Справа № 2а-26-1/2007
Суддя: Наборозняк М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2a-26-1/07 №2-270-1/06
Постанова

Іменем України

18.05. 2007р.

Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
- судді Наборозняка М.І.

при
секретарі Савченко Т.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м.Києва, Головного управління державного казначейства
України у м.Києві про відшкодування податкового кредиту, стягнення штрафу за
несвоєчасне повернення податкового кредиту

встановив :

Позивач звернувся до суду із позовом, який уточнив в ході судового розгляду
справи до Державної податкової інспекції (надалі -ДПІ) у Святошинському районі
м.Києва, Головного управління державного казначейства України у м.Києві про
відшкодування податкового кредиту в розмірі 458 грн 69
коп, стягнення штрафу 458
грн 69 коп за
несвоєчасне повернення податкового
кредиту

В позові
вказав, що він своєчасно подав декларацію про свої доходи за 2005 рік до ДПІ. Крім
декларації він подав документи для отримання податкового кредиту у зв*язку із
оплатою навчагння його доньки ОСОБА_2. ДПІ відмовила йому в наданні податкового
кредиту листом від 28.04.2006
року, в якому зазначила, що у квитанціях про оплату за навчання вказано
прізвитщ, ім8я та по-батькові його дружини, тому він не має права на отримання
(нарахування) податкового кредиту за навчання доньки.

Вважає відповідь
відповідача ДПІ такою, що суперечить вимогам Закону України «Про податко з
доходів фізичниїх осіб», тому просить зобов*язати ДПІ нарахувати йому
податковий кредит, та сплатити його йому ,
а також сплатити штраф в розмірі неотриманого кредиту за рахунок бюджетних
коштів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на
викладені у позовній заяві обставини.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали.
Представник ДПІ пояснив, що відповідь позивачу грунтується на чинному
законодавстві, яке передбачає право на отримання податкового кредиту за одним
із подружжя за навчання дочки чи сина, однак таке право має той, хто надає платіжні
документи про оплату навчання разом із декларацією про доходи за період, коли
сплачена плата за навчання. Кредит нараховується та надається лише тій фізичній
особі, на яку оформлені документи про оплату навчання і яка подала ці докуиенти
разом із декларацією і заявила про нарахування кредиту.

Враховуючи, що оплату за навчання оформлена не на позивача, йому було
відмовлено в наданні кредиту. Тому вимоги позивача, в тому числі про стягнення
штрафу, не грунтуються на чинному законодавстві. Такий висновок представник ДПІ
також обґрунтовує загальними принципами податкового законодавства, яке
передбачає ідентифікацію кожної дієздатної фізичної особи - платника податку
за запровадженими в державі ідентифікаційними номерами для контролю сплати
податків і, відповідно, можливого звільненнія від них (надання податкового
кредиту). Тобто, відносини між фізичними особами, як платниками податків, та
ДПІ є виключно конкретними (ідентифікованими). При цьому, в тому числі при
вирішенні права на податковий кредит не
враховуються сімейний стан
особи, наявність дітей у особи - платника
податків, а

враховуються лише
документально підтвердженні конкретним платником
податку витрати (в даному конкретному випадку витрати, пов*язані з
оплатою навчання доньки).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що позовпідлягає задоволенню за такими
підставами.

Згідно з п.5.3, 5.21,
5.2 ст. 5 Закону
України «Про податок з доходів фізичниїх осіб» платник податку має право
включити до складу податкового кредиту звітного року витрати, фактично понесені, підтверджені
документально ним на оплату навчання іншого члена його сім*ї.

За таких обставин суд вважає заперечення представника відповідача ДПІ
обгрунтованими, а вимоги позивача безпідставними, такими, які не грунтуються на
чинному законодавстві.

Його ствердження про те, що право на отримання податкового кредиту,
пов*язаного із оплатою навчання має батько, або мати доньки (за їх вибором)
вірні, однак цей вибір повинен бути зроблений подружжям при вирішенні питання
про оплату навчання, оформленні документів за цю оплату та надання цих, вже
оформлених на конкретну особу документів, разом Із декларацією про доходи та
заявою про нарахування податкововго кредиту на певну особу, на яку оформлені
документи про оплату навчання.

Таким чином, оцінивши всі по справі докази, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, оскільки із аналізу зазначеного податкового законодавства
суд приходить до висновку, що позивач не має права на отримання кредиту
(відповідно, і на стягнення штрафу) у зв*язку з тим, що він не надав до ДПІ
документально підтверджених доказів про витрати, понесені ним, на навчання доньки.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 158-163
КАС України, суд, -

вирішив:

Позов залишити без задоволення. Заява
про апеляйційне оскарження
постанови суду може
бути подана протягом 10
днів з наступного дня після її оголошення,
апеляційна скарга до Апеляційного
суду м.Києва через районний
суд - протягом 20 днів з дня
подання заяви.