Справа № 22-а-7475/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Кододова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2008 року № 22-а-7475/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого сідді: Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі

Білоус К.І.

за участю представників:

від позивача: від відповідача:

не з'явився; Антощук О.С. - за довіреністю від
09.01.2008 р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

господарського суду Донецької
області

від

20 травня 2008 року

У адміністративній справі

№ 3412а

за позовом

суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до

Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя

про

визнання протиправними рішень податкового органу

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції, якій
був уточнений в ході судового розгляду справи, в якому просив визнати дії посадових осіб Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя протиправними, а також
визнати недійсним податкове повідомлення
- рішення № /0 від 26.01.2006 р., № 4 та № 5 від 26.01.2006
р., посилаючись на те, що відповідач не мав законних підстав для проведення
планової або позапланової виїзної перевірок, передбачених ст. 11-2 Закону
України «Про державну податкову службу в України».

Постановою Господарського суду Донецької області від 20 травня 2008 року у
задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив постанову Господарського суду Донецької
області від 20 травня 2008 року скасувати і прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що це судове рішення ухвалено з
порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що судом
першої інстанції не прийнято до уваги приписи ч. 3, 4 ст. 11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні», згідно яких право на проведення
планових виїзних перевірок платника податків надається тільки у тому випадку, якщо
йому не пізніше ніж за 10 днів до дня проведення вказаної перевірки надіслано
письмове повідомлення з вказівкою дати початку та закінчення проведення такої
перевірки, зокрема, заборону проведення планових виїзних перевірок по окремим
видам зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань щодо бюджету, займу та
кредитам, гарантованими бюджетними коштами.

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Представник податкового органу в судовому засіданні заперечував проти
доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, у зв'язку з чим надав
письмові заперечення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та надані
заперечення, вважає, що постанова господарського суду Донецької області від 20
травня 2008 року винесена законно та обґрунтовано з додержанням вимог
процесуального та матеріального закону, з огляду на що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а постанова суду має бути залишена без змін.

До такого висновку
колегія дійшла з огляду на наступне.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
працівниками Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя
була проведена перевірка суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності
лікеро-горілчаного відділу крамниці «Роман». На підставі акту перевірки № 000378
№ 058104852343 від 14.12.2005 року
відповідачем було прийняте рішення № 5 від 26.01.2006 року за порушення ст. 11 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» щодо реалізацією
алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, відповідно
до частини другої ст. 17 цього Закону застосована штрафна санкція у вигляді
штрафу у розмірі 1700 грн.

Також, як вбачається із матеріалів справи, при перевірці крамниці «Доміно»
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 працівниками
податкового органу були встановлені та зафіксовані порушення у сфері РРО, після
чого на підставі акту перевірки було винесене податкове повідомлення-рішення №
0000823430 від 26.01.2006 року про застосування штрафної санкції у розмірі 224
грн. 25 коп., та рішення про застосування штрафних санкцій № 4 від 26.01.2006 року у розмірі 1700 грн.

Суть даного спору є не порушення, які були встановлені під час проведення
перевірки, а саме неправомірність проведення вказаної перевірки.

Дійсно, відповідно до
ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг» (із змінами і доповненнями,
внесеними Законом України від 25 березня 2005 року № 25 05-IV) контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють
органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Стаття
16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» передбачає, що контролюючі
органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або
позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Планові або позапланові
перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій,
розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у
порядку, передбаченому законодавством України.

Пунктом
13 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби, що затверджена наказом Державної податкової адміністрації
України від 17 березня 2001 р. № 110 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23
березня 2001 р. за N268/5459) встановлене обов'язкове фіксування порушень законодавства
саме у акті перевірки.

За
змістом наведеної норми фіксація у акті перевірки порушень законодавства є
належним засобом доказування наявних результатів перевірки.

Крім
того, згідно ст.11-2 Закону України «Про державну податкову службу» ( у редакції згідно із Законом України від
25.03.2005 р. N 2505-ІУ) посадові особи органу державної податкової служби
вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови передбачених у вказаній
статті.

Також,
ст. 16 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає, що планова перевірка осіб вказаних у п.п 5-9 ст. 9 цього
закону, здійснюється не частіше
одного разу за підсумками звітного календарного року, є не раніше 9 лютого. Для перевірок суб'єктів, які застосовують РРО (або КОРО з розрахунковими книжками), Закон про РРО (на відміну від осіб, перелічених
вище) не встановлює своїх правил проведення планових та позапланових
перевірок, а прямо відзначає, що планові та позапланові перевірки таких осіб проводяться в порядку, передбаченому
законодавством України.

З
матеріалів справи вбачається, що вказана перевірка була здійснена на підставі
«Плану графіку», затвердженого начальником Жовтневої МДПІ на грудень 2005 року,
зокрема, у якому за № 37 значиться суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, а тому суд першої інстанції
правильно зробив висновок щодо відсутності доказів, які б спростовували наявні
у матеріалах справи результати перевірки позивача, а також визнання акту
перевірки недійсним.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував, що позивачем порушено ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
що тягне за собою відповідальність, яка передбачена ст. 17 цього закону.

Також, колегія суддів
відзначає, що судом першої інстанції ретельно зроблено перевірку доказів по
справі та надано їм вірну правову оцінку, а саме судом вірно застосовано ст. 11
Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яка діяла на
час спірних відносин, з якої вбачається, що алкогольні напої та тютюнові
вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору, в порядку, визначеному законодавством та
за порушення якого передбачена відповідальність відповідно до ст. 17 цього
Закону.

Тобто, встановивши
порушення, податкові органи повинні прийняти рішення про застосування санкцій у
порядку та розмірах, встановлених законом.

На
підставі статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність
і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності.

Згідно
до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Тобто суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.
184, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Донецької області від 20 травня 2008
року у справі № 34/12а за позовом суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції
м. Маріуполя про зобов'язання представити наказ, направлення на проведення
перевірки та визнання протиправними дії посадових осіб - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді:
В.Г. Яманко

К.П. Горбенко