Справа № 22а-343/2007
Суддя: Суворов В.О.
Дата ухвалення: 2007-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року червня місяця 20 дня Судова
колегія судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

судців - Громіка Р.Д.

- Артеменка І.О.
при секретарі - Пащенко
Т.П.3а участю: ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Саратського районного суду Одеської області від 13 листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Одеської області про
скасування рішення від 25 липня 2006 року № 36-V „Про
розгляд постанови апеляційного суду Одеської області", та зобов'язання їй передати у власність
земельну ділянку 0, 632 га для приватизації,
-

встановила :

06
вересня 2006 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Саратської
селищної ради Одеської області про скасування рішення від 25 липня 2006 року №
36-V „Про розгляд постанови апеляційного суду Одеської
області" та зобов'язання їй передати у власність земельну ділянку 0, 632
га для приватизації.

Обґрунтовуючи
свої вимоги позивачка зазначила, що
відповідно до постанови апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2006
року зобов'язано виконком Саратської селищної ради Одеської області прийняти
обґрунтоване рішення щодо приватизації земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивачки. Але
відповідач своїм рішенням запропонував позивачці та мешканцям будинку АДРЕСА_1
звернутися з заявою про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки.

Відповідач позов
не визнав, вказуючи, що оскаржене рішення ґрунтується на законі.

Постановою
суду від 13 листопада 2006 року позов ОСОБА_1 задоволений частково, рішення Саратської селищної ради Одеської
області № 36-V „Про
розгляд постанови апеляційного суду Одеської області" - скасовано.

Справа
№22а-343/2007 р.

Головуючий
у першій інстанції -Кожокар Т.Я. Категорія
АП: 36

Доповідач - Суворов В.О.

В інший частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови суду
першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання
відповідача надати земельну ділянку, яка
знаходиться у неї в користуванні для приватизації, та прийняття нової постанови, якою задовольнити її вимоги.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно
до ст.
118 ЗК України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву про відповідної районної
ради, Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської селищної ради за місцем знаходженням
земельної ділянки.

Рішення
органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у місячний термін на підставі технічних матеріалів
та документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

В
судовому засіданні встановлено, що
позивачка на підставі рішення виконкому Саратської селищної ради № 389 від 30
листопада 2000 року є користувачем земельної ділянки площею 0, 0632 для
обслуговування житлового будинку.

Позивачка
на підставі постанови апеляційного суду Одеської області звернулася як
користувач спірної земельної ділянки до відповідача про прийняття рішення про
приватизацію земельної ділянки.

Відповідачем
було запропоновано їй з іншими власниками квартир будинку АДРЕСА_1 звернутися з
заявою про передачу земельної ділянки в спільну сумісну власність.

Після
находження заяв від власників квартир розглянуті питання про приватизацію
земельних ділянок.

Судова
колегія вважає, що дане рішення
суперечить ст. 118 ЗК України, оскільки позивачка ставить питання про
приватизацію земельної ділянки, якої
вона користується одноособово, тому
вимоги відповідача про приватизацію земельної ділянки в спільну сумісну
діяльність необгрунтовані.

Крім
того, відповідно до ст.
118 ЗК України громадяни, які
зацікавлені в приватизації земельної ділянки звертаються до відповідача. Як
вбачається з матеріалів справи, мешканці
вказаного будинку, крім позивачки не
зверталися до відповідача з заявою про приватизацію земельної ділянки.

Суд
першої інстанції відмовляючи позивачці в задоволенні позову з посилкою на
те, що порядок передачі у власність
земельних ділянок вирішує орган місцевого самоврядування не врахував вимоги ст.
124 Конституції України,
відповідно до якої юрисдикція суддів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Крім того, позивачка просить суд не надати
їй земельну ділянку, а зобов'язати
відповідача надати земельну ділянку для приватизації.

В зв'язку з
зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв судове
рішення з неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи,
виносячи рішення порушив норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи
і є підставою для скасування постанови з прийняттям нової постанови, якою задовольнити вимоги позивачки.

Керуючись 195,
196, 198 ч.1 п.3, 202 п.
п.1, 4, 205,
207 КАС України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

постановила:

Апеляційною
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову
Саратського районного суду Одеської області від 13 листопада 2006 року в
оскарженій частині - скасувати.

Прийняти
по справі в оскарженій частині нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Одеської області про
зобов'язання надати земельну ділянку площею 0, 632 га., що розташована в АДРЕСА_1 для приватизації -
задовольнити.

Зобов'язати
Саратську селищну раду Одеської області прийняти рішення щодо приватизації
земельної ділянки розташованої АДРЕСА_1,
площею 0, 632 га., яка
знаходиться в користуванні ОСОБА_1.

В іншій частині
постанову залишити без змін.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.