Справа № 22-а-7626/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Букрєй С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2008 року справа
№ 22-а-7626/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі без
присутності сторін

Горбенко К.П., Яманко В.Г.
Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому апеляційну
скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області;

на постанову

Артемівського міськрайонного суду
Донецької області;

Від

23 травня 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-43/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області;

Про

визнання незаконною відмову
відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох
заробітних плат, стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2007
роки у сумі 5843, 50 грн. та
зобов'язання виплачувати щорічну компенсацію на оздоровлення у майбутньому,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2008 року позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області про стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2007
роки було задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням,
управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Суд першої інстанції при
розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області як
особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції (надалі ЧАЕС), категорія
1, визнаний інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена
щорічна грошова допомога на оздоровлення
в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: у 2003 році - 205
грн., у 2004 році - 237 грн., у 2005
році - 310 грн., у 2007 році - 400 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: за 2003, 2004, 2005 роки - 21,50 грн. та за 2007
рік - 90 грн.

Суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивачу в частині
виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 роки з огляду на
наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте згідно ч. 1 тієї ж
статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом -
Цивільним Кодексом України у п. 3 ч. 1 ст. 268 встановлено, що позовна давність
не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

В розумінні ст. 48
Закону № 796-ХІІ
допомога на оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю громадянина
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2003-2005 та за 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі: 4453 грн. 50 коп.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату і час
розгляду справи були сповіщені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню
частково, а постанова суду зміни частково, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення (серія НОМЕР_1 від
12.05.1995 року), наявною у матеріалах справи (а.с. 3).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачується інвалідам третьої
групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів 3 групи в 21,50 грн., а з 2005 року -
постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги встановлений в
90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів другої групи - 21,50 гривень
та з 2005 р. - 90 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, та у відповідності до припису частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не постанови №№
836, 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 21,50 гривень за 2003-2005 роки та у розмірі 90 гривень за 2007 р. суд першої інстанції обґрунтовано
визнав неправомірними.

Крім того, суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача робити перерахунок пенсії у
разі підвищення мінімальної пенсії за віком, оскільки Кодексом
адміністративного судочинства передбачено відновлювати лише порушені права
громадянина, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.

Однак, суд першої
інстанції помилково застосував розмір мінімальної заробітної плати за 2005 рік,
оскільки розмір на момент виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення становив у 2005 році - 290 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007
роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати у
загальній сумі - 4373 грн. 50 коп.; в
2003 році - (205 грн. х 4) - 21,50 = 798 грн.50 коп.; в 2004 році - (237 грн. х
4) - 21,50 грн. = 926 грн. 50 коп.; в 2005 році - (290 грн. х 4) - 21,50 грн = 1138 грн.50 коп.; в 2007 році -
(400 х 4) - 90 грн. = 1510 грн.

Тобто, суд першої інстанції при визначенні суми, яка
підлягає стягненню за 2005 рік, припустився помилки.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201,
206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2008 року у справі №
2-а-43/08 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня
2008 року у справі № 2-а-43/08 за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області про визнання незаконною відмову
відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти
заробітних плат, стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2007 роки
у сумі 5843 грн. 50 коп та зобов'язання виплачувати щорічну компенсацію на
оздоровлення у майбутньому - змінити.

В третьому абзаці резолютивної частини постанови замість суми 4453, 50 грн. зазначити суму
4373, 50 грн.

В іншій частині залишити постанову суду без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко