згідно посади), а з 11.03.2000 року зазначена виплата була
припинена згідно Закону України від 17.02.2000 року „Про деякі заходи щодо
економії бюджетних засобів". Але зазначений закон не відміняє положень про
гарантії матеріального, продовольчого та
іншого виду забезпечення військовослужбовців. Отже, у зв'язку з тим, що дія норми №7 припинена, його повинні були перевести на іншу норму
продовольчого забезпечення. Оскільки як найменшу вартість цих норм
продовольчого забезпечення має норма №1 (загальновійськова), то його повинні були заперечувати саме за
даною нормою. За період військової служби у військовій частині А-1514 з
04.08.2003 року по 08.12.2006 року йому не видано продовольче забезпечення або
грошова компенсація замість нього на загальну суму 8647, 52 грн., просив стягнути зазначену суму з військової
частини А-1514, у якій перебуває на
речовому та фінансовому забезпеченні.

Постановою Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки
Крим -від 27 квітня 2007 року
стягнено з військової частини А-1514
на користь ОСОБА_1 8647, 52 грн. грошової компенсації і в дохід держави
судовий збір.

Не
погодившись з постановою суду, командир військової
частини А-1514 Ненько A.M. подав апеляційну
скаргу, в якій ставить питання про
скасування постанови суду, посилаючись
на її ухвалення з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України „Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів", суд не
взяв до уваги ті обставини, що видатки
на продовольче забезпечення чи компенсацію замість нього з

2

2000 року
бюджетом України не передбачались і не фінансувались; норми харчування, за якою було передбачено виплату компенсації
офіцерському складу, не існує.

В засіданні
апеляційного суду позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на їх необгрунтованність.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи, заперечення на
них та перевіривши матеріали справи,
коллегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням
нової постанови про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно
до ст.
ст. 195, 202ч.1п.3, 4 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові
рішення в межах доводів апеляційної скарги; підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального або процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи
постанову про задоволення позову, суд
першої інстанції вважав встановленим факт порушення відповідачем права позивача
на отримання продовольчого забезпечення та що відмова відповідача сплатити
грошову компенсацію за неотриманий пайок суперечить вимогам ст.
ст. 9, 14 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей".

Проте з
такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки суд дійшов їх у порушення норм матеріального та процесуального
права.

Так із
матеріалів справи слідує, що позивач
проходить дійсну військову службу у вч А-1514,
просить стягнути компенсацію за продовольчі пайки за період з
04.08.2003р по 08 грудня 2006р.

Одержання
військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або грошової
компенсації замість них передбачено ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до ч.2
ст. 1 Закону України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від
17.02.2000р. дію частини другої статті 9 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині
одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна призупинено. Призупинення дії
закону, так само як і його
скасування, не дає підстав для його
застосування, про що зазначив Верховний
Суд України в рішенні від 20.12.2006 року у справі за позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Постанова
Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 p. N 316
"Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних
Сил України та інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ",
якою було передбачено виплату офіцерському складу норми харчування
№7, втратила чинність з прийняттям
Кабінетом Міністрів України постанови від 29 березня 2002р. №426 „Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань"
і ця постанова №426 не містить таких положень.

Крім
того, ст. ст. 15, 16 Закону України „Про Збройні Сили
України", ст. 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
передбачено фінансування Збройних Сил України,
в тому числі і забезпечення

з

військовослужбовців
продовольчими пайками або виплату грошової компенсації замість них, за рахунок коштів Державного бюджету України.
Статтею 17ч.2 Конституції України, на
яку послався суд в підтвердження своїх висновків, також передбачено, що соціальний захист військовослужбовців
забезпечується державою.

Таким
чином, забезпечення позивача
продовольчими пайками або грошовою компенсацією замість них за рахунок коштів
відповідача - військової частини А-1514 суперечить принципам фінансування Збройних
Сил України та положенням вище зазначених Законів України.

Посилання
позивача та суду на ст. 22 Конституції
України безпідставні, оскільки вказана
норма є загальною і безпосередньо не регулює правовідносини, зазначені у позові Закон України „Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000р. не скасований,
Конституційним Судом України таким,
що суперечить Конституції України,
не визнаний, тому є діючим на
даний час.

Стаття
14 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", на яку послався
суд в підтвердження своїх висновків,
спірні питання не регулює.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 195, 202ч. 1п.4 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу військової частини А-1514 задовольнити.

Постанову Євпаторійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 27 квітня 2007 року - скасувати.

ОСОБА_1
у задоволенні позову до військової частини А-1514 про визнання дій командування
військової частини А-1514 незаконними та стягнення з військової частини А-1514
компенсації за продовольче забезпечення у сумі 8 647, 52 грн.- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена

в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом
одного

місяця.