Справа № 22а-4218/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Гавриленко В.Г. Справа
№ 22а-4218/08
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської обл. (№ 2а-198/07) Рядок статзвіту № 48
Доповідач: Шавель Р.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Олендера
І.Я. та Заверухи О.Б.,

при секретарі - Романишин Р.О.,

з участю осіб, які взяли участь у справі:

пред-ка відповідача - Німак Н.П.,
довіреність № 07/39-01 від 15.01.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Калуської міської ради на постанову
Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 06.12.2007р. у
справі за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги, -

в с т а н о в и л а:

01.10.2007р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив
зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської
ради виплатити йому недоплачену разову щорічну грошову допомогу як учаснику
бойових дій за 2007 рік у розмірі 1770 грн., що передбачена ст.12 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
(а.с.1-2).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від
06.12.2007р. вказаний позов задоволено; зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення Калуської міської ради сплатити на користь
позивача суму одноразової щорічної допомоги в розмірі 1770 грн. за 2007 рік
(а.с.18-19).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської
ради, який покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні
заявленого позову відмовити (а.с.21-22).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що на час проведення виплати
позивачу дія ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щодо виплати разової грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком була призупинена п.13 ст.71 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”. Рішення Конституційного Суду України
щодо відповідності статей Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” прийняте 09.07.2007р., тобто після проведення оплати щорічної разової
допомоги.

Також відповідач веде лише облік пільгових категорій населення та проводить
оплату вже виділених коштів, при цьому не має власних коштів, а тому не може
одноособово нести відповідальність за суму коштів, виділених державним бюджетом
для виплати даного виду допомоги.

Крім цього, застосований судом розмір мінімальної пенсії за віком не може
братися для розрахунку розміру допомоги, оскільки відповідно до ст.28 Закону
України “Про загальнообов'язкове пенсійне страхування” мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання
поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана
скарга задоволенню не підлягає, з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того,
що він є учасником бойових дій, якому відповідно до вимог ст.12 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5-го
травня виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнано
таким, що не відповідає Конституції України положення ст.29 Закону України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, яким обмежувався розмір щорічної разової
допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у тому числі й учасникам бойових дій.

Розмір отриманої позивачем у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в сумі
280 грн. не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості перед
ОСОБА_1, виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за
віком та прожиткового мінімуму за 2007 рік, становить 1770 грн.

Оскільки згідно із ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” та постанов КМ України № 486 від 11.04.2002р.,
№ 425 від 31.03.2003р., № 177 від 18.01.2004р., щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5-го травня у розмірах, передбачених ст.ст.12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, обов'язок
щодо виплати позивачеві заборгованості слід покласти на відповідача у справі.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.4), якому
відповідно до вимог ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” щорічно до 5-го травня виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України положення ст.29 Закону України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до
5-го травня, встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь заборгованості з виплати
щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції правильно визначений
виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму,
встановлених законами України на 2007 рік.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції
про необхідність стягнення спірної виплати саме із Управління праці та
соціального захисту населення Калуської міської ради в силу вимог ст.17-1
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та
постанов КМ України № 486 від 11.04.2002р., № 425 від 31.03.2003р., № 177 від
18.01.2004р.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
розмірів щорічної грошової допомоги як на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань
(рішення Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків
рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає
і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради на постанову Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 06.12.2007р. залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Олендер
І.Я.

Заверуха О.Б.