Справа № 2-а-2722/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-2722/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03
липня 2008 року 16 год. 35
хв. м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю
секретаря судового засідання Василевич І.І. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача:

ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
(копія довіреності в матеріалах справи);

відповідача:

Представник Хазов Ю.М. (копія довіреності в матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Рівненському районі про визнання нечинним
податкових повідомлень-рішень, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної податкової
інспекції у Рівненському районі про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень від
01.11.2007року № 000102175/0 (від
07.12.2007 року № /1, від 14.02.2008року № /2, від
18.04.200/8року №/3), від 01.11.2007року № /0 (від
07.12.2007року №/1, від
14.02.2008 року №/2, від 18.04.2008року №/3).

Відповідач
проти позову заперечує, про що подав письмові заперечення. В обґрунтування
своїх заперечень вказує на те, що факти порушень встановлені в ході проведення
перевірки позивача, вважає, що ним правомірно визначено податкові зобов'язання, обумовлені в оскаржуваних податкових
повідомленнях -рішеннях. Представник
відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив
суд в його задоволенні відмовити, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними
у запереченнях на позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній
заяві.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення
позивача, представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов слід задоволити частково.

Суд виходив з такого.

24 жовтня 2007 року працівниками
ДПІ у Рівненському районі проведена комплексна планова документальна
перевірка дотримання вимог податкового законодавства при зайнятті
підприємницькою діяльністю позивача за період з 08.11.2005року по
30.06.2007року.

В ході проведення перевірки було
встановлено порушення діючого законодавства, а саме, що позивач у періоді, що
підлягав перевірці, а зокрема: з
01.01.2006року по 31.12.2006року та з 01.01.2007року по 30.06.2007року поряд з видами діяльності, зазначеними в свідоцтві
платника єдиного податку № 484625 від 23.12.2005року (купівля та продаж
транспортних засобів та запчастин) та свідоцтві
платника єдиного податку № 758785 від 17.01.2007 року (реалізація
транспортних засобів, маркетингові послуги) здійснював та отримував дохід від
інших видів діяльності, а саме від маркетингових послуг, ремонтних робіт,
зовнішньоекономічної діяльності, експорту товарів, інформаційних послуг. Суми
доходу, отримані позивачем від видів діяльності не зазначених у свідоцтві
платника єдиного податку, включені ним
до обсягу виручки платника єдиного податку.
Крім того, за даними перевірки встановлено, що позивач у своїй
діяльності використовував транспортний засіб та дизельне пальне на протязі
1-2кв. 2007року в розмірі 20л. за кожний квартал.

В акті перевірки зроблений висновок
про порушення позивачем п.п. 9.12.1 п.9.12 ст. 9, п.п. 7.1 ст.7, п.22.3 ст. 22
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13, абз. «б» п. 1 ст.
14 Декрету КМ України «Про прибутковий
податок з громадян», п.п. 3, п.п. 2 ст. 9 Закону України «Про систему
оподаткування», п. 7.2 Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища» (затв. наказом Міністерства
охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА
України № 162/379 від 19.07.1999року, зареєстр в Мін'юсті України
09.08.1999року за № 544/3837).

На підставі висновків, вказаного
вище акту перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 01.11.2007року № 000102175/0 (в
тому числі і за результатами оскарження: від 07.12.2007 року № /1,
від 14.02.2008року № /2, від 18.04.200/8року №/3) якими
позивачу визначено податкові
зобов'язання по збору за забруднення навколишнього природного середовища в
розмірі 680,40грн., з яких 0,40грн. -основний платіж, 680,00грн.- штрафна
санкція;

- від
01.11.2007року № /0 (в тому числі і за результатами оскарження: від
07.12.2007року №/1, від
14.02.2008 року №/2, від 18.04.2008року №/3), яким позивачу визначено податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в розмірі 24 732 грн.(основного платежу).

Приймаючи рішення суд виходив з наступного.

По-перше, питання щодо
порядку визначення збору за забруднення
навколишнього природного середовища регулюється
Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.
44 якого встановила, що порядок встановлення нормативів збору і стягнення
зборів за забруднення навколишнього природного середовища визначається
Кабінетом Міністрів України. 1 березня
1999 р. КМ України своєю постановою N
303 затвердив «Порядок встановлення нормативів
збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього
збору». Відповідно до якого Міністерству охорони навколишнього
природного середовища, Державній податковій адміністрації за погодженням з
Міністерством фінансів і Міністерством економіки доручено у тримісячний термін
розробити і затвердити Інструкцію про порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища (п.3). При цьому, пунктом 15
названого порядку встановлено, що контроль за своєчасністю та повнотою сплати
збору здійснюється органами державної податкової служби.

На виконання вказаного Закону та названої постанови, Наказом Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України № 162/379 від
19.07.1999року (зареєстр. в Мін'юсті України 09.08.1999року за № 544/3837)
затверджено Інструкцію «Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища» (в
подальшому по тексту постанови -іменовано Інструкція). Відповідно до п.
2.1, п.3.1 Інструкції, платниками збору
є суб'єкти господарювання, незалежно від форм власності, включаючи їх об'єднання,
філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу
юридичної особи, розташовані на території іншої територіальної громади.
Об'єктами обчислення збору для пересувних джерел забруднення є обсяги фактично використаних
видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі речовини.
Також вказаними нормативними актами встановлено порядок та механізм справляння збору за забруднення навколишнього природного
середовища.

З наведеного
слідує, що механізм та ставки і порядок
обчислення та сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища визначений у встановленому Законом
України «Про охорону навколишнього природного середовища» порядку. Отже, твердження позивача про відсутність
законодавчо встановленого порядку справляння збору є безпідставним та
необгрунтованим.

По-друге, з матеріалів справи вбачається, що
позивач надав заступнику начальника ДПІ
у Рівненському районі пояснення, відповідно до яких в березні та квітні
2007року позивач самостійно здійснював перевезення товару до кордону
автомобілем «Mersedes 208 Sprinter» та використав у зв'язку з вказаним у березні 2007року 20 л. солярки та в
квітні 2007року 20л. солярки. Розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища не складав та не
подавав, збору не сплачував. Обставини, щодо перевезення позивачем вантажів
автомобілем НОМЕР_1 та використання пального підтверджуються також міжнародними
товарно-траспортними накладними №003270 (за березень 2007року), № 003271 (за
квітень 2007року). В судовому засіданні позивач пояснив, що обумовлений в
міжнародних товарно-траспортних накладних автомобіль є автомобілем марки «Mersedes 208 Sprinter».

За таких обставин, покликання
позивача, щодо невикористання в своїй діяльності пального не відповідає
фактичним обставинам справи. Використання ж пального у вищеназваних розмірах
підтвердив сам позивач у своєму письмовому
поясненні, наданому посадовій
особі податкового органу.

Збір за забруднення навколишнього природного
середовища не входить до переліку податків та зборів (обов'язкових платежів),
які не сплачуються суб'єктом малого підприємництва - платником єдиного податку
(ст.6 Указу Президента України «Про строщену систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про
систему оподаткування» збір за забруднення навколишнього природного середовища
відноситься до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових платежів).

Розмір штрафної санкції позивачу визначений у
відповідності до пп. 17.1.1, пп. 17.1.2
п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

З огляду на обумовлене, суд вважає
правомірним визначення позивачу податкового зобов'язання по збору за забруднення навколишнього природного середовища в
розмірі 680,40грн., з яких 0,40грн. -основний платіж, 680,00грн.- штрафна
санкція згідно податкових
повідомлень-рішень від
01.11.2007року № 000102175/0 (в тому
числі і за результатами оскарження: від 07.12.2007 року № /1, від
14.02.2008року № /2, від 18.04.200/8року №/3).

По-третє, що ж до
визначення позивачу податку на доходи фізичних осіб згідно оскаржуваних
податкових повідомлень- рішень, то з матеріалів справи вбачається, що в 2006,
та 2007р.р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування за видами
діяльності: 2006рік - «купівля та продаж транспортних
засобів та запчастин»; 2007р.
-«реалізація транспортних засобів, маркетингові послуги». Вказане підтверджується
заявами позивача про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку
та звітності на 2006р. та на 2007рік (а.с. 113, 114), свідоцтвами платника
єдиного податку № 484625 від
23.12.2005р., № 758785 від 17.01.2007р. (а.с. 112).

Згідно з Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998р. (із змінами та доповненнями) фізичні
особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи,
при додержанні ними умов, визначених статтею 1 цього Указу (у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500тис. грн.),
мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів від здійснення такої
підприємницької діяльності за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку у розмірі, встановленому місцевою радою, залежно від
виду підприємницької діяльності за місцем реєстрації такої особи.

Ставка єдиного податку, що підлягала
обов'язковій сплаті підприємцем за періоди з 01.01.2006р.по 30.06.2007р.
визначена на підставі ст.2 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (із змінами
та доповненнями), відповідно до затверджених ставок єдиного податку Рішенням
Грушвицької сільської ради «Про затвердження переліку видів підприємницької
діяльності та ставок єдиного податку на території сільської ради» №11 від
07.06.2006р. ставка єдиного податку та
такий вид діяльності встановлена за в розмірі 200грн. в місяць.

Відповідно до статті 2 Указу Президента
№727/98 від 03.07.1998р. дохід отриманий
від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не
включається до складу сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного
року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань платника єдиного
податку.

Згідно абзацу четвертого частини першої
статті 6 Указу Президента №727/98 від 03.07.1998р. (із змінами та доповненнями)
платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб. Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів №507
від 16.03.2000р. роз'яснено «що на суб'єктів малого підприємництва-фізичних
осіб, які відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 6, не є
платниками податку на доходи фізичних осіб, не поширюються вимоги розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13 «Про прибутковий
податок з громадян» (у частині доходів від провадження підприємницької
діяльності, що здійснюється відповідно
до зазначеного Указу).

З наведеного слідує, що платники єдиного податку не є платниками
податку на доходи фізичних осіб та на них не поширюються вимоги розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13 «Про прибутковий
податок з громадян» лише щодо частини
доходів від провадження підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно
до зазначеного Указу.

Заяви
про внесення змін, доповнень щодо видів діяльності позивач податковому органу
не подавав, зміни, доповнення до свідоцтв про сплату єдиного податку, зокрема,
щодо видів здійснюваної діяльності не вносилося. А відтак, позивач в перевіряємому періоді, а саме з 01.01.2006року по 30.06.2007року поряд з видами діяльності зазначеними в
свідоцтві платника єдиного податку № 484625 від 23.12.2005року (купівля та продаж
транспортних засобів та запчастин) та свідоцтві
платника єдиного податку № 758785 від 17.01.2007 року (реалізація
транспортних засобів, маркетингові послуги) здійснював та отримував дохід від
інших видів діяльності, а саме:

- з
01.01.2006року по 31.12.2006року - від надання ЗАТ ПВК «Інколіс»
маркетингових послуг (на суму 39040грн., (відповідно до банківських документів
на проведення оплати №105 від
06.01.06р., №148 від 06.02.06р.,
№232 від 03.05.06р, №251 ввід12.05.2006р., №281 від 06.06.06р., №317 від
27.06.06р., №306 від 27.06.06р., №344 від 28.07.06р., №387 від 19.09.06р., №388
від 20.09.06р., №406 від 03.10.06р., №441 від 31.10.06р., №457 від 03.11.06р.,
№465 від 16.11.06р., №484 від 12.12.2006р., № 514 від 27.12.2006р.), від
виконання ремонтних робіт для Рівненського міжгосподарського комбікормового
заводу для на суму 8000грн., (відповідно
до банківських документів на проведення
оплати № 195 від 06.07.06р., №204 від 11.08.06р.);

-з 01.01.2007року по
30.06.2007року - від експорту товарів (картонних корзин) на суму
71 242,85грн. (відповідно до банківських документів на проведення оплати №23 від 16.03.2007р.,
№17 від 28.03.07р., №12 від 24.04.07р.);
від надання інформаційних послуг для ЗАТ ПВК «Інколіс» в сумі 20000грн.
(відповідно до банківських документів на
проведення оплати № 531 від 25.01.2007р., №604 від 04.04.07р., №621 від
13.04.07р.); від виконання ремонтних
робіт для Рівненського міжгосподарського комбікормового заводу на суму 42650грн. (відповідно до банківських
документів на проведення оплати №37 від
16.02.07р., №39 від 16.02.2007р., №40 від 19.02.07р.).

Суми доходу, отримані позивачем від
видів діяльності не зазначених у свідоцтві платника єдиного податку, є
доходами отриманими позивачем не від
провадження підприємницької діяльності,
відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва». Вказані доходи позивач включив до
обсягу виручки платника єдиного податку так, за
1-4 кв. 2006року в розмірі
47040,00грн., за 1-2кв. 2007року в розмірі 133892,85грн.

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи, а зокрема: звітами за 4 кв. 2006р., за 2кв. 2007р.(а.с.
75,76), банківськими виписками (а.с.77-93, 121-139), договором № 2МС про
надання маркетингових послуг від 27.12.2005р. (а.с. 94,95), актами виконаних
робіт від 30.01.2006року, від 28.02.2006року, від 30.05.2006року, від
31.07.2006року, від 29.09.2006року, від
31.10.2006року, від 29.12.2006р. (96-102), витягом з книги обліку доходів та
витрат (а.с.103,104), договором № 05-05/6 про надання послуг по ремонту та
настройці автовагової від 05.06.2006року (а.с.175), актами виконаних робіт від 11.08.2006р., від
25.10.2006р. всього на загальну суму
50650грн., (а.с.176,177), банківськими документами № 531 від
25.01.2007р., №604 від 04.04.07р., №621 від 13.04.07р (а.с132,133,138), міжнародними товарно-траспортними накладними
№003270 (за березень 2007року), № 003271 (за квітень 2007року) відповідно до
яких позивач здійснив експорт картонних корзин одержувачу -Golz GmbH та отримав оплату відповідно до банківських
документів №23 від 16.03.2007року, № 17 від 28.03.2007року, № 12 від
24.04.2007р.

По-четверте, відповідно до пп.9.12.1 п.9.12
ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», (із змінами та
доповненнями) оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у
межах її підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється
за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту. До спеціального законодавства
належить спеціальна (спрощена) система оподаткування (згідно з Указом
Президента України від 3 липня 1998р. №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції
Указу Президента України від 28 червня 1999р. №746) та звичайна/загальна
система оподаткування згідно з розділом IV
Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 «Про прибутковий
податок з громадян», окрім фіксованого податку).

Згідно з пп. 9.12.2 п.9.12 ст.9 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує ринковий збір або
отримує інші доходи, ніж визначені у пп.9.12.1 нього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами
підприємницької діяльності. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницькою діяльністю регулюється Декретом Кабінету Міністрів
України від 26.12.92р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (розділ IV).

А відтак,
відповідач правомірно визначив позивачу податок на доходи фізичних осіб
від здійснення інших видів діяльності,
що не обкладаються єдиним податком, а зокрема з доходу:

- за 2006р. (47040грн.), сума податку з
доходів фізичних осіб з даного доходу відповідно (з врахуванням 25% витрат
відповідно до дод. № 6 Інструкції «Про прибутковий податок з громадян»
становить 4586,40грн.;

- за 2007р. (133892,85грн.), сума податку з
доходів фізичних осіб з даного доходу відповідно (з врахуванням 25% витрат
відповідно до дод. № 6 Інструкції «Про прибутковий податок з громадян»)
становить 15 062, 95грн..

Стосовно ж визначення
відповідачем позивачу податку з доходів
фізичних осіб, з сум, що перевищують
гранично допустимий обсяг виручки
від видів діяльності, що обкладаються єдиним податком, а зокрема із суми
45182,15грн., то з із звіту, поданого позивачем
за 2 кв. 2007р. (а.с. 76) вбачається, що обсягу виручки в розмірі 679
075грн. позивач досягнув в 2 кв. 2007року (з якого 133892,85грн. -дохід від
здійснення інших видів діяльності, що не обкладається єдиним податком;
545182,15грн.- обсяг виручки позивача
від діяльності, що обкладалася єдиним податком). Суд вважає, що визначення позивачу податку з
доходів фізичних осіб з суми доходу (45182,15грн.) одержаного від видів
діяльності, що обкладалися єдиним податком в розмірі 5082,99грн. суперечить положенням податкового
законодавства. При цьому, суд виходив з
наступного.

Відповідно до п.6 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" позивач, як платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних
осіб у частині доходів одержаних від видів діяльності, що обкладалися єдиним
податком. Поряд з обумовленим, відповідно до Пунктом
5 названого Указу обов'язок позивача перейти на
загальну систему оподаткування, тобто оподаткування податком на доходи фізичних
осіб виникає з наступного звітного періоду
(кварталу) у якому позивач перевищив
граничний обсяг виручки установлений статтею 1 обумовленого Указу.

А відтак, обов'язок у позивача щодо переходу на загальну систему
оподаткування з відповідною сплатою податку на доходи фізичних осіб виникає з
наступного звітного періоду (кварталу), тобто з 01 липня 2007 року.

Згідно пояснень представника позивача, позивач з 01.07.2007року перебуває
на загальній системі оподаткування. Вказані обставини не заперечуються відповідачем та його представниками.

З огляду на вищезазначене, податковим органом безпідставно донараховано позивачу податок з
доходів з фізичних осіб в розмірі 5082,99грн., згідно податкового повідомлення
-рішення від 01.11.2007року № /0.

За таких обставин, адміністративний позов слід
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
задовольнити частково .

2. Податкові
повідомлення -рішення, винесені Державною податковою інспекцією у Рівненському
районі, від 01.11.2007року № /0, від 07.12.2007року №/1, від 14.02.2008 року
№/2, від 18.04.2008року №/3 визнати не чинними у
частині визначення позивачу- підприємцю ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5082,99грн.( п'ять тисяч вісімдесят дві гривні 99
коп.).

3. В задоволенні
решти позовних вимог підприємцю- ОСОБА_1
відмовити.

4. Присудити з
Державного бюджету на користь позивача - суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 сплачений судовий
збір в сумі 0, 68 грн.

5. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Постанова може
бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.М. Шевчук

Повний
текст постанови складено 8 липня 2008
року.