Справа № 22-а-1179/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Лобер І.В.
Справа № 22-а-1179/08 Городоцький районний суд Львівської
ряд.ст.зв. № 32
Справа
№ 2а-42/07
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

26
травня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді
Олендера І.Я.,

суддів
Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Городоцького
районного суду Львівської області від 16 серпня 2007 року по справі № 2а-42/07
за адміністративним позовом ОСОБА_1до Городоцького РВ УМВС України у Львівській
області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л
а :

16 серпня 2007 року Городоцьким
районним судом Львівської області прийнято постанову по даній адміністративній справі №
2а-42/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Городоцького РВ УМВС України у
Львівській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, якою в
задоволені позову було відмовлено за його безпідставністю.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені адміністративного позову виходив з того, що дії чи бездіяльність з
боку відповідача не перебувають в прямому причиновому зв'язку із завданою
позивачу майновою шкодою, оскільки такі не були завдані позивачу відповідачем.
Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували
погіршення самопочуття у позивача, саме внаслідок дій чи бездіяльності
позивача.

Вказану постанову оскаржив позивач -
ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої
інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття неправильного по суті рішення, в зв'язку з чим
просить постанову скасувати та постановити нову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Як на доводи в своїй апеляційній
скарзі позивач покликається на те, що судом першої інстанції при розгляді справи та
винесенні постанови залишено поза увагою норми Конституції України та ЦК
України. Крім цього, судом прийнято
до уваги свідчення ОСОБА_2, і це відображено у постанові суду, про те, що від
усіх осіб, як вимагав скаржник, відібрані пояснення. У судовому засіданні
скаржник доводив, що не всі особи були допитані по кримінальній справі, яких
він пропонував, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали по найму у будинку
скаржника до і після вчинення злочину. Протоколи допиту цих осіб у кримінальній
справі відсутні. Ці вимоги скаржника слідством і судом залишені поза увагою.

Апелянт
- позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав та
просить таку задовольнити.

Представник
відповідача -Городоцького РВ УМВС
України у Львівській області в судовому засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги та просить таку відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги, пояснення представника відповідача на заперечення проти
таких, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів
не вбачає підстав для її задоволення.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції безспірно встановлено, що дії чи
бездіяльність з боку Городоцького РВ УМВС України у Львівській області не
перебувають в прямому причиновому зв'язку із завданою ОСОБА_1майновою шкодою, в
звязку з викраденням його приватного майна, оскільки такі не були завдані
позивачу відповідачем. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази, які б
підтверджували погіршення самопочуття у позивача.

Як вбачається з встановлених судом
першої інстанції обставин та свідчень гр.. ОСОБА_2 письмові вказівки, які були
дані прокуратурою Городоцького району, щодо проведення ряду слідчих дій під час
проведення досудового слідства по зазначеній кримінальній справі були виконані,
тобто вимоги ст.ст.206. 207 КПК України виконані повністю. Окрім цього, в усіх
осіб, у яких вимагав відібрати пояснення ОСОБА_1 були допитані, що
стверджується протоколами їх допиту.

Розглядаючи спір та приймаючи рішення
суд першої інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст. 1166 ч.1 ЦК
України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; та п.2 постанови ПВС
України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди", згідно з яким шкода заподіяна
особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.

Крім того колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується із посиланням суду першої інстанції на ст. 1167 ч.1 ЦК
України, згідно якого моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала за наявності її вини; та п.4 постанови ПВС України від 31.03.1995
року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" - у позовній заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань
він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином суд першої інстанції з
огляду на встановлені обставини прийшов до правильного висновку про те, що дії чи бездіяльність з боку відповідача, щодо розслідування
кримінальної справи по факту крадіжки приватного майна позивача, не перебувають
в прямому причинному зв"язку із завданою позивачу майновою шкодою
внаслідок вчиненої крадіжки, оскільки така не була завдана позивачу
відповідачем, а звідси не має доказів завдання позивачу відповідачем моральної
шкоди внаслідок таких дій чи бездіяльності.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив дану справу, а
тому з огляду на це колегія суддів вважає,
що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам
ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 160, 195,
196, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а
постанову Городоцького районного суду Львівської області від 16 серпня 2007
року по справі № 2а-42/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Городоцького РВ
УМВС України у Львівській області про відшкодування моральної та матеріальної
шкоди, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС
України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі..

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель