Справа № 22-а-7290/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2008 року справа № 22-а-7290/08

у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка,26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого судді Суддів

Міронової Г.М. Горбенко К.П.,
Яманко В.Г.

при секретарі

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської
ради Луганської області

на постанову

Стахановського міського суду
Луганської області

Від

18 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2
«а»-229/08 (суддя Очеретний О.В.)

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та
соціального захисту населення
Стахановської міської ради
Луганської області

Про

перерахунок стягнення
недоотриманої щорічної разової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання бездіяльності управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області неправомірною та стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги учаснику війни за 2004-2007
роки з подальшим її перерахунком у
майбутньому, згідно змін діючого законодавства.

Постановою Стахановського міського суду Луганської
області від 18 квітня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області задоволено повністю, з відповідача
стягнуто недоплачену одноразову щорічну грошову допомогу за період 2004-2007
років в сумі 4002,21 гривень та зобов'язано
відповідача в подальшому нараховувати та сплачувати ОСОБА_1 щорічну
грошову допомогу, з врахуванням підвищення мінімальної пенсії за віком.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, керуючись ст. 6 Конституції України
управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради
Луганської області здійснювало свої повноваження
у межах і відповідно до законів України: “Про державний бюджет України на 2004
рік”, “Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України
на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”, тобто виплати
грошової допомоги ОСОБА_1
становили: у 2005 року - 50
грн.; у 2006 року - 50 гривень, у 2007 року - 55 гривень. у 2004 року - виплата
не здійснювалась;

В судове засідання сторони не прибули, були повідомлені
належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право
на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися
до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального
захисту населення Стахановської міської ради Луганської
області в 2005 р. - 50 грн., в 2006 р. - 50 грн. та у 2007 р. - 55 грн., у 2004
році виплата не здійснювалась. При цьому відповідач керувався положеннями ст.
44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік”, ст. 34 Закону
України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст. 30 Закону України “Про державний бюджет
України на 2006 рік”, ст. 29 Закону України “Про державний бюджет України на
2007 рік”.

Суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку щодо визнання дій неправомірними за 2004 рік, оскільки
положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004
(v020p710-04) від
01.12.2004 року, проте, невірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком у
2004 році.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2004 року, встановленої у розмірі 277 грн. 35 коп. (92,45 х 3) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової
допомоги як учаснику війни у розмірі 277,35 гривень.

Крім того, з огляду на те, що ст.
34 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік", ст. 30
Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" до
теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України,
апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано
визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу сум щорічної допомоги до 05 травня як учаснику війни
за 2005, 2006 роки. За таких обставин
твердження суду першої інстанції про
невідповідність зазначених норм є передчасними, бо це є прерогативою саме
Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в
цій частини були протиправними.

Також колегія суддів відзначає, що
суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про визнання дій
неправомірними за 2007 рік, оскільки положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням
Конституційного Суду України у
справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача по нарахуванню ОСОБА_1
щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2007 року в розмірі 55 гривень,
встановлених Законом України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, а не в
розмірі 1230,18 грн. (410,06 х 3) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги як учаснику
війни в розмірі 1175,18 гривень (410,06 х 3 - 55).

Стосовно зобов'язання відповідача в
подальшому нараховувати та сплачувати ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу, з
врахуванням підвищення мінімальної пенсії, то у цій частині постанова також
підлягає скасуванню, оскільки Кодексом адміністративного судочинства
України передбачено відновлювати лише
порушені права громадянина, а не ті, які можуть бути порушені в
майбутньому.

Враховуючи зазначене, колегія
суддів вважає, що з відповідача за рахунок державного бюджету на користь
ОСОБА_1 необхідно стягнути недоотриману одноразову грошову допомогу за 2004,
2007 роки, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, у загальній сумі -
1452,53 грн., а саме: у 2004 році - (92,45 х 3)
= 277,25 грн.; у 2007 році - (410,06 х 3) - 55 =
1175,18 грн.

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що
призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської
ради Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Стахановського міського суду Луганської області від 18 квітня
2008 року у справі № 2-а-229/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської
ради Луганської області про перерахунок та стягнення щорічної
грошової допомоги - скасувати.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської
ради Луганської області по недонарахуванню позивачеві
щорічної разової допомоги до 9 травня в розмірах, передбачених ч. 5 ст. 14
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за
2004 та 2007 роки.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської
міської ради Луганської області за рахунок Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 недоотримані суми
щорічної разової грошової допомоги до 9 травня за 2004 та 2007 роки у розмірі 1452, 53 грн.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо стягнення зазначеної
допомоги за 2005, 2006 роки, та у зобов'язанні Стаханівської міської ради
Луганської області робити
нарахувати та сплатити щорічну грошову допомогу у разі підвищення мінімальної пенсії
за віком в подальшому.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий:
Г.М.
Міронова

Судді: В.Г. Яманко

К.П. Горбенко