Справа № К-38193/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2008-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів

Вищого
адміністративного суду України в складі:

Головуючого - Харченка В.В., суддів - Васильченко Н.В., Гончар Л.Я., Кравченко О.О., Чалого С.Я., розглянувши у
попередньому судовому засіданні касаційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Херсоні на постанову
Господарського суду Херсонської області від 27 квітня 2006 року та ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду від 3 серпня 2006 року у справі
за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.
Херсона до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Херсоні про
спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Господарського суду Херсонської області від 27 квітня 2006 року, залишеною без
змін ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 3 серпня 2006
року позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі
м. Херсона до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Херсоні про
спонукання вчинити дії з підписання акта щомісячної звірки особових справ
потерпілих, яким виплачено пенсії по Інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або профзахворювань, відносно ОСОБА_1 - 7221,18грн., ОСОБА_2 -
5862,28грн., ОСОБА_3 - 5515,99грн., ОСОБА_4 - 2074,90грн., ОСОБА_5-
6007,67грн., ОСОБА_6 2330,26грн., ОСОБА_7 - 8100,76грн., ОСОБА_8 - 5589,39грн.,
ОСОБА_9 3560,26грн., ОСОБА_10 - 6824,38грн., ОСОБА_11 - 7326,17грн., ОСОБА_12 -
2941,24грн., ОСОБА_13 - 1642,01грн., ОСОБА_14 - 3524,80грн. задоволені.

Не погоджуючись з
зазначеними судовими рішеннями відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Херсоні звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати
постанову Господарського суду Херсонської області від 27 квітня 2006 року та
ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 3 серпня 2006 року,
прийнявши рішення про закриття провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду
України, дослідивши матеріали справи та
доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає
матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та
інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні залежно
від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального
страхування:

пенсійне страхування;

страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням;

медичне страхування;

страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій
цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування,
регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому
порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12
Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ
надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства);

пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;

медичні профілактично-реабілітаційні заходи;

допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі
види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним захворюванням;

відновлення здоров'я та працездатності потерпілого;

допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом
чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових
обов'язків;

пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання;

пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після
призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних
послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний
страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України “Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх
сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду
України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших
видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи
надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори
щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право
звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не
залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане
з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом “а” статті 27 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” встановлено, що громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від
стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення)
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання
чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду
страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено
здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та
регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України
"Про охорону праці", які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися
лише на підставі двосторонніх договорів.

Посилання відповідача на
те, що вказана Угода не може бути
прийнята до уваги, оскільки не ратифікована Верховною Радою України є
безпідставне, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 12.07.2000 р.
№ 9-рп/2000 встановлена неконституційність положень статті 7 Закону України
«Про міжнародні договори», а саме ратифікація міжнародних договорів шляхом
ухвалення Верховною Радою України спеціального закону про ратифікацію.

Тому посилання позивача на норми Угоди від 13.03.1992 р.
є правомірним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного
випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати
такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку,
що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України
як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви
без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід відхилити, оскільки судове рішення суду апеляційної інстанцій
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому
засіданні відсутні.

Керуючись ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в місті Херсоні відхилити, постанову Господарського
суду Херсонської області від 27 квітня 2006 року та ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 3 серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В.Харченко

Судді Н.В.Васильченко

Л.Я.Гончар

О.О.Кравченко

С.Я.Чалий