Справа № 2а-99/2008
Суддя: Золотарьов І.Л.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-99
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня
2008 року Первомайський міський суд Луганської області

в складі: головуючого
судді
Золотарьова І.Л.

при секретарі Жилякової
Л.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Первомайське справу за позовом позивача
ОСОБА_1 до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області про визнання дій відповідача незаконними,
покладення обов'язку перерахувати та доплатити щорічну разову грошову
допомогу,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що згідно
законодавства України він є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи у зв'язку з ліквідацією її наслідків та має відповідне посвідчення.
Також, відповідно до п.1 ч.І ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» він має статус інваліда війни другої групи, що
підтверджується посвідченням серії Б № 411059, виданим Первомайським
управлінням праці та соціального захисту населення від 03.12.2002 р.

Згідно
до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. йому щорічно, до 9-го травня,
повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

У червні
2006р. йому стало відомо, що в порушення вимог ч.5 ст.13 Закону №3551 та ч.3
ст.22 Конституції України, у 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роках призначена
грошова допомога, і нараховувалась не повністю.

Частиною
3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних і
виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати
рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.2
Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р №966-ХІІ, що прийнятий
на виконання ч.3 ст.46 Конституції України, передбачає, що прожитковий мінімум
застосовується в тому числі для визначення мінімальних пенсій за віком. Пункт
4.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,

визначеного
законом.

Розмір
прожиткового мінімуму в період з 2003 року по 2007 рік затверджувався
законами про затвердження прожиткового
мінімуму та про Державний бюджет України на відповідний рік, у таких розмірах:

- в 2003
році - 185,00 грн. ( ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового
мінімуму на 2003р.»)

-в
2004р.-284,69грн. (ст..1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму
на 2004рік» 1704-1У від 1 травня 2004 р.)

-в
2005р. - 332грн. (ст..63 Закону України «Про Державний бюджет України на
2005р.» №2285 -1У від 23грудня 2004р.)

-в
2006р. з 1 січня - 350грн., з 1 квітня -359грн., з 1 жовтня -366грн. ( ч.1ст.63
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006р.» №3235-1У від 20грудня
2005р.)

-в
2007р. - 410,06грн. (ст..62 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007р.»)

Фактично
йому здійснена виплата щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі -
860,00грн.

Таким
чином, недоплата складає:

У 2001р. (165,00
х8) = 1320,00грн.

У 2002р.
(185,00х8) = 1480,00грн.

У 2003р. (185,00
х 7) - 100,00 = 1195,00грн.

У 2004р. (
284,69х7) -130,00= 1862,83грн.

У 2005р. (
332,00х7) -270,00= 2054,00грн.

У 2006р. - 0,00грн.

У 2007р. (
410,06х8) -360,00= 2920,48грн.

У 2008р. (
470,00х8) = 3760 грн., загальна сума недоплати становить 14592,31,00грн.

Щодо
порядку здійснення виплат державою, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини державного бюджету, та порядку, затвердженому Законом про Державний
бюджет на відповідний рік, зазначає наступне:- 09.07.2007р Конституційний суд
України виніс рішення по справі №1-29/2007, в якому вказав, що «Аналіз
законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при
прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія
інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є
складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній
рівень життя кожного (ст. 46,48 Конституції України 254к/96-ВР).Зупинення дії
законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і
має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України
254к/9б-ВР)...Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи
громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише
у випадках, передбачених Основним Законом України. ...Конституційний Суд
України неодноразово розглядав за зверненнями суб 'єктів права на конституційне
подання справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про
Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій такими, що не в доповідають Конституції України 254к/9б-ВР (рішення
Конституційного Суду України від 20 березня 2002р №5-рп/2002 А005р710-02)
(справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від березня 2004р №7-рп/2004
(ч007р710-04) (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників
правоохоронних органів), від, 1 грудня 2004р №20-рп'2004 А020р710-04) (справа
про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня
2005 р №8-рп/2005 (2008р710-05) (справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання). Проте, незважаючи на зазначені рішення
Конституційного Суду України, ревізія законами про Державний бюджет України
пільг, компенсацій і гарантій, яку започатковано у 1995році, набула системного
характеру. Вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в
частині другій ст. 95 Конституції України 254к/96-ВР, положення якої
конкретизовано уст.38 Кодексу 12542-14). Встановлений ч.2 ст.95 Конституції
України 254к/9б-ВР, ч.2 ст.38 Кодексу (2542-14) перелік правовідносин, які
регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним. Зі змістом
наведених положень Конституції України 254к/9б-ВР та Кодексу 2542-14
вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий

акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як
плану формування та використання

фінансових
ресурсів, має особливий предмет регулювання від інших законів України:

- він стосується
виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні

потреби, зокрема
і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не
можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також
встановлюватися інше додаткове правове регулювання відносин, що є предметом
інших законів України. Таким положенням закріплено і в ч.3 ст.27 Кодексу
2542-14.

Таким вищевказаним рішенням
Конституційний Суд України
визнав

неконституційною
ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р» якою встановлено,
що виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-XII) здійснюється у
таких розмірах: інвалідам І групи - 450 грн., інвалідам II групи - 360 грн.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону
України « Про Конституційний Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р «У разі
якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають
Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і
втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про
їх неконституційність».

Ст. З Конституції України
передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність
і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ст.8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до
суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст.19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно
до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.22 Конституції України
передбачено, що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи
людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Ст.55
Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб Постановами уряду №486 від 11.04.2002р та №425 від
31.03.2003р п. З, а також частиною 1 ст.17 Закону №3551-XII встановлено, що
виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального
захисту населення, яке є відповідачем за даним позовом.

Просить
суд визнати дії Управління праці та захисту соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області про відмову у проведенні
нарахування недовиплаченої щорічної разової грошової допомоги та її виплати,
незаконними та такими, що порушують його Конституційні права та свободи;
зобов'язати відповідача зробити перерахунок призначеної йому в 2001-2007р.
щорічної грошової допомоги, встановивши її в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком; стягнути з відповідача
на його користь
суму недоплаченої одноразової
щорічної допомоги як інваліду війни II
групи у розмірі 14592,31грн.; зобов'язати відповідача постійно робити
перерахунки його щорічної разової грошової допомоги в разі підвищення розміру
мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Позивач в судове засідання не
з»явился, надав суду заяву в якій
просить суд позов задовльнити в повному обсязі та розглянути справу у його
відсутність.

Представник відповідача Марусєва Л.М. в судове засідання не з»явилась, надала суду
заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, свої заперечення в
якіх вказує, що позов не визнає посилаючись на те, що відповідач до
вимог ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням
виконавчого комітету Первомайської міської ради, а також кінцевім розпорядником
бюджетних коштів. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їж
соціального захисту» № 3551 від
22.10.1993 р. на УІІСЗН
покладається обов'язок здійснення
виплати пільговій категорії громадян щорічної разової грошової допомоги до 9
травня. Фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією Закону № 3551,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які надходять на
рахунок відповідного органу Державного казначейства, який, згідно Положення про
Державне Казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
України № 1232 від 21.12.2005 р.3 здійснює розрахунково-касове
обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за
здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті
зобов'язань та проведенні платежів за цими зобов'язаннями.

Тому
відповідач в здійсненні своєї діяльності в частині виплати разової грошової
допомоги керується бюджетними нормами, а саме: Бюджетним кодексом України,
Законом про Державний бюджет України на відповідні роки.

Відповідно
до вимог п. 8 ст.. 7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, а ст. 23 цього ж-Кодексу
передбачає, що будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення. Частиною другою статті'4 Бюджетного
Кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно -
правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать
положенням Бюджетного Кодексу та ЗУ «Про Державний бюджет України».

Згідно ч.2 ст. 95 Конституції України виключно
Законом України «Про Державний

бюджет України»
на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове
спрямування цих видатків, виходячи з фінансових можливостей держави.

Ст. 29 ЗУ «Про Державний бюджет Україні! на 2007 рік»
встановлено, що щорічна разова грошова допомога, виплачується у наступних
розмірах: інвалідам війни 1 груші - 450 грн., інвалідам 2 групи - 360 гри. Після визначення обсягу
коштів, який виділяється на поточний рік на виплату щорічної разової грошової
допомога, ці кошти розподіляються між головними розпорядниками грошових коштів
та доходять до кінцевого розпорядника - відповідного управління праці та
соціального захисту населення, яке ці кошти виплачує громадянам у межах
затверджених розмірів.

Частина 2 ст. 73 ЗУ «Про Конституційний Суд України» передбачає» що у разі
якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають
Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Первомайське
УПСЗН здійснило виплату щорічної грошової допомоги ветеранам війни до 9 травня
2007 року, на момент виплати допомоги
ст. 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не була визнана
неконституційною, оскільки рішення щодо визнання положень
цієї статті неконституційними Конституційний Суд України прийняв 09.07.2007 р.
Визнати дії УПСЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної
разової грошової допомоги до 9 травня
можливо тільки після визнання незаконними дій Верховної Ради України та
Кабінету Міністрів України, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень тау спосіб, передбачений
чинним законодавством.

Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, вимагаючи
зробити йому перерахунок з 2001року.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши надані докази, заперечення
представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
межах строку звернення до суду встановленого ст. 99 КАС України. Підстав для
поновлення строку звернення до суду про стягнення недоплачених сум з 2001 року
суд не находить. Тому слід задовольнити його позов в частині надання йому
щорічної допомоги до 9 травня 2007р. і 2008р. відповідно в сумах -
2920,48грн. і 3760,00 грн., а всього 6680грн. 48 коп.

В суді прийнято без
заперечень, що позивач є учасником війни
і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», в тому числі і на отримання щорічної разової
грошової допомоги.

Спір стосується тільки
розмірів цієї допомоги.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2007-2008 рік»
інвалідам війни 2-ї групи щорічна грошова допомога
виплачувалась у вказаних розмірах.

Зазначену суму позивач
отримав, що також прийнято в суді без заперечень.

Відповідно до Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивач отримав вказані кошти щорічної допомоги до 9
травня поточного року.

Але, 09 липня 2007 року Конституційний Суд
України прийняв рішення у
справі за конституційним поданням 4 6 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статей 29, 36, частини
другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів
7, 9, 12, 13, 14, 23,
29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян),
яким ст.. 29 Закону України «Про державний бюджет на
2007рік» в частині, що стосується
предмету позову, визнана неконституційною.

Суд прийшов до висновку, що з 09
липня 2007 року у позивача з'явилось право вимоги виплати щорічної разової грошової
допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком. Суд вважає, що вини відповідача в тому, що така допомога в
зазначеному розмірі до цього часу не сплачена, також нема, через відсутність
відповідного фінансування.

Оскільки, відповідно до ст. 150
Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
покладення обв'язку доплатити йому щорічну разову грошову допомогу як
інваліду війни 2 групи в сумі 6680грн. 48коп. підлягають задоволенню.

З приводу того, що Рішення Конституційного Суду України прийнято після
того, як виплата одноразової щорічної грошової допомоги була проведена, суд
вважає за необхідне зазначити, що ця обставина напевно була відома
Конституційному Суду і зазначений Суд не міг прийняти рішення, яке завідомо не
буде виконуватись.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням
Конституційного суду від 09.07.2007р., Законами України "Про
Державний бюджет України на 2007-2008 рік", ст. ст.8,9, 99, 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області у
відмові в перерахунку щорічної разової грошової допомоги незаконними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
доплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни другої
групи за період 2007-2008роки в сумі
6680грн. 48коп. за рахунок коштів
Державного бюджету України.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне
оскарження.

Постанова може бути оскаржена
протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному
адміністративному суді через Первомайський міський суд.

Суддя
І.Л.Золотарьов