Справа № 22-а-2214/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю секретаря: Маймуліної А.В.

третя особа: ОСОБА_2 ОСОБА_1

представник третьої особи: ОСОБА_3

представник третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м.Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2007р. по справі №2а-18/07/04

за
позовом Прокурора м. Харкова

до Харківської міської ради

3-тя особа ОСОБА_2, ОСОБА_1

про визнання незаконним рішення

за позовом ОСОБА_2

до Харківської міської ради

про усунення перешкод
в користуванні власністю, визнання незаконним рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м. Харкова (надалі по тексту,
позивач) звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2
ОСОБА_1, в якому просив суд
визнати незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від
14.08.1996 року № 844 «Про надання громадянам у приватну власність земельних
ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських
будівель», в частині надання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки
поАДРЕСА_1, як таке, що суперечить вимогам ст. 51 Закону України «Про
власність» та скасувати.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Виконавчого комітету Харківської міської ради
в якому просив суд визнати незаконним рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 28.07.1999 року № 988 «Про передачу громадянам у
приватну власність земельних ділянок, які надані їм для будівництва та
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» в частині
додатку 4 щодо надання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1 та відмінити його, як таке, що не відповідає Конституції України та
порушує права власника, усунути перешкоди в користуванні власністю.

Постановою Київського
районного суду м. Харкова від 29.11.2007 року позовні вимоги прокурора м. Харкова
задоволені. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано незаконним та
скасовано рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 844 від
14.08.1996 року «Про надання громадянам у приватну власність земельних ділянок
для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель», в
частині надання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки поАДРЕСА_1 В
задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, ОСОБА_1подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вона просить скасувати оскаржувану постанову, в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 844 від 14.08.1996 року «Про надання
громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих

будинків і господарських будівель» щодо надання ОСОБА_1 у приватну власність

_________________________________________________________________________________________

Справа №22-а-2214/08 Головуючий
1 інстанції: Донець О.В.

Категорія: 48 Доповідач:
Шевцова Н.В.

земельної ділянки поАДРЕСА_1та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора та ОСОБА_2
відмовити.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом
першої інстанції при прийнятті постанови Закону України «Про власність», що
призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням виконкому Київської районної ради народних депутатів від 07.04.1992
р. „Про затвердження списків на індивідуальне житлове будівництво",
відведено ОСОБА_2. земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_1 Згідно до нотаріально посвідченої Угоди від 04.04.1995 р.,
Київською районною радою надано ОСОБА_2. у безстрокове користування земельну
ділянку площею 930 кв.м для будівництва житлового будинку на праві приватної
власності поАДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4 додатку до рішення, рішенням Харківської
міської ради від 14.08.1996 року № 844 "Про надання громадянам у приватну
власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і
господарських будівель" надана у приватну власність ОСОБА_1 земельна
ділянка поАДРЕСА_1площею 812,35 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і споруд.

Лінійні
розміри земельної ділянки поАДРЕСА_1, яка надана у приватну власність ОСОБА_1
рішенням Харківської міської ради від 14.08.1996 року співпадають з лінійними
розмірами земельної ділянки, яку рішенням виконкому Київської районної ради
народних депутатів від 07.04.1992 року „Про затвердження списків на
індивідуальне житлове будівництво" відведено ОСОБА_2.

Харківська міська рада, ухвалюючи
рішення від 14.08.1996 року № 844, не маючи відповідних підстав, позбавила
ОСОБА_2. права виконання рішення Київської районної ради народних депутатів від
07.04.1992 р. про надання йому зазначеної вище земельної ділянки, а також права
на користування нею, хоча зазначене рішення ніким не оскаржувалося та скасовано
не було.

Прокуратурою м. Харкова 22.08.2005
року вносився протест про скасування рішення Харківської міської ради від
14.08.1996 року № 844 "Про надання громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих будинків і господарських будівель" в частині надання ОСОБА_1 у приватну власність
земельної ділянки поАДРЕСА_1, площею 812,35 кв.м, для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

28.09.2005р. протест прокуратури м.
Харкова було розглянуто на XI сесії Харківської міської ради IV скликання та відхилено у повному
обсязі.

Відповідно до рішення № 844
земельні ділянки надаються у приватну власність за рахунок "вільних"
земель.

Судом також встановлено, що на
момент підготовки та прийняття зазначеного рішення від 14.08.1996 року № 844 в
частині надання ОСОБА_1у приватну власність земельної ділянки поАДРЕСА_1 спірна
земельна ділянка була надана ОСОБА_2. на підставі Акту встановлення меж від 29
грудня 1992 р., відповідно до якого представник Головного управління
архітектури та містобудування здав, а ОСОБА_2. прийняв земельну ділянку.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що на час прийняття рішення Харківською міською радою земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1 не була "вільною", фактично знаходилася у
користуванні ОСОБА_2.

Відповідно п. 1 Рішення № 844,
земельні ділянки надаються громадянам згідно з актами вибору земельних ділянок.

У відповідності до п.2 рішення
Харківської міської ради народних депутатів Харківської області від 13 грудня
1995 року № 952, вибір земельних ділянок для розробки проектів забудови
кварталів індивідуального житлового будівництва передбачено оформляти актами
вибору земельних ділянок по формі, відповідно до Додатку 1, а також вимогам п.2
Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів
Харківської області від 05 грудня 1990 р. №338, де зазначено, що "вибір
земельних ділянок ... проводити тільки комісійно" Такий акт повинен бути
підписаний начальником Головного Управління земельних ресурсів, начальником
міського управління архітектури, головою райвиконкому, головним санітарним
лікарем, депутатом міської ради.

Судом
встановлено, що в матеріалах, доданих до рішення Харківської міськради № 844
від 14.08.1996 року в частині надання земельної ділянки ОСОБА_1, акт вибору
земельної ділянки відсутній.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора та ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування рішення
Харківської міської ради від 14 серпня 1996 року № 844 «Про надання громадянам
у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих
будинків і господарських будівель» в частині надання ОСОБА_1 у приватну
власність земельної ділянки поАДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що воно не відповідає нормам закону,
суперечить ст. ст. 13, 14, 24, 41 Конституції України, порушує рівність
громадян перед законом та створює
нерівність в можливостях громадян в реалізації їх конституційних прав. Позовні
вимоги ОСОБА_2. до Харківської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди суд вважає не доведеними, оскільки
позивачем не надано доказів в обґрунтування та підтвердження позовних вимог. В
зв'язку з наведеним суд відмовив ОСОБА_2. у задоволенні зазначеної частини
позову.

Переглянувши справу в порядку апеляційного
провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду скасуванню, через порушення судом першої
інстанції норм процесуального права щодо визначення юрисдикції справи.

Виходячи
з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, судом не взято до
уваги, що права ОСОБА_2 який вважає, що його право порушено рішенням
виконкому Харківської міської ради від 14.08.1996 року за №844 «Про надання громадянам
у приватну власність земельних ділянок для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель» в частині надання ОСОБА_1 у приватну власність
земельної ділянки поАДРЕСА_1 не можуть бути поновленні шляхом скасування
зазначеного рішення.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на
предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття
рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

З матеріалів справи вбачається,
що спір виник між ОСОБА_2 Харківською міською радою та ОСОБА_1 через передачу Харківською
міською радою ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, що на думку ОСОБА_2. є протиправним порушенням його права
на власність цієї ж земельної ділянки, якою він користувався на підставі
рішення Київського районного виконавчого комітету м.Харкова від 07.04.1992 року
за №132.

Тобто, позивачі по справі оскаржують рішення міської ради не через
порушення процедури прийняття такого рішення, а у зв'язку з тим, що вважають,
що зазначена земельна ділянка повинна бути власністю ОСОБА_2 а не ОСОБА_1

Таким
чином, спірні правовідносини виникли не у зв'язку із здійснення Харківською
міською радою своїх владних управлінських функцій, а через наявність спору щодо
землекористування та права власності на земельну ділянку.

Сторонами по справі не заперечувалось, що на підставі рішення Харківської міської ради від 14
серпня 1996 року № 844 «Про надання громадянам у приватну власність земельних
ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських
будівель» ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку поАДРЕСА_1

Проте, судом не
взято до уваги, що право ОСОБА_2 який вважає себе власником земельної ділянки,
на яку ОСОБА_1 видано державний акт на право власності, не може бути захищене
шляхом визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради, на
підставі якого ОСОБА_1 набула права власності.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів
передбачені ст.16 ЦК України, а права власності - гл.29 цього Кодексу. При
виборі способу захисту цивільного права необхідно враховувати специфіку права
та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням
установлених законом меж здійснення суб'єктивного права на захист і компетенції
суду.

Частиною 1 ст.393 ЦК передбачено, що правовий акт органу
державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом
незаконним та скасовується. Згідно з ч.2 цієї статті власник майна, права якого
порушені внаслідок видання такого правового акту, має право вимагати
відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зі змісту статті
випливає, що такий спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконним акта
органу місцевого самоврядування, не є універсальним і його застосування можливе
у двох випадках: (спори цих категорій належать до адміністративної юрисдикції)
коли може бути відновлено те становище, яке існувало до видання акта; коли за
відсутністю цієї можливості вимога про визнання незаконним акта органу
місцевого самоврядування поєднана з вимогою про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Оскільки, в зазначеній
справі, відновлення того становища, яке існувало до прийняття рішення
Харківської міської ради, в обраний позивачами спосіб неможливе у зв'язку з
отриманням ОСОБА_1 державного акту на право власності на спірну земельну
ділянку, а вимоги про скасування оспорюваного рішення недійсним не поєднані з
вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд повинен був прийти
до висновку про те, що ця справа не підлягає розгляду адміністративними судами,
і закрити провадження в ній відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАСУ, одночасно
роз'яснивши позивачам до суду, якої юрисдикції віднесено розгляд такої справи.

Компетенція
адміністративних судів згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАСУ по спору фізичних або
юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень, зокрема щодо оскарження його
рішень.

Проте, ця норма
має застосовуватись з урахуванням положень ст.ст. 216, 386, 388, 392, 393 ЦК
щодо способів захисту права власності, а також положень Цивільно-процесуального
кодексу України стосовно юрисдикції судів.

По даній справі
розгляд судом справи за правилами адміністративного судочинства по суті
заявлених вимог, призвів до помилкового вирішення спору, оскільки первісне
становище ОСОБА_2 не могло бути відновлене шляхом задоволення позову.

Вирішуючи спір про відновлення стану прав ОСОБА_2, які існували до
прийняття Харківською міською радою оскаржуваного рішення суд цивільної
юрисдикції може в мотивувальній частині свого рішення дати оцінку правомірності
акту органу місцевого самоврядування, якщо його прийняття сприяло порушенню
цивільних прав ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів, які виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових
або інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється
за правилами іншого судочинства.

Враховуючи, що спір між сторонами по справі виник із земельних та цивільних
правовідносин, він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного судочинства суд закриває провадження по
справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, якщо провадження по
справі за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває
провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За правилами пункту 4 частини 1
статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції скасовує постанову суду і залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

За наведених обставин, оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по
справі.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.4 ч.1
ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Київського
районного суду м. Харкова від 29.11.2007р. по справі №2а-18/07/04 - скасувати.

Прийняти ухвалу, якою
провадження по справі за позовом Прокурора м. Харкова до Харківської міської ради треті особи: ОСОБА_2,ОСОБА_1 про визнання
незаконним рішення та за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про
усунення перешкод в користування власністю, визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Харківської міської ради
- закрити.

Роз'яснити позивачам, що
розгляд справи віднесено до суду цивільної юрисдикції.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний
текст ухвали виготовлено та підписано 28.07.2008 року.

Головуючий (підпис)
Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П. Бенедик

(підпис)
З.О. Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.Шевцова