Справа № 22-а-2365/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
інстанції - Кущенко М.Ф. Суддя доповідач
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
липня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Сіренко О.І., Григорова А.М.

при секретарі - Холодній Д.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення на постанову
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2007 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення, Міністерства праці і соціальної
політики, Державного казначейства України, Міністерства Фінансів України, 3-я
особа Конотопське управління Державного казначейства ГУДКУ у Сумській області
про стягнення суми, -

В с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Конотопського Управління праці та соціального захисту населення Сумської
області, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, яким фактично просив визнати
дії відповідача Конотопського Управління праці та соціального захисту населення
Сумської області щодо невиплати йому сум одноразової щорічної допомоги за
2002-2006 роки в розмірі п'яти мінімальних пенсій неправомірними та просив
стягнути з відповідача Конотопського
Управління праці та соціального захисту населення Сумської області суми
одноразової щорічної допомоги за 2002-2006 роки, з урахуванням компенсації за
2006 рік, всього у сумі 3.938,86 грн., посилаючись на те, що він є учасником
бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України ''Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту'' йому щорічно повинна виплачуватися разова
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій, чого відповідач, порушуючи
вимоги вищеназваного Закону, не робив.

На його звернення від 03 квітня 2007 року щодо виплати
суми несплаченої одноразової щорічної допомоги відповідач відмовився провести
виплату.

Постановою
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково.

На користь позивача з Управління праці та соціального
захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської
області стягнута щорічна одноразова грошова допомога за 2006 рік у розмірі 1.545
грн.

Зобов'язано Міністерство праці та соціальної політики
України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України
перерахувати кошти в розмірі 1.545 грн., для здійснення виплати позивачу
ОСОБА_1 яку він просить здійснити за 2006 рік.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду від 22 січня
2008 року Конотопське міське Управління
праці та соціального захисту населення Сумської області звернулось з
апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального
закону просить постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог позивачеві відмовити.

У засідання колегії суддів позивач, представники
відповідачів не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були належним
чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді Харківського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга Конотопського
міського Управління праці та соціального захисту населення Сумської області
підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає частковому скасуванню з підстав
порушення норм матеріального та процесуального права що призвело до
неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положення п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Як вбачається з матеріалів
справи, та дана обставина не спростовується сторонами у справі, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Статтею 12 Закону України ''Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' від 25.12.1998
року (в редакції Закону до 27.12.2007
року) визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь з відповідача 1545
гр. у якості суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових
дій за 2006 рік, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу
РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, -
органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту'' від 22.10.1993 року з наступними
доповненнями, - щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177 „Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' встановлено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту'', у розмірах, установлених законом про державний бюджет на
відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення.

Дійсно у відповідність до ч. 3 ст. 22 Конституції
України, - при прийнятті нових
законів або внесенні
змін до чинних
законів не опускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте саме Конституцією України передбачено (ч. 2 ст.
95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до ст. 23
Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та платежі
з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

Статтею 19 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2002 рік'' від 20.12.2001 року передбачена виплата у 2002 році
щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у
розмірі 80 гр.

Статтею 28 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2003 рік'' від 26.12.2002 року встановлено виплату у 2003 році щорічної
разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у розмірі 90 гр.

Статтею 44 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2004 рік'' від 27.11.2003 року встановлено виплату у 2004 році щорічної
разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у розмірі 120 гр.

Статтею 34 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2005 рік'' від 23.12.2004 року
встановлено виплату у 2005 році щорічної разової грошової допомоги
учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту'' у
розмірі 250 гр.

Статтею
30 Закону України ''Про державний бюджет на 2006 рік'' від 20.12.2005 року
встановлено виплату у 2006 році щорічної разової грошової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту'' у розмірі 250
гр.

Дію частини п'ятої статті 12 Закону України ''Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' зупинено на 2006 рік в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам
війни згідно із п. 18 ст. 77 Законом України ''Про державний бюджет на 2006
рік'' від 20.12.2005 року.

Та обставина, що ОСОБА_1 за 2002 рік була виплачена
разова грошова допомога до 5 травня 2002 року як учаснику бойових дій в розмірі
80 грн., за 2003 рік була виплачена разова грошова допомога до 5 травня 2003
року як учаснику бойових дій у розмірі 90 грн., за 2004 рік - 120 грн., за 2005
рік - 250 грн., за 2006 рік - 250 грн.,
сторонами не спростовується.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004
року № 20-рп/2004 по справі № 1-27/2004 визнані такими, що не відповідають
Конституції України, положення ст. 44 Закону України ''Про державний бюджет
України на 2004 рік'', якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту'' здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам
війни П групи - 160 грн., інвалідам
війни Ш групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам, що
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною - 195 грн., членам сімей
загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників
війни, визнаних за життя інвалідами - 65 грн.

Аналізуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення на його користь з
відповідача по справі 1545 гр. у якості суми недоплаченої щорічної грошової
допомоги як учаснику бойових дій за 2006
рік і вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цієї частині, з
такої підстави, слід відмовити.

Приймаючи рішення щодо відмови в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь 1545 гр. у якості суми недоплаченої
щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2006 рік, колегія суддів не вбачає підстав для
задоволенні вимог позивача в частині стягнення на його користь 336,61 грн. у
якості компенсації за несвоєчасне здійснення цієї виплати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає
необґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо зобов'язання Міністерство
праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України перерахувати кошти в розмірі 1.545 грн., для здійснення
виплати позивачу ОСОБА_1 виплати, яку він просить здійснити за 2006 рік.

Як вбачається з судового рішення, колегією суддів
Конотопського міськрайонного суду Сумської області відмовлено, в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення
на його користь з відповідача по справі суми у якості суми недоплаченої
щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2002-2005 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України, - компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, крім випадків, коли щодо до таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що
позивач по суті спору вважає
неправомірною бездіяльність відповідача Конотопського міського Управління праці
та соціального захисту населення Сумської області щодо не здійснення
нарахування та виплати йому сум одноразової щорічної грошової допомоги в 2002,
2003, 2004, 2005 та 2006 роках в розмірі п'яти мінімальних пенсій, та, як
наслідок таких дій (бездіяльності), просить стягнути з цього відповідача на
його користь заподіяну йому матеріальну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним
судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки пропущення цього строку є підставою для відмови
у задоволені позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін, то
питання про поновлення цього строку вирішується судом лише у судовому засіданні
при розгляді позовної заяви.

У випадку визнання поважною причини пропущення строку суд
продовжує розгляд справи по суті позовних вимог.

Підставою для звернення до суду з таким позовом ОСОБА_1
вказує відмову (дії) відповідача Конотопського міського Управління праці та
соціального захисту населення Сумської області, на його звернення від
03 квітня 2007 року.

Представник відповідача - Конотопського міського
Управління праці та соціального захисту населення Сумської області в судовому
засіданні 30.05.2007 року (а.с. 20) звернувся до суду з заявою, якою наполягав
на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного
суду стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення сум одноразової щорічної
допомоги за 2002-2005 роки.

Як зазначено судом, ОСОБА_1 в 2002-2005 роках отримував
суму одноразової щорічної допомоги в розмірах, які його не задовольняли, проте
до суду за захистом своїх прав він не звертався.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано не прийняті до уваги твердження позивача стосовно того, що про
порушення своїх прав він дізнався лише з відповіді-відмови відповідача в
здійсненні необхідного донарахування та виплати недоплачених йому сум
одноразової щорічної грошової допомоги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196,
198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1, п.п. 1, 4, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопського міського Управління праці
та соціального захисту населення Сумської області - задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 25 грудня 2007 року в
частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації
Сумської області щорічної одноразової грошової допомоги за 2006 рік у розмірі
1.545 грн. та зобов'язання Міністерства
праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України перерахувати кошти в розмірі 1.545 грн., для здійснення
виплати позивачу ОСОБА_1 за 2006 рік -
скасувати.

В задоволенні позовних вимог в даній частині
Маліновському Сергію Миколайовичу - відмовити.

В іншій частині постанову Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 25 грудня 2007
року - залишити без змін.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) О. І. Сіренко

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст постанови виготовлений 28 липня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова