Справа № 22-а-2893/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а-2893/08 Головуючий 1 інстанції: Тацій Л.В.
Категорія: 41 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю секретаря Маймуліної А.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Федоренко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Дзержинському районі м.
Харкова на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2008
року по справі №2-а-2142/08

за
позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до
Державної податкової інспекції в
Дзержинському районі м. Харкова

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа -
підприємецьОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в Дзержинському районі м. Харкова (надалі по тексту відповідач, ДПІ у
Дзержинському районі м.Харкова), в якому просив суд скасувати повністю
податкові повідомлення - рішення № 1/0 від 21.02.2005 року, № 0001702
від 09.02.2007 року. Позов мотивує тим, що прийняті податкові повідомлення -
рішення не відповідають Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та
статтям 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий прибуток з громадян».

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від
19.02.2008 року позов задоволено. Скасовано повністю податкові
повідомлення - рішення № 1/0 від 21.02.2005 року та № 0001702/0 від
09.02.2007 року.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції
при прийнятті постанови норм матеріального права, а саме п. 20.2 «б» ст. 20, п.
22.10 ст. 22 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб", ст.14 п.2 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян", п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" та п.1 ст. 100 КАС України

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що Державною
податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова було проведено комплексну документальну перевірку з
питань дотримання вимог податкового законодавства Тумарінсона Станіслава
Ігоревича за період з 01.07.2003 року по 31.12.2004 рік та податку на додану
вартість за період з 01.07.2003 року по 31.12.2004 рік. За результатами
вказаної перевірки було складено акт №
1093/17-2/ від 17.02.2005 року.

На підставі акту перевірки №
1093/17-2/ від 17.02.2005 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
було винесено податкове повідомлення-рішення № 7/0 від 21.02.2005
року, яким позивачу донараховано прибутковий податок на доходи від підприємницької діяльності в сумі 30695,84 грн.

Податкове
повідомлення-рішення № 7/0 від 21.02.2005 року прийнято на підставі ст.ст. 10, 20 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.92 «Про прибутковий податок з громадян», (а.с. 12).

При цьому, суд зауважив, що на
момент прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення ст.ст. 10, 20
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян» втратили чинність.

Таким чином,
суд дійшов до висновку, що відповідач не мав права керуватися при винесенні
податкового повідомлення-рішення нормативно-правовим актом, який втратив
чинність.

Судом також встановлено, що
позивачем протягом 2003 року було сплачено вартість торгових патентів на суму
28846,96 грн., а у 2004 році на суму 32176,53 грн., що не заперечується представником відповідача та
відображено в акті перевірки. Сума донарахованого відповідачем
прибуткового податку становить 14376,06 грн. за 2003 рік та 16319,78 грн. за
2004 рік. (а.с. 24)

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення
№ 7/0 від 21.02.2005 року суперечить закону, у зв'язку з чим не може
створювати для позивача обов'язку зі сплати суми податку, визначеного вказаним рішення. Таким чином, суд дійшов до
висновку щодо відсутності правових підстав для покладення на позивача відповідальності за несвоєчасну сплату суми
неправомірно нарахованого податкового зобов'язання, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення № 0001702/0
підлягає скасуванню.

При
цьому, суд зазначив, що позивачем, з урахуванням положення ст.15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» строк
звернення до адміністративного суду з позовом не пропущено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
податкове повідомлення-рішення № 7/0 від 21.02.2005 року, прийнято на підставі ст.ст. 10, 20 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян».

Суд
першої інстанції правильно зауважив, що на момент прийняття зазначеного
податкового повідомлення-рішення ст.ст. 10, 20 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок
з громадян» втратили чинність, крім
розділу IV, у частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з
урахуванням положень пункту 9.12 ст. 9 цього Закону та діють до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування
фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності.

Розділ IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992
року «Про прибутковий податок з громадян» містить ст.ст. 13 та 14.

Таким чином, колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо відсутності у відповідача правових підстав керуватися при
прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення нормативно-правовим
актом, який втратив чинність.

Відповідно до
ч. 3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» до складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать
витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з п.п. 5.3.4 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»
сплата вартості торгових патентів не включаються до складу валових витрат обігу
та виробництва, однак враховується у зменшення податкових зобов'язань платника
податку в порядку, передбаченому п. 16.3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 16.3 ст. 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств»
в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено,
що податок, який підлягає сплаті до бюджету, дорівнює сумі, визначеній згідно з
п. 16.2 цієї статті, яка зменшена на вартість торгових патентів, придбаних
платником податку згідно із Законом України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Відповідно до
ч. 3 п. 3 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» суми плати за
патент враховуються при остаточному розрахунку
суми податку на підставі документального підтвердження факту сплати податку.

Пунктом 19 Положення про
виготовлення, зберігання і реалізацію торгових патентів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1077
від 13.07.1998 року передбачено, що на суму вартості торгового патенту
за відповідний звітній період зменшується
сума авансових внесків податку на прибуток або прибуткового податку для фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

З акту
перевірки вбачається, що позивачем протягом 2003 року було сплачено вартість
торгових патентів на суму 28846,96 грн., а у 2004 році на суму 32176,53 грн. Сума донарахованого відповідачем
прибуткового податку становить 14376,06 грн. за 2003 рік та 16319,78 грн. за
2004 рік. (а.с. 24)

Виходячи з системного аналізу
наведених норм законодавства та встановлених судом обставин щодо сплати
позивачем вартості торгових патентів, колегія суддів вважає, що суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо неправомірного не врахування відповідачем сум
вартості патентів, сплачену позивачем, при визначені остаточної суми прибуткового податку.

Колегія суддів також погоджується
з висновками суду щодо відсутності підстав для відмови в задоволенні позову
через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з
позовом.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст.99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами» строк давності встановлюється в 1095 днів.

Таким чином, у спірних
правовідносин строк звернення до суду з позовом для захисту прав та інтересів,
встановлюється інший ніж встановлений КАС України, а тому суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для відмови в позові з підстав
ч.1 ст.100 КАС України.

Отже,
колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Дзержинському районі м. Харкова - залишити без
задоволення, а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2008
року по справі №2-а-2142/08 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис) Н.С.
Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова