Справа № 22а-686/2008
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 року м.Львів Справа №
22а-686/08

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у
справі судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова О.М.

Яворського І.О.

секретаря
судового засідання Каблак Т.П.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - ОСОБА_1, Вайншельбойма М.І. -
довіреність від 13.06.2007р.

від відповідача - Оніщук В.П. -
довіреність № 95 від 08.01.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою - Державної
податкової інспекції у м.Рівне

на постанову господарського суду Рівненської області
від 11.07.2007р. у справі № 17/448

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.Рівне

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою господарського суду Рівненської
області від 11.07.2007р. позов задоволено. Податкові повідомлення-рішення ДПІ у
м.Рівне № /0/26-2 від 20.08.2002р. та № /1/26-2 від
25.10.2002р. визнані недійсними (нечинними) з моменту їх прийняття.

Постанова суду
першої інстанції, з посиланням на положення ст.ст.1, 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» мотивована тим, що закон визначає єдиний випадок
неможливості включення витрат і оплати ПДВ до податкового кредиту звітного
періоду - у разі не підтвердження витрат по сплаті ПДВ податковими накладними.

При цьому, ТзОВ
Агрофірма «Земля» протягом січня-березня 2002 року поставило позивачу пшеницю
на загальну суму 482612,40 грн. з урахуванням ПДВ (96522,48грн.), що
підтверджується видатковими накладними
ТзОВ Агрофірми «Земля».

Сума податкового кредиту підприємця ОСОБА_1 в розмірі
96522,48грн. за січень-березень 2002 року підтверджено податковими накладними №154 від 25.01.2002 р., №201 від 20.02.2002р. та №382 від 20.03.2002р., виписаними
контрагентом - ТОВ Агрофірмою «Земля». Податкові накладні №154 від 25.01.2002 р., № 201 від 20.02.2002р. та №382 від 20.03.2002р. на загальну суму
482612,40 грн. (в т.ч.
96522,48 грн.ПДВ)
складено відповідно до вимог пп.7.2.1.
ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість» та наказу ДПАУ від 30.05.97 р. №165 «Про затвердження форм податкової
накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт,
послуг), порядку їх
заповнення».

Факт проведення
господарської операції купівлі-продажу пшениці
крім договору купівлі-продажу від 24.01.2002р., накладних
та податкових накладних
підтверджується

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------Головуючий у 1-й інст.суддя Пєтухова М.Г. ряд. ст. зв. № 36

господарський суд Рівненської
області справа № 17/448

доповідач у 2-й інст.суддя
Любашевський В.П

також довідкою ТОВ Агрофірми «Земля» № 649 від
11.09.2002р., листом агрофірми № 605 від 26.07.2002р., листом позивач №
06108102 від 06.08.2002р., квитанцією до прибуткового касового ордера № 141 від
25.01.2002р. на суму 8000 грн. та платіжним дорученням № 49 від 09.09.2002р. на
суму 50000 грн., якими позивач здійснив часткову оплату придбаного зерна.

Щодо ПДВ
в розмірі 10000 грн., сплаченого в загальній інвестиційній сумі 60000 грн.

УКБ Рівненського міськвиконкому, то відповідачем
безпідставно не взято до уваги що 26.06.2001р. сторони підписали зміни до
договору від 31.05.2001р. про дольову участь у будівництві житла, згідно яких
змінено предмет договору з дольового будiвництва індивідуального житлового
будинку на дольове будівництво офісу. Остання операція підлягає оподаткуванню
ПДВ, тому УКБ Рівненського міськвиконкому і була виписана податкова накладна №
73 від 31.07.2001р., згідно якої у податкову декларацію за липень 2001р.
включено до податкового кредиту 10000 грн. ПДВ. Також, в ході перевірки
позивача з питань правильності відшкодування ПДВ за квітень, липень, серпень
2002р. (акт № 956 від 27.11.2002р.) підтверджено придбання матеріалів для
дольової участі у будівництві саме офісного приміщення.

Суд
також зазначив, що відповідно до приписів Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" та Порядку направлення органами державної податкової
служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 21 червня 2001 р. № 253, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 6 липня 2001 р. за N 567/5758 (далі - Порядок №
253), нові податкові повідомлення-рішення приймаються в разі часткового
задоволення скарги платника на суму, яка не була скасована, або в разі
донарахування платежів. Інших підстав для прийняття нових податкових
повідомлень-рішень не передбачено. А тому, спірне податкове
повідомлення-рішення № /1/26-2 від 25.10.2002р. прийняте всупереч
вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за відсутності
підстав для фактично повторного визначення податкового зобов'язання з податку
на додану вартість на ту ж саму суму, на яку складено та надіслано раніше
податкове повідомлення-рішення № /O/26- 2.

Відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати постанову господарського суду Рівненської
області від 11.07.2007р. з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи,
порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить адміністративний суд апеляційної інстанції прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування
апеляційних вимог відповідач зокрема зазначає, що обставинами справи не доведена
сплата позивачем сум ПДВ з господарських операцій з ТзОВ Агрофірма «Земля», що
в силу п.п.7.4.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не надає
права позивачу на формування податкового кредиту.

Також,
відповідно до п.п.7.4.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у
позивача відсутнє право на включення до податкового кредиту сум сплачених при
придбанні матеріальних активів, які не були використанні, при його дольовій
участі з УКБ
Рівненського міськвиконкому, у будівництві офісного приміщення чи житлового будинку.

Позивач у
запереченні на апеляційну скаргу, погоджуючись із висновками суду першої
інстанції, просить постанову суду залишити в силі та в задоволенні апеляційної
скарги відповідача відмовити.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.п.1.7, 1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»
- податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.
Одночасно, бюджетне відшкодування є сума, що підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим
Законом.

Підпунктом 7.4.1
ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що
податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у
разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на
20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього
Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно
п.п. 7.2.1 ст. 7 вказаного Закону - платник податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками - загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Отже,
право на формування податкового кредиту у платника виникає лише при наявності
доказів фактичної сплати ним, у відповідному звітному періоді, сум ПДВ в ціні
придбаних товарів.

Як
вбачається з позовної заяви, матеріалів справи по господарській операції з ТзОВ
"Агрофірма "Земля" приватний підприємець ОСОБА_1 здійснив лише
часткову оплату в загальній сумі 58 000 грн. в той час як загальна сума
податкового кредиту сформованого по даній господарській операції складає
96522,48 грн., що в свою чергу повинно підтверджуватися фактичною оплатою
товару на суму 482 612,4 грн. В матеріалах справи докази оплату товару (виписки
з банку, касові ордери тощо) на суму 482612,4 грн. відсутні, в судові засіданні
такі докази не надані.

Витребувані
судом апеляційної інстанції платіжні доручення (банківські виписки), щодо
підтвердження перерахування на користь ТзОВ «Агрофірма «Земля» коштів в сумі
482 612 грн. 40 коп. позивачем не надано. Одночасно, позивач не заперечує, що
товар ним оплачений лише частково на
суму 58 000 грн.

За даних
обставин, в позивача відсутнє право на формування податкового кредиту на суму
96 522,48 грн.

Одночасно,
посилання суду першої інстанції на п.п.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» як на підставу задоволення позову, без врахування
положень п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону є недостатнім оскільки, п.п.7.5.1 п.7.5. ст.7
Закону встановлена лише дата виникнення права платника податку на податковий
кредит. Проте, для формування такого податкового кредиту у відповідному
звітному періоді 2002 року необхідним є дотримання також положень п.1.8 ст.1, п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Підпунктом 7.4.4, ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" визначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку,
сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Обставинами
справи не підтверджено придбання позивачем матеріальних активів для
використання їх у дольовій участі з УКБ
Рівненського міськвиконкому при будівництві офісного приміщення (житлового будинку).

При цьому,
колегія суддів приймає до уваги, що в акті перевірки № 956 від 27.11.2002р., на
який посилається суд першої інстанції, відповідач зазначивши, що від'ємне
значення чистої суми ПДВ виникло у зв'язку із придбанням позивачем матеріалів
для подальшої реалізації та дольової участі у будівництві приміщення (офісу),
не вказав, на підставі яких саме даних зроблений такий висновок.

Також, судом
першої та апеляційної інстанції не встановлені обставини, які б свідчили про
придбання в 2002р. позивачем матеріалів
для подальшої їх реалізації при дольовій участі у будівництві приміщення
(офісу).

В силу п.3.3, п. 5.3 Порядку направлення органами державної податкової
служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України № 253 від 21.06.2001р, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 06.07.2001р. за № 567/5758, - податкове
повідомлення складається на розраховану суму податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за їх наявності) щодо кожного
окремого податку, збору (обов'язкового платежу). Якщо податковий орган здійснив
розрахунок сум податкових зобов'язань за декількома податками, то складається
відповідна кількість податкових повідомлень. Якщо згідно з законами з питань
оподаткування передбачено декілька термінів сплати розрахованого податковим
органом податкового зобов'язання, то суми, які необхідно сплатити, та
відповідні терміни сплати проставляються в окремих рядках податкового повідомлення.

З
метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового
зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у
разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги
збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове
повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається
(вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного
податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги,
щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке
податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового
зобов'язання. Аналогічні дії здійснюються у разі подання платником податків
повторної скарги.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення-рішення
№ /1/26-2
від 25.10.2002р. прийняте всупереч вимогам Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за відсутності підстав для фактично повторного
визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на ту ж саму
суму, на яку складено та надіслано раніше податкове повідомлення-рішення №
/0/26-
2 є безпідставним та не відповідає нормам закону. Одночасно, твердження суду
про те, що податкове
повідомлення-рішення № /1/26-2
від 25.10.2002р. є повторним визначення податкового зобов'язання
з податку на додану вартість на ту ж саму суму є помилковим.

Враховуючи наведене, постанова господарського суду
Рівненської області від 11.07.2007р. у даній справі прийнята при неповному
з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального права, що
відповідно до ст.ст. 198, 202 КАС України є підставою для її скасування та
прийняття нової постанови, за якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.94, 160, 198, 202, 207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

1. Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне на постанову господарського
суду Рівненської області від 11.07.2007р. у справі № 17/448 задовольнити,
постанову суду скасувати.

2. Прийняти нову постанову, якою у позові
приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Рівне про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Рівне №
/0/26-2 від 20.08.2002р. та № /1/26-2 від 25.10.2002р.
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

І.О.Яворський

Повний текс постанови

виготовлений та підписаний

02.06.2008р.