Справа № 22-а-3178/2007
Суддя: Берзіньш В.С.
Дата ухвалення: 2007-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-3178/2007р. Головуючий
в 1 інстанції Проскурня СМ.
Доповідач Берзіньш В.С
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
в складі:

Головуючого судді:
Дралло І.Г.

Суддів: Берзіньш
B.C.

М"ясоєдової
Т.М. при секретарі Галіч Ю.В., Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М. Сімферополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства Внутрішніх Справ України в АР Крим, Красногвардійського районного відділу ГУ МВС України в АР
Крим про визнання незаконними дій відповідачів в частині розрахунку та виплати
грошового утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Красногвардійського районного суду АРК від 20 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 подав до суду позов до ГУ МВС України в АР
Крим, Красногвардійського районного
відділу ГУ МВС України
в АР Крим про визнання незаконними дій відповідачів в частині розрахунку та
виплати грошового утримання за січень 2005 року у зв'язку із звільненням зі
служби. Вимоги мотивовані тим, що
позивач з 22.06.1985р. по 30.01.2005р. проходив службу в органах МВС
України, на підставі наказу начальника
ГУ МВС України в АРК від 29.01.2005р. №13 ос його звільнено зі служби у
відставку за віком з 30.01.2005р. з посади старшого уповноваженого відділу
кримінальної міліції Красногвардійського районного відділу. Вислуга на день
звільнення зі служби складає 21 рік 07 місяців 25 днів. При звільненні йому
було нараховано та виплачено за січень 2005р. грошове забезпечення не в повному
обсязі, оскільки не було враховано його
право на отримання доплати у розмірі 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути нарахована йому як
особі, яка має право на пенсію за
вислугою років, що складає 464, 25грн.;
премію за поточний місяць у сумі 444грн.,
а також неправильно встановлено розмір надбавки за безперервну
службу, який повинен бути 50% у сумі
592грн., а не 35%, який йому було встановлено, та надбавка за вислугу років повинна бути
нарахована 40%, а не 35%) як нараховано.
Просив визнати незаконними дії відповідачів в частині розрахунку та виплати
грошового утримання за січень 2005 року у зв'язку із звільненням зі служби і
зобов'язати відповідачів виплатити 1134грн.77коп. недоплаченого грошового
утримання та 2 746, 64грн. компенсації за невидане речове забезпечення.

В ході розгляду
справи за клопотанням позивача вимоги в частині стягнення

2 746, 64грн. компенсації за
невидане речове забезпечення ухвалою суду від 20.02.2007р.

залишено без розгляду. Постановою Красногвардійського районного суду АРК
від

20.02.2007 року ОСОБА_1.
у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними

дій відповідачів в частині розрахунку та виплати грошового утримання, стягнення сум

відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
постанову місцевого суду

3 ухваленням нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
посилаючись на

те, що відповідно до нормативних
актів надбавка за вислугу років повинна бути

нарахована у розмірі 40%,
встановлення і "виплата надбавки за безперервну службу у

розмірі 70%) є обов'язком, а не
правом-Міністра внутрішніх справ та її розмір не залежить

від фінансування; Міністр внутрішніх справ не має права встановлювати
розміри

грошового забезпечення та,
встановлюючи розмір надбавки за безперервну службу без

звернення до Кабінету Міністрів України,
порушив положення нормативно-правових

2

актів; рішення судом ухвалено з порушенням норм Конституції України, роз'яснень Конституційного Суду України відносно
пільг, компенсацій і гарантій
працівникам МВС.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Відповідно
до положень ст. ст. 195,
200 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення,
а постанову - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи
рішення про відмову в позові, суд виходив
із необгрунтованності заявлених вимог. Такі висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи і не суперечать діючому законодавству.

По
справі встановлено, що ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ МВС з 22.06.1985р. по 30.01.2005р., на підставі наказу начальника ГУ МВС України в АРК
від 29.01.2005р. №13 ос його звільнено зі служби у відставку за віком з
30.01.2005р. з посади старшого уповноваженого відділу кримінальної міліції
Красногвардійського районного відділу,
вислуга на день звільнення зі служби складає 21 рік 07 місяців 25 днів.
При звільненні йому було нараховано та виплачено за січень 2005р. грошове
забезпечення у розмірі 971грн.б6коп.,
яке складається із: 105грн. посадового окладу, 115грн. окладу за військове звання, 77грн. надбавки за вислугу років(35%), 297грн. -100% надбавка, 15, 75грн.- надбавка за роботу з секретними
документам 15%), 110грн. - надбавка за
особливі умови служби, 251грн.91коп.
надбавки за безперервну службу (35%).

Таким
чином ОСОБА_1 встановлено в січні 2005 року надбавку за безперервну службу у
розмірі 35%; надбавка за вислугу років - 35%,
пенсійна та преміальна надбавка за січень 2005р. нр встановлювались у
зв'язку із відсутністю фінансування (а.с. 8-10, 38). Відсутність фінансування
підтверджується розшифруванням нарахованого та виданого грошового забезпечення
за 2005р.(а.с. 41).

За
вказаних обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволені
заявленого позивачем позову.

ДоводиОСОБА_1
про те, що нормативними актами
встановлено обов'язкову виплату оспорюваних ним надбавок у зазначених в позові
розмірах, встановлення і виплата
надбавки за безперервну службу у розмірі 70% є обов'язком, а не правом Міністра внутрішніх справ та її
розмір не залежить від фінансування; Міністр внутрішніх справ не має права
встановлювати розміри грошового забезпечення та. встановлюючи розмір надбавки
за безперервну службу без звернення до Кабінету Міністрів України, порушив положення нормативно-правових актів;
рішення судом ухвалено з порушенням норм Конституції України, роз'яснень Конституційного Суду України
відносно пільг, компенсацій і гарантій
працівникам МВС- неспроможні, грунтуються
на помилковому тлумаченні нормативних актів,
які регулюють спірні правовідносини,
та суперечать їх змісту.

Так відповідно до положень Указу президента України №92696 від
04.10.1996р. «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького
складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справу, зокрема п.3,
вказані позивачем пенсійна та преміальна надбавка відносяться до
додаткових, право на установлення яких
надано керівникам органів внутрішніх справ і лише в межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів. Указом
Президент України №3702003 від 24.04.2003р. також встановлено, що порядок і умови виплати надбавки з
безперервну службу визначаються Міністром внутрішніх справ України і виплата
цієї надбавки здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань. При цьому Укази
обмежують лише верхній граничний розмір надбавок, не фіксуючи початкового їх розміру.

з

Інструкцією
про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та
умов оплати праці працівників, які не
мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затвердженою наказом Міністра внутрішніх
справ України №1236 від 01.11.2003р. в межах його повноважень, яка регулює спірні питання і була чинна на
час виникнення спірних правовідносин,
також передбачено, що
надбавки, доплати і премія, невиплата яких оспорюється позивачем, відносяться до додаткових виплат, які мають право установлювати керівники
органів і підрозділів внутрішніх справ в межах фонду оплати праці (пункт 2
глави 1, глава 7 Інструкції). Аналогічні
положення містяться і в Методичних рекомендаціях про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького складу,
затверджених Міністром внутрішніх справ України 30.06.2005р., зокрема в п.59.

Із
наказу ГУ МВС України
в АР Крим №244 від 30.05.2003р., чинного
на час виникнення спірних правовідносин,
також слідує, що обов'язок по
встановленню з 01.05.2003р. особам рядового і начальницького складу надбавки за
безперервну службу покладено на керівників управлінь і самостійних відділів
Головного управління, начальників
органів та підрозділів внутрішніх справ та передбачено верхній граничний розмір
35% для осіб при стажі понад 20 років. Цей наказ ніким не оспорено.

Таким
чином, нарахування та виплата грошового
забезпечення позивачу за січень 2005 року проведені на підставі документів та
наказів, наявних на день проведення
розрахунку та виплати.

Неспроможні
і доводи апелянта про встановлення надбавки за вислугу років у розмірі 40%
наказом МВС України №10908нн від 24.12.2002р.,
оскільки зазначений ним документ є інформаційним листом за підписом
заступника Державного секретаря, а не
наказом Міністра внутрішніх справ України (а.с. 26), та не може розцінюватись як
нормативно-правовий акт.

Відповідно
до положень ст. П КАС України суд
розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог законодавства
України, в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі змагальності сторін; кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій
розсуд.

Позивач
оспорює дії відповідачів в частині нарахування та виплати грошового
забезпечення за січень 2005 року, накази
про встановлення доплат та бездіяльність конкретних посадових осіб по
невстановленню пенсійної та преміальної надбавок ним в установленому порядку не
оспорені і, відповідно до положень ст.
ст. 11, 195 КАС України, не
можуть бути предметом оцінки апеляційного суду.

Підстав
для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги
немає.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст.
ст. 195, 200 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 лютого
2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України на протязі одного
місяця.