Справа № 22-а-57/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Гладій С.В.
Справа № 22-а-57/08 Господарський суд Хмельницької області
ряд.ст.зв. № 41
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

12 травня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Славутської обєднаної Державної
податкової інспекції у Хмельницькій області на постанову Господарського суду
Хмельницької області від 16 травня 2007 року по справі № 20/161-НА за
адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 до Славутської обєднаної Державної податкової інспекції у Хмельницькій
області, про визнання незаконним та
скасування рішення № /0 від 11.12.2006 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1602,50 грн., -

в с т а н о в и л
а :

В березні 2007 року позивач
субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Славутської
обєднаної Державної податкової інспекції у Хмельницькій області, в якому
просила визнати незаконним та скасувати рішення № /0 від 11.12.2006
року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1602,50 грн., за
порушення порядку проведення розрахунків, передбаченого Законом України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”

16 травня 2007 року Господарський суд Хмельницької
області прийняв постанову по даній адміністративній справі № 20/161-НА за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 до Славутської обєднаної Державної податкової
інспекції у Хмельницькій області, про
визнання незаконним та скасування рішення № /0 від 11.12.2006 року
про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1602,50 грн., якою позов
задовольнив в повному обсязі.

Суд першої інстанції задовольняючи
повністю позовні вимоги позивача виходив з того, що перевірка позивача, що
проводилась працівниками відповідача була неправомірною, та оскільки така була
неправомірною, то звідси встановлені та виявлені внаслідок такої порушення, які
зафіксовані у відповідному акті, не можуть бути підставою для застосування до
суб'єкту підприємницької діяльності штрафних (фінансових) санкцій.

Вказану постанову оскаржив
відповідач - Славутська
обєднана Державна податкова інспекція у Хмельницькій
області, представник якої в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням, як процесуального так і
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити
нову, якою відмовити повністю в задоволенні позову.

Як на доводи в своїй апеляційній
скарзі представник відповідача
покликається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки факту
виявленого порушення позивачем п.п.1,2,5,9,10,11,13 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”. Факт порушення вказаного закону зі сторони позивача
чітко зафіксовано актом перевірки, на підставі якого було прийнято обґрунтоване
та правомірне рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 1602,50 грн. Судом не надано належної оцінки відповідним
доказам, що свідчать про діяльність позивача без дотримання вимог вказаного
закону, а звідси на порушення вимог чинного законодавства. Крім того судом не
взято до уваги те, що перевірка позивача проведена згідно плану перевірок, щодо
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу суб'єктів підприємницької діяльності, правомірно на
підставі Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” та Указу Президента України „Про деякі
заходи з дерегулювання підприємницької діяльності”, згідно яких в даному
випадку працівники відповідача мали право провести перевірку позивача стосовно
наявності у нього, як суб'єкта підприємницької діяльності ліцензій, патентів,
застосування ним РРО. Вказане свідчить про
те, що судом не надано належної оцінки обставинам справи та доказам, зокрема
надано перевагу доказам, що подав позивач без врахування переконливості доказів
зі сторони відповідача.

Представник
відповідача в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений
про час дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС
України такий проведено у його відсутності.

Позивач в судовому засіаднні доводи
апеляційної скарги заперечила та просить таку залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивачки на зеперечення проти доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає
підстави для її задоволення.

Так відповідно до ст.5 КАС України, адміністративне
судочинство здійснюється відповідно до норм Конституції України, КАС України та
міжнародних договорів, на основі принципів здійснення судочинства.

Згідно ст.7 КАС України одним із принципів здійснення
правосуддя в адміністративних судаї є змагальність сторін, диспозитивність та
офіційне зясування всіх обставин у справі, а зігдно ст.11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах судах здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в надані ними суду доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості та що розгляд справи відбувається не інакше як за позовною
заявою, поданою відповідно до КАС України, при чому суд не може виходити за
межі позовних вимог.

Як вбачається з наявних в справі
письмових доказів, а саме копій Акту перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності № 22010703/2302/22141580/2302 від 24.11.2006 року
(а.с.5) при перевірці позивача працівниками відповідача було виявлено порушення
вимог пунктів 1,2,9,11,13 ст.5 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, та
ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», а
саме встановлено, що розрахункова операція на 32 грн. 90 коп. не проведена
через РРО, не роздруковано розрахунковий документ, не забезпечено відповідності
коштів на місці проведення розрахунків - 202,60 грн., не використовується режим
попереднього програмування по найменуванні, ціні і кількості товарів, не
збережено контрольні стрічки, не виконано щоденного друку фіскальних звітних
чеків, використано РК з порушенням встановленого порядку. Крім того відбувалась
реалізація тютюнових виробів по-штучно.

З матеріалів перевірки вбачається, що
кіоску “Світанок” по вул. Привокзальна, 18а в м. Славута Хмельницької області
на час проведення працівниками відповідача перевірки, щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу,
дійсно перебувало у користуванні суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1.

Вказаний акт перевірки, яким
зафіксовані відповідні порушення, був складений належним чином уповноваженими
на проведення перевірки особами відповідача та в присутності уповноваженого
представника позивача - продавця ОСОБА_2, яка погодилась із наявністю виявлених
перевіркою порушень та зазначила, що з актом згідна і підписала такий.
Встановлені в акті порушення нею були підтверджені і відповідними поясненнями
від 24.11.2006 року (а.с.5 зворот).

Зафіксовані в акті порушення на думку
колегії суддів правомірно стали підставою для нарахування позивачу, згідно
рішення № /0 від 11.12.2006 року (а.с.4) та відповідно до вимог
ст.ст.17,22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” штрафних
(фінансових) санкцій та такі та думку колегії суддів визначено правильно в сумі
1602,50 гривень.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції всупереч вимогам ст.86 КАС України взагалі не було досліджено
та не дано належної оцінки вище вказаним обставинам та доказам, що
підтверджують такі обставини.

Суд першої інстанції, з огляду на
наявність об'єктивно встановленого порушення зі сторони позивача прийшов до
неправильного висновку про те, що позивачем була не дотримана процедура
проведення перевірки, такий висновок є формальним.

Так, як вбачається з оглянутих
матеріалів справи перевірка позивача була проведена згідно з планом перевірки
(а.с.36-38), щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктів підприємницької діяльності на
листопад 2006 року, що затверджений відповідним керівником податкового органу
та на підставі направлень на перевірку №№ 1514,1694 від 15 та 24.11.2006
року (а.с.32-35).

Згідно встановлених обставин,
уповноважений представник позивача, допустив працівників відповідача до такої
перевірки за наявності та пред'явлення ними вказаних документів, був присутній
при проведені такої.

Тому колегія суддів вважає, що невказання в наказі про проведення
перевірки, хоч би однієї з підстав перелічених у ст.11-1 Закону України “Про
держану податкову службу в Україні” для проведення планової чи позапланової
перевірки, не ознайомлення позивача під розписку з направленням на перевірку,
невідповідність направлень вимогам ст.11-2 Закону, непредставлення наказу
керівника податкового органу, невписання в журнал перевірок проведення самої
перевірки, - є безумовно порушенням законодавства, але не може спростовувати
можливе встановлення правопорушення з боку суб'єкта підприємницької діяльності,
а являється підставою для не допуску перевіряючих до перевірки відповідно до
ст.11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не
об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, пунктів 1,2,5,9,10,11,13
ст.5 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст.ст.10,11,11-1,11-2
Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, доводи апеляційної
скарги її спростовують, тому наявно підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та постановлення нової про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Славутської обєднаної Державної
податкової інспекції у Хмельницькій області
задовольнити.

Постанову Господарського
суду Хмельницької області від 16 травня 2007 року по справі № 20/161-НА за
адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 до Славутської обєднаної Державної податкової інспекції у Хмельницькій
області, про визнання незаконним та
скасування рішення № /0 від 11.12.2006 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1602,50 грн. -
скасувати.

В задоволені позову суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Славутської обєднаної Державної податкової інспекції
у Хмельницькій області, про визнання
незаконним та скасування рішення № /0 від 11.12.2006 року про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1602,50 грн.- відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель