Справа № К-11134/07
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28 лютого 2008 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Цуркана М.І.,

суддів: Амєліна
С.Є., Гордійчук М.П., Горбатюка С.А., Юрченка В.В.,

при секретарі - Замезі Ю.І,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Шостка Сумської
області про перерахунок пенсії, стягнення сум недоплаченої пенсії та
відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду
України в м. Шостка Сумської області на
постанову апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Шостка, в якому зазначав, що відповідач безпідставно відмовив йому в перерахунку
пенсії з 1 січня 2004 року, не взявши до уваги 5 років стажу, прирівняного до
роботи в особливо шкідливих умовах у період до 1 січня 1992 року та незаконно
відмовив у виключені з періоду, за який враховується зарплата для обчислення
пенсії, 10 % (6 місяців) тривалості страхового стажу. Просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок пенсії з 1 січня 2004 року, зарахувавши до
стажу його роботи в особливо шкідливих умовах 4 роки 15 днів роботи на виборній
посаді, що передували роботі за списком №1; виключити при перерахунку пенсії
10% страхового стажу; стягнути йому 1554 грн. недоотриманої пенсії з 1 січня
2004 року і стягнути на його користь 3400 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2007
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Постанову
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2006 року було
скасовано та постановлено нову постанову. Зобов»язано управління Пенсійного
фонду України в м. Шостка провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2004
року, зарахувавши до стажу його роботи в особливо шкідливих умовах 4 роки 15
днів роботи на виборній посаді, що передували роботі за списком №1 і стягнути з
управління Пенсійного фонду України в м. Шостка на користь ОСОБА_1 417 грн. 60
коп. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без зміни.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України у м. Шостка, судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного процесуального та матеріального законодавства, що призвело до
постановлення неправильного судового рішення, відповідач просить
скасувати постановлене судове
рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді
справи по суті встановлено, що на 1 січня 1992 року загальний трудовий стаж
позивача становив 30 років 1 місяць і 28 днів, у тому числі пільговий за
списком №1 згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173
- 5 років на ВАТ «Свема», 11 місяців і 15 днів на казенному заводі «Зірка» та 6
років 1 місяць і 11 днів на виборній посаді заступника секретаря парткому ВО
«Свема», що передувало роботі за списком №1. Станом на 1 січня 2004 року
пільговий стаж його становив 10 років 9 місяців 5 днів і 6 років і місяць 11
днів на виборній посаді. При цьому необхідні 10 років пільгового стажу для
призначення пенсії позивач мав станом на 1 січня 1992 року. Пенсія йому
призначена з 26 травня 1995 року.

Апеляційний суд, частково задовольняючи позовні вимоги
позивача в частині зарахування до стажу його
роботи в особливо шкідливих умовах 4 роки 15 днів роботи на виборній посаді, що
передували роботі за списком №1, обґрунтовано зазначив, що відповідно до ч.4
п.109 Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій,
затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590,
робота на виборних та інших відповідальних посадах зараховується до стажу, який
дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах, за умови, що
перерва між роботою на виборних посадах і наступною роботою не перевищує трьох
місяців та якщо роботі на виборних посадах безпосередньо передувала або за нею
безпосередньо слідувала робота, що дає право на пенсію на пільгових умовах або
в пільгових розмірах, а робота позивача на виборній посаді відповідає
зазначеним вимогам.

Доводи касаційної скарги, про те, що,
оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до ст..13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тому до нього не можуть бути застосовані положення
ст..100 цього Закону не можуть бути прийняті судом, оскільки ч.4 ст.13 Закону визначено, що порядок пенсійного забезпечення
осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.

Стаття 100 цього Закону передбачає, що особам, які мають
на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав
право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим
Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених
раніше діючим законодавством.

Відповідно
до вимог ч. 1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Згідно
з ч.3 ст.210 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судами
норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм
процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної
скарги висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст.210, 220, 221, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Сумської
області від 21 березня 2007 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню
не підлягає, крім випадків, передбачених
ст..237 КАС України.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді: Амєлін С.Є.

Гордійчук М.П.

Горбатюк С.А.

Юрченко В.В.