Справа № К-11805/06
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2008 р. м.
Київ

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів
Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

Сергейчука О.А.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі

на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.08.2005 р.

у справі № 24/344

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.01.2005 р.,
залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від
18.08.2005 р., позов задоволено. Визнано недійсним податкове
повідомлення-рішення від 02.07.2003 р. № /0 ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя про виявлення завищення суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 229 грн. Стягнуто з ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя на користь ПП ОСОБА_1 85 грн. державного мита та 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

ДПІ у Комунарському районі подала касаційну скаргу, якою просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції. Посилається на неправильне застосування
судом п. 2, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження
методики визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами» від
27.05.2002 р. № 697.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної
скарги, матеріали справи, судові рішення судів попередніх інстанцій,
перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням начальника ДПІ у
Комунарському районі м.Запоріжжя від
24.04.2003 р. № 2 застосовано до ПП ОСОБА_1 непрямий метод - метод розрахунку
грошових надходжень, підставою для чого стала втрата бухгалтерських документів
з моменту реєстрації.

Актом перевірки від 27.06.2003 р. № 37/17-220- встановлені
порушення позивачем вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5, п.п. 7.7.1 п.
7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що зумовило
завищення бюджетного відшкодування на 229,00 грн. та недонарахування податку на
додану вартість у розмірі 17356,00 грн. Такого висновку податкова інспекція
дійшла виходячи з того, що документи, які б підтверджували право позивача на
податковий кредит, відсутні, у зв'язку з чим податковий кредит дорівнює 0 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від
02.07.2003р. № /0 про виявлення завищення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на 229,00 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які посилається податкова інспекція у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана
правильна правова оцінка та вирішено спір на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до п.п. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ якщо підставою для застосування непрямих методів є
відсутність окремих документів обліку, такий метод може застосовуватись
виключно для визначення об'єкта оподаткування або його елементів, пов'язаних із
такими документами.

У розрізі наведеного, позиція судів попередніх інстанцій стосовно того, що
податкова інспекція за допомогою непрямих методів мала визначити об'єкт
оподаткування не тільки шляхом встановлення валового доходу (зобов'язань) а і
валових витрат (кредиту) платника податків, у зв'язку з чим доцільно було
застосувати метод аналізу інформації про доходи та витрати платника податків, є
правильною.

Податкова інспекція, у супереч наведеному, за допомогою непрямих методів не
визначила податковий кредит позивача, а виходила виключно з того, що податковий
кредит не підтверджений законодавчо визначеними документами і визначила умовний
розмір податкового кредиту - 0 грн., у зв'язку з чим неможна визнати
обґрунтованим висновок податкового органу про завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 229,00 грн.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги встановлені судами попередніх
інстанцій обставини щодо деяких суперечностей, які містяться в акті перевірки з
дійсними обставинами у справі, зокрема щодо періоду нарахування податку на
додану вартість, невідповідність даних зазначених в акті та таблиці, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку про необхідність визнання недійсним
спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за правильне
касаційну скаргу залишити без задоволення, а законні та обґрунтовані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Запорізької області від 26.01.2005 р. та постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 18.08.2005 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом одного місяця з дня відкриття обставин, які можуть бути підставою для
провадження за винятковими обставинами.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

судді Л.В. Ланченко

О.М. Нечитайло

О.А. Сергейчук

О.І. Степашко