Справа № 22а-6470/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -6470/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 57
інстанції - Гнатик Г.Є.
(справа № 2а-58/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- судді Мартиненка О.В.
(доповідач),

суддів
- Поплавського В.Ю., Уханенка
С.А.,

при секретарі судового засідання - Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2008 року у
справі № 2а-58/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішній справ України в Запорізькій області про
визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної
шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в якому просив:
визнати наказ заступника начальника УМВС України в Запорізькій області
Нестеренка В.В. за № 570/ос від 29 жовтня 2007 року в частині звільненняОСОБА_1
майора міліції - старшого оперуповноваженого Державної служби боротьби з
економічною злочинністю Орджонікідзевського районного відділу Запорізького
міського управління УМВС, з органів внутрішніх справ України у відставку з 30
жовтня 2007 року незаконним; зобов'язати відповідача поновити його в займаній
посаді - старшого оперуповноваженого
Державної служби боротьби з економічною злочинністю Орджонікідзевського районного
відділу Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області;
зобов'язати відповідача сплатити на його користь грошове утримання за час
вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. в якості
відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 13.05.2008 року в
задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2008 та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивовано порушенням судом норм матеріального права. При
цьому апелянт зазначає, що ст. 22 Закону
України «Про військовий обов'язок і військову службу» встановлено, що граничний
термін перебування на військовій службі , зокрема, для майорів становить - до
50 років, а статтею 28 вказаного закону встановлено граничний вік перебування
військовозобов'язаних у запасі для майорів - до 50 років. На момент звільнення
вік апелянта становив - 47 років. З наведеного, на думку апелянта, є
незрозумілим до якого віку він може перебувати в органах МВС України.

22 липня 2007 року до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду надійшла заява від позивача про зміни до апеляційної
скарги щодо відмови у стягненні з відповідача на його користь 10000 грн.
моральної шкоди.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом заступника
начальника УМВС України в Запорізькій області від 29 жовтня 2007 року № 570/ос
майора міліції ОСОБА_1. 13.12.1960 року народження звільнено з органів
внутрішніх справ України у відставку на підставі пункту «а» ст. 65 (за віком)
Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ УРСР (а.с. 3).

Згідно ст. ст. 3, 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Публічною
службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність
суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки
Крим, органах місцевого самоврядування.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює
діяльність міліції, є Закон України «Про міліцію», згідно статті 18 якого
порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Верховної Ради України № 1545-ХІІ від
12.09.1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів
законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних
актів законодавства України на території республіки застосовуються акти
законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України,
за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що на
час виникнення спірних правовідносин порядок та
умови проходження служби в міліції регламентувалися Положенням про проходження
служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженим Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114
(надалі - Положення № 114).

У відповідності зі ст. 7 вказаного Положення № 114 особи середнього і
старшого начальницького складу, за
винятком полковників міліції
та полковників внутрішньої

служби,
перебувають на службі
в органах внутрішніх справ до
досягнення ними 45 років.

Пунктом 8 Положення № 114 встановлено, що особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього
Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік
або у відставку. При необхідності на службі в органах внутрішніх справ можуть
бути залишені на строк до п'яти років: особи середнього і старшого
начальницького складу до полковника міліції та полковника внутрішньої служби
включно. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, залишені на
службі в органах внутрішніх справ понад граничний вік перебування на службі,
можуть бути звільнені в запас Збройних Сил СРСР або у відставку до закінчення
строку, на який вони були залишені на службі.

Згідно статті 37 Закону
України «Про військовий обов'язок і військову службу», у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, взяттю на військовий облік військовозобов'язаних
у районних (міських) військових комісаріатах підлягають, зокрема, громадяни України звільнені зі служби
начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України,
центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, Державного
департаменту України з питань виконання покарань, Державної податкової
адміністрації України.

Статтею 28 Закону
України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що запас
військовозобов'язаних поділяється на два розряди, що встановлюються залежно від
віку військовозобов'язаних. Військовозобов'язані, які перебувають у запасі тп
мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу,
поділяються на розряди за віком:

1) перший
розряд - до 35 років;

2) другий
розряд: рядовий склад - до 40 років;
сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років;
прапорщики і мічмани - до 50 років.

Особи офіцерського складу, які перебувають у запасі,
поділяються на розряди за віком:

перший розряд:
молодший офіцерський склад - до 45 років; старший офіцерський склад: майор
(капітан 3 рангу), підполковник (капітан 2 рангу) - до 50 років; полковник
(капітан 1 рангу) - до 55 років; вищий офіцерський склад - до 60 років;

другий розряд: молодший офіцерський склад до 50 років;
старший офіцерський склад: майор (капітан 3 рангу), підполковник (капітан 2
рангу) - до 55 років; полковник (капітан 1 рангу) - до 60 років; вищий
офіцерський склад - до 65 років. Граничний вік перебування в запасі другого
розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

У відповідності зі
ст. 32 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»
військовозобов'язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також
визнані військово-лікарськими комісіями непридатними для військової служби у
воєнний час, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку,
що чинним законодавством конкретно визначено до якого віку особи в залежності
від присвоєного їм спеціального звання можуть перебувати на службі в органах
внутрішніх справ, а також встановлено, що у разі звільнення з органів
внутрішніх справ такі особи в залежності від їх віку підлягають зарахуванню до запасу Збройних Сил України
або переводяться у відставку.

За таких обставин судова колегія вважає, що позивача
правомірно було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пункту «а» ст. 65 Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР (за
віком).

При цьому судова колегія зазначає, що посилання апелянта
на ст. 22 Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» є неправомірними і не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вказаною статтею встановлено граничний термін перебування осіб на
військовій службі, а не на службі в органах внутрішніх справ.

Щодо розгляду заяви позивача про зміни до апеляційної
скарги щодо відмови в частині стягнення з відповідача на його користь 10.000 грн.
моральної шкоди колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч.1 ст. 193 КАС України особа, що подала
апеляційну скаргу, може відмовитися від апеляційної скарги або змінити її до
закінчення апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи та розглянувши заяву
ОСОБА_1 колегія суддів вважає, що заяву
необхідно задовольнити та прийняти відмову позивача від апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на його
користь 10.000 грн. моральної шкоди.

З огляду на викладене апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись
ст. 157, ч.1 ст. 193, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст. 205, ст. 206 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 13 травня 2008 року у справі №
2а-58/2008 залишити без змін.

Прийняти
відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги в
частині стягнення з відповідача на його користь 10000 грн. моральної шкоди у
справі № 2а-58/08.

Провадження
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішній справ України в Запорізькій області про
визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної
шкоди в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн.
моральної шкоди - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01серпня 2008 року.

Головуючий:

Судді: