Справа № 2-а-4189/2008
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09
липня 2008 р. Справа
№ 2-а-4189/08

м.
Вінниця

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Мельник-Томенко Жанни Миколаївни,

При секретарі
судового засідання: Пивовар Інні
Михайлівні

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
1: Майстренко В.Г., представник на
підставі довіреності

відповідач 2:
Томчук М.А., представник на підставі довіреності

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: командування Повітряних Сил Збройних Сил
України (в/ч А 0215) (відповідач 1), військової частини А 0549 (відповідач
2)

про:
визнання протиправними та скасування наказів, стягнення коштів та зобов'язання
до вчинення дій

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до командування Повітряних Сил Збройних Сил України
(в/А 0215) (відповідач 1), військової частини А 0549 (відповідач 2) про
визнання протиправними та скасування наказів, стягнення коштів та зобов'язання
до вчинення дій.

Позов
мотивовано наступним.

Позивач з 31.12.2004
року проходив військову службу на посаді начальника юридичної служби
Командування ПС ЗС України. Наказом Міністра оборони України № 1467 від
25.12.2007 року, звільнений з лав Збройних Сил України. У період з 30 травня по
20 червня 2007 року Правовим департаментом Міністерства оборони України,
проведена перевірка стану претензійно-позовної роботи у військових частинах
Вінницького гарнізону. За наслідками перевірки, представниками МО України, були
складені акти, в яких зазначались недоліки щодо неналежного виконання
посадовими особами вимог нормативних документів з організації та ведення
претензійно-позовної роботи. На підставі цих актів, командувачем ПС ЗС України
був виданий наказ №229 від 22.06.2007 “Про результати перевірки
претензійно-позовної роботи та притягнення винних до дисциплінарної
відповідальності”. Пунктом 2 цього наказу за неналежне виконання вимог
нормативних документів з організації та ведення претензійно-позовної роботи, на
позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Проте,
вказаний наказ не містить обґрунтування в чому позивачем порушено вимоги
нормативних документів з організації та ведення претензійно-позовної роботи.
Тому позивач вважає накладення відносно нього стягнення упередженим,
безпідставним та не правомірним. Крім того, позивачем було подано до суду
позовну заяву щодо недоотримання надбавок, передбачених пунктом 2 Указу
Президента України від 11.12.2001 № 1207/2001 “Про деякі заходи зміцнення
юридичних служб державних органів”. Замостянським районним судом м. Вінниці
позовні вимоги були задоволені. В подальшому Апеляційним судом Вінницької
області рішення першої інстанції були залишені в силі. Позивач вважає, що за
цей випадок 17.08.2007 року наказом №309 п
3 ч 2 „Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"
командувачем ПС ЗС України, за порушення вимог статті 12 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України та невиконання вимог командувача ПС ЗС України щодо
негайних доповідей про подання військовослужбовцями ПС ЗС України позовних заяв
до судових інстанцій, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності
у вигляді “попередження про неповну службову відповідність”. Позивач, вважає,
що вказаний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує його
права, оскільки відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він
подає пропозицію, заяву чи скаргу. Стаття 12 Статуту внутрішньої служби
Збройних Сил України стосується виконання військовослужбовцями службових
обов'язків та не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної
відповідальності військовослужбовця, оскільки звернення до суду гарантується
ст. 55 Конституції України.

Крім того,
ніякі вимоги щодо негайних доповідей про подання військовослужбовцями ПС ЗС
України позовних заяв до судових інстанцій в жодному законі або нормативному
акті не передбачено.

Командування
ПС ЗС України, командувач Повітряних Сил Збройних Сил України у п.2 наказу № 300 від 08.08.2007 позбавив
позивача премії в повному обсязі за особисті незадовільні показники в
командирській підготовці. Позивач вважає п. 2 наказу безпідставним, оскільки
відомості про незадовільні показники в командирській підготовці офіцерів
юридичної служби відсутні.

Крім того, в
період видачі наказів №300 від 08.08.2007 р., №309 17.08.2007 р., позивач знаходився у черговій відпустці. В
порушенні вимог ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України при
накладені дисциплінарних стягнень командувачем ПС ЗС України бесід з позивачем
не проводилось.

Видання
вказаних наказів, відобразилась на розмірі грошового забезпечення позивача, яке
він отримував у значно меншому розмірі, а в подальшому і на пенсійному забезпеченні.

Так,
внаслідок видання наказів №309 від 17.08.2007 позивач не отримував -2047 грн.
82 коп., №300 від 08.08.2007 - 2027 грн. 30 коп., № 229 від 22.06.2007 - 2657
грн. 28 коп. Загальна сума неотриманних коштів складає 6732 грн. 40 коп.

Видання
неправомірних наказів відобразилися і на пенсійному забезпеченні позивача,
оскільки у довідку про додаткові види грошового забезпечення за останні 24
місяця, військовою частиною А0549 не були включені вищезазначені кошти.

Враховуючи
викладене, позивач просить суд, визнати противоправними та скасувати п.2 ч.2 наказу №229 від 22.06.2007р., п. 2
наказу №300 від 08.08.2007 р., п.3 ч.2 №309 від 17.08.2007 р. командувача Повітряних Сил Збройних Сил
України; стягнути з військової частини А0549 матеріальну шкоду у розмірі 6732
грн. 40 коп.; зобов'язати військову частину А 0549 видати позивачу замість
довідки № 12 про розміри
додаткових видів грошового
забезпечення та премії
для проведення обчислення пенсії, нову довідку з урахуванням
відшкодованої матеріальної шкоди.

У судовому
засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, просив суд задоволити позовні вимоги, а також
допустити рішення суду до негайного виконання.

Представники відповідача у судовому засіданні
заперечили проти задоволення позову, з наступних підстав. Наказ Командувача
повітряних Сил Збройних Сил від 22.09.07 № 229
прийнятий обґрунтовано. Так, відповідно до п. 3.5 ст. 3 Положення про
юридичну службу Збройних Сил України, введеного в дію наказом начальника
Генерального штабу -Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.12.05 №202,
старший за посадою в гарнізоні офіцер юридичної служби, відповідно до ст. 14
Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, є помічником
начальника гарнізону з правової роботи. Ст. 14 Статуту передбачено, що помічник
начальника гарнізону з правової роботи підпорядкований начальнику гарнізону
(який в свою чергу відповідальний за організацію претензійно-правової роботи в
гарнізоні). Він відповідає за організацію роботи, спрямованої на правильне
застосування, неухильне додержання та запобігання невиконанню вимог законів та
інших нормативно-правових актів посадовими особами гарнізону. Ст. 8
Положення про юридичну
службу Командування Повітряних
сил Збройних Сил України визначено обов'язки начальника юридичної служби
та зобов'язує позивача аналізувати наслідки розгляду претензій, позовів та
справ у судах і подавати командиру Повітряних Сил Збройних Сил України
пропозиції щодо вдосконалення правового забезпечення діяльності Командування
Повітряних сил ЗС України, а також об'єднань, з'єднань військових частин, ВНЗ
та установ Повітряних Сил ЗС України. Крім цього, позивачем порушено вимоги
Директиви Міністра оборони України від 03.09.04 №Д-35 „Про удосконалення
моніторингу та аналізу скарг військовослужбовців про поновлення на військовій
службі (на посаді), претензійно-позовної роботи та представництва Міністерства
оборони України в юрисдикційних органах України", які чітко зобов'язують
посадових осіб Збройних Сил України вжити всіх можливих заходів щодо вирішення
питань в досудовому порядку і не допустити безпідставних звернень до суду.

Оскільки
заявник не виконав ці вимоги, то рішенням командувача Повітряних Сил ЗС України
його і було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Що стосується
накладання стягнення „неповна службова відповідність", то це стягнення
було накладено на позивача за порушення вимог статті 12 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України. Стаття 12 Статуту чітко зазначає, що
військовослужбовець зобов'язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику
про все, що з ним сталось і стосується виконання ним службових обов'язків.
Оскільки ОСОБА_1 позивався за недоотримання грошових надбавок в грошовому
забезпеченні саме за виконання службових обов'язків, то він зобов'язаний був
доповісти про це командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України (своєму
безпосередньому начальнику).

Враховуючи
те, що під час накладання стягнення та обрання його виду відповідачем було
враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки,
попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та
рівень знань про порядок служби, відповідач вважає свої дії правомірними, а
тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно витягу
з наказу № 401 від 31.12.2004 року начальника Генерального штабу Збройних Сил
України, підполковника юстиції ОСОБА_1 призначено начальником юридичної служби
Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

У
відповідності до п. 2 наказу № 229 від
22.06.2007 року командувача Повітряних Сил Збройних Сил України
геренал-полковника Торончина А.Я., за неналежне виконання вимог нормативних
документів з організації та ведення претензійно-позовної роботи оголошено
догану начальнику юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил
України полковнику юстиції ОСОБА_1.

Згідно п. 2
наказу № 300 від 08.08.2007 року командувача Повітряних Сил Збройних Сил
України геренал-полковника Торончина А.Я., за особисті незадовільні показники в
командирській підготовці позбавлено начальника юридичної служби Командування
Повітряних Сил Збройних Сил України полковника юстиції ОСОБА_1 премії за липень
2007 року у повному обсязі.

Відповідно до
п. 3 наказу № 309 від17.08.2007 року
Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-полковника
Торончина А.Я., за порушення ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил
України розглянути на атестаційній комісії Командування Повітряних Сил України
на предмет відповідності займаній посаді та попереджено про неповну службову
відповідність -начальника юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних
Сил України полковника юстиції ОСОБА_1 та попередити про неповну службову
відповідність - начальника юридичної
Командування Повітряних Сил Збройних Сил України полковника юстиції ОСОБА_1

Відповідно до
довідки військової частини А 0549 № 69 від 09.01.2008 року, внаслідок прийняття
наказів командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 229 від 22.06.2007
року, № 300 від 08.08.2007 року, № 309 від 17.08.2007 року № 330 від 06.09.2007
року ОСОБА_1 недоотримав кошти за весь період в розмірі 6732 грн. 40 коп.

Згідно
витягу з наказу № 1467 від 25.12.2007
року полковника юстиції ОСОБА_1, начальника юридичної служби Командування
Повітряних Сил Збройних Сил України звільнено у запас за п. 63 п.п. “в”.

У
відповідності до п. 3 Положення про юридичну службу Командування Повітряних Сил
Збройних Сил України, затвердженого Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил
України від 26.11.2005 р., основним завдання юридичної служби є організація
правової роботи, спрямованої на правильне застосування, неухильне додержання та
запобігання невиконанню вимог актів неухильне додержання та запобігання
невиконанню вимог актів законодавства, інших нормативних документів
Командування ПС ЗС України, а також об'єднаннями, з'єднаннями, військовими
частинами, ВНЗ та установами ПС ЗС України, їх керівниками та особовим складом
під час виконання покладених на них завдань і функціональних обов'язків.

Згідно п. 5
Положення, юридичну службу Командування ПС ЗС України очолює начальник, якого
призначає на посаду та звільняє з посади за поданням командувача ПС ЗС України
начальник ГШ -Головнокомандувач ЗС України. На посаду начальника юридичної
служби Командування ПС ЗС України призначається військовослужбовець. Начальник
юридичної служби безпосередньо підпорядковується командувачу ПС ЗС України
відповідно до його функціональних обов'язків. З питань організації правової
роботи начальник юридичної служби керується вказівками Управління правового
забезпечення ГШ ЗС України та Правового департаменту Міністерства оборони
України.

У
відповідності до п. 8 Положення, начальник юридичної служби зобов'язаний
аналізувати наслідки розгляду претензій, позовів та справ у судах і подавати
командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України пропозиції щодо вдосконалення
правового забезпечення діяльності Командування Повітряних Сил Збройних Сил
України, а також об'єднань, з'єднань військових частин, ВНЗ та установ
Повітряних Сил ЗС України.

Згідно ст. 14
Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, помічник начальника
гарнізону з правової роботи підпорядкований начальникові гарнізону. Він
відповідає за організацію роботи, спрямованої на правильне застосування,
неухильне додержання та запобігання невиконанню вимог законів та інших
нормативно-правових актів посадовими особами гарнізону. Помічник начальника
гарнізону з правової роботи зобов'язаний: координувати роботу і брати участь у
забезпеченні реалізації державної правової політики у гарнізоні; перевіряти
відповідність законодавству проектів наказів, інших нормативно-правових актів,
що подаються на підпис начальнику гарнізону, та візувати їх за наявності
погодження цих проектів із заінтересованими посадовими особами гарнізону; у
разі невідповідності проекту наказу чи іншого нормативно-правового акта
законодавству подавати письмовий висновок з пропозиціями щодо законного
вирішення відповідного питання для прийняття остаточного рішення начальником
гарнізону; давати висновки стосовно правомірності застосування дисциплінарної
або іншої відповідальності посадовими особами гарнізону до військовослужбовців,
правову оцінку фактам порушення військової дисципліни і правопорядку в
гарнізоні; брати участь разом із відповідними посадовими особами гарнізону в
підготовці заходів щодо зміцнення військової дисципліни і правопорядку в
гарнізоні; організовувати і проводити роботу, пов'язану з підвищенням рівня
правових знань військовослужбовців гарнізону, інформувати про законодавство,
роз'яснювати існуючу практику його застосування, давати консультації з правових
питань.

Як
встановлено судом, підставою для прийняття наказу № 229 від 22.06.2007 року є
результати проведеної перевірки стану претензійно-правової роботи у органах
військового управління, військових частинах, установах та організаціях
Вінницького гарнізону, за результатами якої складено акт від 20.06.2007 року.
Згідно акту перевірки стану претензійно-позовної роботи у військовій частині А
0215, проведеної з 30.05.2007 року по 20.06.2007 року встановлено, що з
об'єднань та військових частин безпосереднього підпорядкування відомості з
питань претензійно-позовної роботи на адресу Командування Повітряних Сил
Збройних Сил України не завжди надаються вчасно та у повному обсязі, що створює
перешкоди для своєчасної, повної та об'єктивної подачі вищевказаної інформації
Командуванням Повітряних Сил Збройних Сил України. Оспорюваний наказ не містить
чіткого посилання на те в чому саме ОСОБА_1 порушено вимоги нормативно-правових
актів, а також не наведено яку саме норму порушено. Із загального змісту наказу
№ 229 від 22.06.2007 року та акту від 20.06.2007 року, а також заперечень
відповідача, можна дійти висновку, що в вину позивача ставиться відсутність
аналізу наслідків розгляду претензій, позовів та справ у судах і неподання
командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України щодо вдосконалення правового
забезпечення діяльності Командувача Повітряних сил ЗС України, а також
об'єднань, з'єднань військових частин, ВНЗ та установ Повітряних Сил ЗС
України, а також неподання вчасно та у повному обсязі відомостей щодо кількості
позовів та коштів, що підлягають виплаті за позовами та кількості коштів,
виплачених на виконання рішень судів. Проте, із абз. 9 п. 6 акту від 20.06.2007
року видно, що у відповідності до розпорядження першого заступника начальника
Генерального штабу Збройних Сил України від 22.05.2007 року № 318 та від
29.05.2007 року № 333 “Про порядок надання донесення з питань
претензійно-позовної роботи у підпорядкованих військових частинах”саме на
оперативного чергового Командування Повітряних Сил Збройних Сил України
покладено обов'язок щоденно до Головного командного центру подавати відомості
щодо кількості позовів та коштів, що підлягають виплаті за позовами та
кількості коштів, виплачених на виконання рішень судів про виплату компенсації
за речове майно, продовольчий пайок, грошового забезпечення та житловим
питанням. Крім того, як видно з наведеного вказані розпорядження прийняті
22.05.2007 року № 318 та 29.05.2007 року № 333, отже враховуючи те, що
перевірка проводилась за період з 01.01.2005 року по 01.06.2007 року, порушення
вказаних розпоряджень могло мати місце з 22.05.2007 року по 01.06.2007 року,
проте в акті відсутні відомості та опис самого порушення, а також дати його
вчинення.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача,
що позивачем порушено вимоги п.п. 3., 5. Положення про юридичну службу Збройних
Сил України, ст. ст. 8, 12 Статуту Збройних Сил України, затвердженого
начальником командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.11.2005
року, оскільки актом перевірки від 20.06.2007 року не виявлено порушень
організаційно-позовної роботи зі сторони позивача, а також не виявлено
будь-яких інших порушень його обов'язків.

За таких
підстав п. 2 ч. 2 наказу № 229 від
22.06.2007 року являється протиправним та підлягає скасуванню.

Наказ № 300
від 08.08.2007 року також не містить чіткого формулювання в чому саме полягають
особисті незадовільні показники в командирській підготовці начальника юридичної
служби ОСОБА_1

Наказ № 309
від 17.08.2007 року містить обґрунтування, відповідно до якого полковник
юстиції ОСОБА_1 не виконав вимоги командувача Повітряних Сил Збройних Сил
України щодо здійснення негайних доповідей про подання
військовослужбовцями Повітряних Сил
Збройних Сил України позовних заяв до судових інстанцій, що являється
порушенням вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Вказаний наказ знову не містить посилання на дату порушення, а також обставини
вчиненого порушення та ступеню вини позивача.

Також судом
встановлено, що з 03.08.2007 року по 17.09.2007 року ОСОБА_1 знаходився у
відпустці, про що свідчить відпускний квиток № 945 від 03.08.2007 року. У
вказаний період, а саме 08.08.2007 року та 17.08.2007 року відносно ОСОБА_1
винесені накази № 300 та № 309. Вказані дії відповідача являються порушенням
вимог ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки з позивачем
не проведено бесіду, а також прийнято рішення про застосування до нього
дисциплінарних стягнень без його участь. Вказане також позбавило позивача права
визначеного в ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на
оскаржування даних рішень, в разі незгоди з ними.

Крім того, у
відповідності до атестаційної картки військовослужбовця ОСОБА_1 відповідає
займаній посаді.

Також, у
відповідності до ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на
військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок,
можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені Статутом і
відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі
командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до
ст. 84 вказаного Статуту , прийняттю рішення командиром про накладення на
підлеглого дисциплінарного стягнення
може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою
уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.

Згідно ст. 87
Статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб
від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у
разі провадження службового розслідування -протягом місяця від дня його
закінчення.

Судом
встановлено, що при прийняті оспорюваних наказів стосовно позивача, порушено
порядок накладення дисциплінарних стягнень, визначеного ст. ст. 83, 84, 87
Статуту, а саме не конкретизовано які саме норми яких нормативно-правових актів
порушено позивачем, не визначено ступінь його вини, не встановлено дату
вчинення правопорушення, прийнято рішення про застосування дисциплінарних
стягнень без проведення бесіди з позивачем, а також без відома позивача, який
знаходився у відпустці, чим порушено його право на оскарження прийнятого
рішення у визначені Статутом строки.

Враховуючи
викладене, накази в частині застосування до позивача дисциплінарних стягнень, а
також позбавлення премії прийняті відповідачем з порушенням встановленого для
їх прийняття порядку, не відповідають дійсним обставинам справи, прийняті без
участі особи, відносно якої приймалось рішення, суд визнає їх протиправними та
скасовує.

Суд вважає,
що позовна вимога щодо стягнення з відповідача недоотриманих коштів в розмірі
6732 грн. 40 коп. підлягає задоволенню, оскільки підтверджується довідкою
відповідача № 69 від 09.01.2008 року, а також недоотримання вказаної суми
являється наслідком неправомірного застосування до позивача дисциплінарних
стягнень.

Оскільки
розмір додаткових видів грошового забезпечення та премії що недоотримані
позивачем в розмірі 6732 грн. 40 коп. впливають на розмір пенсії останнього,
суд вбачає підстави для зобов'язання відповідача видати позивачу довідку
необхідну для визначення розміру його пенсії.

Позовна
вимога щодо звернення постанови суду до негайного виконання також підлягає
задоволенню, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд,
який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову у разі
стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених п. 1., п. 2 ч 1
цієї статті.

При вирішенні
даної справи суд також керувався наступним.

Відповідно до
ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі,
у межах повноважень
та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням
повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)
безсторонньо (неупереджено);

5)
добросовісно;

6)
розсудливо;

7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;

8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням
права особи на участь у процесі
прийняття рішення;

10)
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1
ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади,
органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доказування в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення,
дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач не виконав обов'язок щодо доказування, не
довів правомірність свого рішення.

Враховуючи
викладене, з урахуванням обставин справи та сукупності зібраних доказів,
суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 163, 167, 186, 255, 257 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ
:

Позов
задоволити повністю.

Визнати
протиправними та скасувати п. 2. ч. 2 наказу № 229 від 22.06.2007 року, п. 2
наказу № 300 від 08.08.2007 року, п. 3 ч. 2 № 309 від 17.08.2007 командувача
Повітряних Сил Збройних Сил України.

Стягнути з
військової частини А0549 на користь
ОСОБА_1недоотримані кошти у розмірі 6732 грн. 40 коп.

Зобов'язати
військову частину А 0549 видати довідку про додаткові види грошового
забезпечення та премії для обчислення пенсій з урахуванням недоотриманих коштів
у розмірі 6732 грн. 40 коп.

Постанову в
частині стягнення з військової частини А0549 на користь ОСОБА_1недоотриманих
коштів в розмірі 6732 грн. 40 коп. звернути до негайного виконання.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
14.07.08

Суддя/підпис/ Мельник-Томенко
Жанна Миколаївна