Справа № 2а-490/2007
Суддя: Муранова І.В.
Дата ухвалення: 2007-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-490/2007
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 03 " травня 2007 року 10 год.00хв. Бориспільський міськрайонний суд Київської
області у складі:

головуючого судді - І.В. Муранової

при секретарі - О.В.Бондаренко,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської районної
державної адміністрації Київської області про
зобов'язання видати розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної
ділянки із зміною цільового призначення, та видачу державного акта на
земельну ділянку -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом до
Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, в якому просила
суд зобов'язати Бориспільську районну державну адміністрацію
затвердити технічну документацію із землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, цільове використання якої змінюється з
ведення товарного сільськогосподарського виробництва
на землі для ведення особистого селянського господарства в межах Гірської
сільської ради Бориспільського району Київської області і видати відповідне розпорядження, а також видати державний акт щодо зміни
цільового призначення.

Свої вимоги
позивач обґрунтовує наступним. Вона отримала у спадщину сертифікат про право власності на земельну частку (пай), яка знаходиться на
території, що належить до колективної власності
Відкритого акціонерного товариства «Племінний завод «Бортничі» розміром 1,00 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї
частки в натурі, виданий Бориспільської районною
державною адміністрацією 18 листопада 1997 року за № KB 0247427 та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на
право власності на земельну частку (пай) 18 листопада 1997 року за № 13995. З вересня 1998 року були внесені зміни до сертифікату та зазначено, що
право на земельну частку (пай) передано позивачу
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину. 25 червня 2003 року їй був виданий Державний акт
на право власності на землю серії РІ №291585, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної власності на землю за №218. 21 червня 2006 року Бориспільською районною
державною адміністрацією Київської області позивачці був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового
використання земельної ділянки із ведення
товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого
селянського господарства. 16 серпня 2006 року вона заключила договір з державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» про виготовлення проекту із
землеустрою. 20 листопада 2006 року вона оплатила виготовлення державного акту в сумі 1537 гривень. 9 січня 2007 року була завершена державна експертиза проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки Київським обласним управління
земельних ресурсів, якою визначено, що проект відповідає вимогам чинного законодавства України. В березні 2007 року позивач
звернулась до Бориспільської районної державної адміністрації
з проханням затвердити проект із землеустрою щодо відведення їй земельної
ділянки, цільове використання якої змінюється з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землі для
ведення особистого селянського господарства. Головою адміністрації була накладена резолюція затвердити даний проект і
підготовити розпорядження. Проте 30 березня 2007 року Бориспільська районна державна
адміністрація відмовила позивачу в затвердженні
документації, а також у видачі державного акта щодо зміни цільового
призначення.

В судовому засіданні позивач та її
представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, вважають, що дії відповідача перешкоджають позивачу у реалізації правова
власності на земельну ділянку, яку вона не може використовувати за призначенням.

Представник
відповідача Бориспільської районної державної адміністрації повністю підтримала
письмові пояснення, відповідно до яких
Бориспільська районна державна адміністрація проти позову заперечує в зв'язку з із змінами до Земельного кодексу України,
внесеними Законом України від 19 грудня 2006 року №490-V «Про внесення змін до Земельного
кодексу України щодо заборони

продажу
земель сільськогосподарського призначення до прийняття
відповідних законодавчих актів», відповідно
до якого заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового
призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у
власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних
ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського
господарства, а також земельних
часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу
земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок
для суспільних потреб.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
її представника, представника відповідача дослідивши матеріали справи та надані позивачем документи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
вимог частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю серії РІ №291585 /а.с-22/ позивачу ОСОБА_1 на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,509 гектарів, розташована на території Гірської сільської ради, яку було передано їй на
підставі розпорядження Бориспільської районної державної
адміністрації від 11 березня 2003 року №146 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням Бориспільської
районної державної адміністрації від 21 червня 2006 року №Л-110716.3567.2 «Про надання
дозволу на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки з ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на ведення
особистого селянського господарства» Бориспільська районна державна
адміністрації на підставі ст..ст.20,121 Земельного
кодексу України надала позивачу ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового використання земельної
ділянки з ведення товарного сільськогосподарського
виробництва на ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,509 га на території Гірської сільської ради відповідно до
державного акта серія РІ №1291585.

За замовленням позивача в 2006 році Державним підприємством «Київський інститут
землеустрою» був розроблений «Проект із
землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, цільове використання якої змінюється з ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на землі для ведення
особистого селянського господарства в межах Гірської сільської ради
Бориспільського району Київської області» /а.с.9-36/.

14 березня 2007 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бориспільської
районної державної адміністрації Київської області із письмовою заявою про
затвердження вищезазначеного проекту із землеустрою /а.с-8/.

За змістом
частини 2 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення
земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або
надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Застосовуючи аналогію закону, а саме
в порядку передбаченому частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України Бориспільська
районна державна адміністрація у місячний строк мала розглянути проект
відведення та прийняти відповідне рішення.

30 березня 2007 року листом за №Л 110716.1856.2 виконуючий
обов'язки голови Бориспільської районної державної адміністрації
повідомив позивачу про те, що затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове використання якої
змінюється з ведення товарного сільськогосподарського
виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства в межах Гірської сільської ради Бориспільського району
Київської області є неможливим, посилаючись на Закон
України від 19 грудня 2006 року №490-V «Про внесення змін

до Земельного
кодексу України щодо заборони
продажу земель сільськогосподарського

призначення
до прийняття відповідних законодавчих актів».

Законом
України від 19 грудня 2006 року №490-V «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до
прийняття відповідних законодавчих актів»
пункти 14 та 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України викладені в новій
редакції.

Згідно з
підпунктом «б» пункту 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного
кодексу України в редакції вищевказаного закону до 1 січня 2008 року не допускається купівля-продаж
або іншим способом відчуження земельних
ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та
юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім
передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу)
земельних ділянок для суспільних потреб.

Таким чином, дії Бориспільської
районної державної адміністрації Київської області щодо відмови в затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_1, цільове використання якої
змінюється з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства в
межах Гірської сільської ради Бориспільського району
Київської є правомірними, оскільки повністю відповідають вищенаведеним вимогам підпункту «б» пункту 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Твердження позивача, що діями
відповідача вона позбавлена права використовувати земельну ділянку за призначенням є безпідставними та
необгрунтованими, оскільки право власності позивача на земельну ділянку підтверджується виданим їй Державним актом на право
приватної власності на землю серії РІ №291585, відповідно до якого, а також згідно з вимогами підпункту
«а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України позивач зобов'язана
забезпечувати використання земельної ділянки за
цільовим призначенням тобто для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Відмова відповідача у зміні цільового
призначення земельної ділянки на землі для ведення особистого селянського господарства не позбавляє позивача
можливості використовувати її за цільовим призначенням тобто для ведення
товарного сільськогосподарського призначення.

На підставі викладеного, суд прийшов
до висновку про те, що Бориспільська районна державна адміністрація діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Земельним кодексом України, в зв'язку з чим в
задоволенні позову має бути відмовлено.

Позивач звільнена від сплати
судового збору як інвалід війни, в зв'язку з чим судові витрати в сумі З гривні 40 копійок
підлягають віднесенню за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,11,69,71,86,158-163,186 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: В
задоволенні позову ОСОБА_1
до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання видати
розпорядження про затвердження технічної документації
із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового
призначення, та видачу державного акта на земельну ділянку відмовити.

Судові
витрати по сплаті судового збору прийняти на рахунок держави.

Складання постанови в повному обсязі
відкласти на строк не більше ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду
справи.

Постанова суду
може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі та наступної подачі
апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.