Справа № 22-а-1642/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції: Артемович В.М.
Справа №
22-а-1642/08 Господарський суд Львівської області
№ 63
Справа
№ 31/88 А
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

02 червня
2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Шавеля
Р.М., Заверухи О.Б.

при секретарі
Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості на постанову Господарського суду Львівської
області від 01 вересня 2007 року в справі № 31/88 А за адміністративним позовом
Львівського обласного центру зайнятості до міського виробничого
управління житлово-комунального господарства м. Самбора про стягнення
штрафу в розмірі 850, 00 грн., -

в с т а н о в и л
а :

04 вересня 2007 року
Господарським судом Львівської області прийнято постанову по справі № 31/88 А
за адміністративним позовом Львівського обласного центру
зайнятості до міського виробничого управління житлово-комунального господарства
про стягнення штрафу в розмірі 850, 00 грн.,
якою позов задоволено частково та стягнено із міського виробничого
управління житлово-комунального господарства м. Самбора на користь Львівського
обласного центру зайнятості штраф в розмірі 255, 00 грн.

Прийняту постанову суд першої
інстанції мотивував тим, що правопорушенню
відповідача сприяли бездіяльність позивача, який згідно
п. 6 Положенням про державну службу зайнятості несе відповідальність за
організацію діяльності підпорядкованих йому
структур, та неправомірні дії підпорядкованого позивачу Самбірського міськрайонного центру зайнятості, який без
відповідного дозволу скерував Іноземного громадянина на роботу до відповідача,
хоча згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення» іноземці та
особи без громадянства одержують право на
трудову діяльність лише за наявності в них дозволу на працевлаштування,
виданого державною службою зайнятості
України.

Вказану постанову суду в
апеляційному порядку оскаржив позивач - Львівський обласний центр зайнятості,
представник якого в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову відхилити та стягнути з
міського управління житлово-комунального господарства м. Самбора штраф у сумі 850, 00 грн.

Як
на доводи в своїй апеляційній скарзі представник Львівського обласного центру
зайнятості покликається на те, що не
Самбірський міськрайонний центр зайнятості мав забезпечити іноземця дозволом на працевлаштування, а
працедавець міського виробничого управління житлово-комунального
господарства м. Самбора, визначивши необхідність
праці, саме, іноземного громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1, мав би звернутись до Львівського обласного центру
зайнятості за отриманням дозволу на працевлаштування іноземця. Крім того, представник апелянта вважає, що
відповідач не підпадає
під дію ч. З ст.20 Закону України «Про зайнятість
населення» тому і не відшкодовує службі зайнятості витрати пов'язані з працевлаштуванням,
професійною підготовкою, перепідготовкою, виплатою допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по
безробіттю, у разі відмови у прийнятті на роботу.

Представник апелянта - позивача
Львівського обласного центру зайнятості в судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Представник
позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги,
вважає прийняту постанову суду першої інстанції законною, прийняту з
дотриманням

норм матеріального права, висновки суду є обґрунтованими та відповідають
встановленим обставинам справ, тому підстав для скасування постанови не має.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Так,
суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про порушення
відповідачем вимог ст. 8 Закону України «Про
зайнятість населення», що полягають у працевлаштуванні іноземного
громадянина без відповідного дозволу, що видається позивачем.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд першої інстанції при
вирішенні справи вірно керувався принципом законності, що полягає у праві суду в разі відсутності закону, що регулює відповідні
правовідносини, застосовувати закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія закону). Слід зазначити, що відсутність закону
означає як відсутність відповідного правового акта, так і його
неповноту, тобто відсутність в ньому окремих положень.

Як
встановлено судом першої інстанції, главою 24 ГК
України, зокрема ст. 216, встановлено, що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері
господарювання. При цьому господарсько-правова
відповідальність передбачає застосування господарських та адміністративно-господарських
санкцій. Одним із видів адміністративно-господарських санкцій є
адміністративно-господарський штраф, що являє собою грошову суму, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного
бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок Його стягнення
визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення (ст. 241 ҐК України). Відповідальність суб'єктів
господарювання за використання праці
іноземних громадянин без дозволу на працевлаштування державної служби
зайнятості встановлена ч. З ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення»,
якою передбачено, що у разі використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби
зайнятості України з підприємств, установ
і організацій, незалежно від форм власності, державна служба зайнятості стягує
штраф за кожну таку особу у
п'ятдесяти кратному розмірі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Крім
того, глава 24 «Загальні засади
відповідальності учасників господарських відносин» ГК України містить ст. 219 «Межі господарсько-правової
відповідальності. Зменшення розміру та звільнення від відповідальності», згідно якої якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії
(бездіяльність) другої сторони зобов'язання, суд має право зменшити розмір
відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

При
цьому, судом першої інстанції було правильно встановлено ту обставину, що проаналізувавши норми Господарського кодексу України,
зокрема те, що стаття 219 міститься у главі 24 ГК України, яка, виходячи з її
назви, визначає загальні засади відповідальності учасників господарських
відносин, в тому числі і застосування адміністративно-господарських санкцій, як
одного з видів господарсько-правової відповідальності, суд в порядку аналогії
закону вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму ч. З ст. 219 ГК України.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зменшення розміру
штрафу, який необхідно сплатити відповідачеві за порушення норми ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення»,
оскільки такому правопорушенню відповідача сприяли бездіяльність позивача, який згідно п. 6 Положенням про державну службу
зайнятості несе відповідальність за організацію діяльності підпорядкованих йому структур, та неправомірні дії
підпорядкованого позивачу Самбірського міськрайонного
центру зайнятості, який без відповідного дозволу скерував Іноземного
громадянина на роботу до відповідача, хоча згідно ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про зайнятість населення» іноземці та особи без громадянства одержують право на трудову діяльність лише за
наявності в них дозволу на працевлаштування, виданого державною службою зайнятості України. Також судом
взято до уваги те, що відповідач самостійно припинив вчиняти
правопорушення, звільнивши іноземного громадянина 25.01.2007 р. згідно наказу №
12.

Колегія суддів вважає, що постанова суду
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої
інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Львівського обласного центру
зайнятості, - залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Львівської області від 04 вересня 2007 року в
справі № 31/88 А за адміністративним позовом
Львівського обласного центру зайнятості до міського виробничого
управління житлово-комунального господарства про стягнення штрафу в розмірі 850,
00 грн. - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі прийняття ухвали в порядку
ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному
обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
Р.М.Шавель

О.Б.Заверуха