Справа № 22-а-3784/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Курнос С.О. Справа № 22-а-3784/08
районний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Пліша
М.А., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Летичівської районної державної
адміністрації Хмельницької області на постанову Летичівського районного суду
Хмельницької області від 06 вересня 2007 року у справі № 2-а-141/07 за позовом
ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Летичівської районної
державної адміністрації Хмельницької області про стягнення недоплаченої разової
грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив стягнути з управління праці та соціального захисту населення
Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі -
УПСЗН Летичівської РДА) на його користь недоплачену разову щорічну грошову
допомогу, передбачену ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, як інваліду війни I групи, у розмірі 10 490 грн. 10
коп. за 2004-2007 роки.

Постановою Летичівського районного суду Хмельницької
області від 06 вересня 2007 року вказаний позов задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену
постанову скасувати і ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що УПСЗН Летичівської РДА належним
чином та відповідно до вимог Законів України про Державний бюджет України на
2004-2007 роки виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового
рішення не були враховані положення бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він є інвалідом війни I групи, якому відповідно до
вимог ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Конституційним Судом України
визнано неконституційними положення Законів України про Державний бюджет
України у частині обмеження розмірів щорічної разової допомоги, передбаченої
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
у тому числі й інвалідам війни. Розмір отриманої позивачем у 2004-2007 роках
разової грошової допомоги до 5 травня не відповідає вимогам зазначеного Закону
і сума заборгованості відповідача перед ОСОБА_1 за спірний період становить
10490,10 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, лише частково відповідають нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни I
групи, якому відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині заборгованості з виплати щорічної допомоги за
2007 рік.

При визначенні розміру такої заборгованості колегія
суддів виходить із того, що станом на 01.04.2007 року розмір прожиткового
мінімуму, а відтак і мінімальної пенсії за віком, становив 410,06 грн.

З врахуванням виплаченої відповідачем у 2007 році
щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 450 грн., сума заборгованості
перед позивачем ОСОБА_1 становить 3650,60 грн. (410,06 х 10 - 450) та підлягає
виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність проведення такої виплати саме УПСЗН Летичівської РДА
в силу вимог ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання покладених на нього зобов'язань, до уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини
у справі “Кечко проти України”).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо аналогічних спірних
виплат за 2004-2006 роки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції
безпідставно не враховано тієї обставини, що положення ст. 34 Закону України
“Про Державний бюджет на 2005 рік” та ст. 30 Закону України “Про Державний бюджет
на 2006 рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги
учасникам війни встановлювався на рівні 400 грн., на предмет конституційності
не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнанні не були та
своєї чинності не втратили.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової грошової допомоги до
5 травня за 2005-2006 спірні роки, на думку колегії суддів, немає.

Крім
того, згідно із ч.4 ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року.

Оскільки
на час прийняття Конституційним Судом України рішення № 20-рп від 01 грудня
2004 року закінчився встановлений законом строк виплати разової грошової
допомоги, колегія суддів приходить до переконання про неможливість задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 у частині проведення таких виплат за 2004 рік.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207
КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької
області від 06 вересня 2007 року у справі № 2-а-141/07 скасувати і прийняти
нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту
населення Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області
провести виплату недоплаченої ОСОБА_1 у 2007 році разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня у розмірі 3650,60 грн.

У задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.М.Багрій

М.А.Пліш