Справа № 2а-153/2007
Суддя: Перегінець Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-153/2007 року
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Перегінець Л.В.

секретаря Стефанів
Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, командування Повітряних Сил ЗСУ, військової
частини А1349 про визнання дій відповідачів
неправомірними та стягнення недоплаченого грошового забезпечення і грошової
компенсації за неотримане речове майно, суд,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства
оборони України, командування Повітряних Сил ЗСУ, військової частини А 1349 про визнання дій відповідачів неправомірними та
стягнення недоплаченого грошового забезпечення в розмірі 6508,93 грн. і грошової
компенсації за неотримане речове майно в сумі 5048,32 грн.

В судовому
засіданні позивач та представник позивача за довіреністю, ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві. Просили винести
постанову, якою позов задоволити.

Представники відповідачів Міністерства Оборони України та командування
Повітряних Сил ЗСУ в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду
справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача- військової частини А1349 згідно довіреності від 12.03.2007 року, Чепіль А.Я., в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, щодо відшкодування
грошової компенсації за неотримане речове майно
до березня 2000 року в розмірі 2152,13 грн. В решті вимог позов не визнав, посилаючись на те, що
надбавка за безперервну службу нараховувалась позивачу відповідно до
рішення Міністра оборони України, яке видавалось у відповідності до Указу
Президента України „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну
службу" та доводилось до військових частин телеграмами. Крім цього,
позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду. Тому просив в
позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в
військовій частині А1349. Наказом головнокомандувача Повітряних Сил ЗСУ України
від 11.10.2004
року №276 позивача було звільнено з лав
ЗСУ у відставку за станом здоров'я. На виконання даного наказу 18.10.2004р.
командиром військової частини А1349
був виданий наказ №197
про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів
забезпечення з 25.10.2004р.

Відповідно до
Указу Президента України від 05.05.2003
року №389 „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу", міністрові оборони надано право, а не обов'язок,
встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках
до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності,
залежно від стажу у таких розмірах: понад 5
років-до 10%, понад 10 років-до 30%, понад 15 років-до 50%, понад 20 років -до 70%, понад 25 років -до 90%. При цьому, порядок і умови виплати
зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України.

Відповідно до ст.1 зазначеного Указу розроблено Інструкцію про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України, затверджену наказом Міністра оборони
України №149 від 26.05.2003 року, якою визначено порядок і умови виплати зазначених надбавок, зокрема
передбачено, що розмір щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних
Силах України щорічно встановлюється,
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.Як
вбачається з матеріалів справи, щомісячні надбавки за безперервну службу
нараховувались ОСОБА_1 у відповідності з
рішенням Міністра оборони України щодо розміру щомісячних надбавок за безперервну
службу в Збройних Силах України, які доводились до військової частини у вигляді
телеграм.

Позивачем не подано суду доказів, які б вказували
на те, що межі фонду грошового забезпечення були

більшими ніж виплачена надбавка і, відповідно мала місце недоплата. А тому
вимоги позивача в частині

стягнення заборгованості по виплаті надбавки за безперервну службу в
сумі 6508 грн. 61 коп. не
підлягають

до задоволення.

Відповідно до Закону України „Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Військовослужбовці отримують за рахунок держави речове майно,
або за їх бажанням грошову компенсацію замість нього.

Законом України
„Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від і 7.02.2000 року, який
набрав чинності з 11.03.2000
року, призупинена дія ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна. Дана норма діє по даний час.

Як вбачається з довідки №173 військової частини А1349 від 18.10.2004 року грошова компенсація за речове майно не видане ОСОБА_1 до березня 2000 року складає 2152 грн. 13 коп., а грошова компенсація за речове майно, яке повинно бути видано після
березня 2000 року, згідно довідки №174 від 18.10.2004 року складає 2896 грн. 19 коп.

Суд не вважає
пропущеним строк позовної давності, оскільки спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України,
який набрав чинності з 01.09.2005 року-.

Відповідно до
пункту 2.5 Порядку
застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час,
затвердженого наказом Міністра оборони України від 01.10.1998 року №350 військовослужбовці
речовим майном забезпечуються тією військовою частиною, у списках якої вони
перебувають.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що саме з військової
частини А1349 підлягає стягненню грошова
компенсація за речове майно, не видане позивачу до березня 2000 року в сумі 2152 грн. 13 коп., а речове майно не видане позивачу після
березня 2000 року підлягає видачі в натурі. Щодо
позовних вимог до Міністерства оборони України та командування Повітряних Сил ЗСУ слід
відмовити.

Витрати по
оплаті позову судовим збором в сумі 54
грн. 40 коп.
підлягають покладенню на відповідача військову частину А1349.

На підставі
наведеного, відповідно до Закону України „Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України „Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000
року, Указу Президента України від 05.05.2003
року №389 „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу", Інструкції про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України,
затвердженої наказом Міністра оборони України №149 від 26.05.2003
року, Порядку застосування норм
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний
час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 01.10.1998 року №350, керуючись ст.ст.
6, 17, 98, 104, 158, 163
КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України,
командування Повітряних Сил ЗСУ, військової частини А1349 про визнання дій відповідачів неправомірними та стягнення
недоплаченого грошового забезпечення і грошової компенсації за неотримане
речове майно -задоволити частково.

Стягнути з військової частини А1349 (м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола,
119А) в користь ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1) - 2152 грн. 13 коп. грошової компенсації за
речове майно, не одержане ним до березня 2000
року.

Зобов'язати військову частину А 1349 видати ОСОБА_1 речове майно, не одержане
ним після березня 2000 року,
згідно переліку зазначеного в довідці №174
військової частини А1349
на загальну суму 2896
грн. 19 коп.

Стягнути з військової частини А 1349 в дохід
державного бюджету 54 грн. 40 коп. витрат по
оплаті судового збору.В решті вимог в позові відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду (адреса:
м.Львів, вул.Чоловського, 2) через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.