Справа № 22а-586/2007
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2007-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02»
серпня 2007 року м. Одеса

Колегія суддів
Одеського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді
- Яковлева
Ю.В.

судді - Милосердного М. М. судді -
Димерлій О.О. при секретарі -
Кокшаровій К.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Білгород-Дністровської міської ради на
постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10
квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Білгород-Дністровської міської ради про
утримання недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учасникам бойових
дій,

встановила:

Позивач
05.07.2006 року звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення з
відповідача недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учасникам
бойових дій, у якому просив суд стягнути
з відповідача суму недоплаченої одноразової щорічної допомоги учасникам бойових
дій у розмірі 3443, 75 гривень, вказуючи,
що він є учасником бойових дій. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилався на те, що згідно ст. 12
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
доповненнями до Закону від 25.12.1998 року № 367-Х1У, 22.12.1995 № 488/95-ВР, позивачу щорічно до 5-го травня повинна
надаватися одноразова грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій, як учаснику бойових дій.

Але, всупереч вимогам, закону призначена йому грошова допомога за
2003, 2004, 2005,
2006 роки виплачувалася в неповному обсязі.

Свої позовні
вимоги, позивач у судовому засіданні
підтримав повністю.

Представник
відповідача з позовом не погодилась,
просила суд відмовити у його задоволенні, вказуючи,
що Управлінням ПСЗН виконкому Білгород-Дністровської міської ради
здійснено нарахування та виплата одноразової щорічної допомоги позивачу
згідно ст. 28 Закону України «Про державний бюджет
України на 2003 рік» у розмірі 90 гривень,
ст. 44 Закону України «Про
державний бюджет України на 2004 рік» у розмірі 120 гривень, ст.
34 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» у розмірі 250
гривень, згідно Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» - 250 гривень.

Головуючий
І інстанції суддя - Лозун О.Ю. Справа
№22а-586/2007 р.

Доповідач
суддя - Яковлев Ю.В. Категорія
№ 36

Це не є
порушенням, оскільки Конституція України
не містить норм, які б встановлювали
залежність одного закону від іншого. Прийняті Верховною Радою закони є актами
рівної юридичної сили.

Постановою
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. З Управління ПСЗН виконкому
Білгород-Дністровської міської ради стягнуто на користь позивача 3443 гривні 75
копійок, у якості суми недоплаченої
одноразової щорічної допомоги.

В
апеляційній скарзі Управління ПСЗН виконкому Білгород-Дністровської міської
ради, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
постанову суду скасувати, ухвалити нову
постанову про відмову позивачу в задоволенні його позову.

Заслухавши
доповідача, доводи апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість
постанови суду в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
1-ї інстанції правильно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно ст. 12
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
доповненнями до Закону від 25.12.1998 року № 367-ХІУ, 22.12.1995 № 488/95-ВР позивачу щорічно до
5-го травня повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі в розмірі
5-ти мінімальних пенсій, як учаснику
ройових дій.

Всупереч
вимогам закону призначена позивачу грошова допомога за 2003, 2004,
2005, 2006 роки виплачувалася в
неповному обсязі.

Так, у 2003 році виплачено - 90 гривень; у 2004
році виплачено -120 гривень у 2005 році - 250 гривень у 2006 році - 250 гривень

Мінімальна
пенсія за віком у 2003 році згідно Постанови Кабінету Міністрів № 279 від
13.03.2002 рік складала 47, 30 гривень ; у 2004 році, згідно Закону України № Ю58-ІУ від 09.07.2003
р. складала 92, 45 гривень у 2005 році,
згідно з Законом України № 2291 -ГУ
від 23.12.2004 року складає 332, 00
гривень, у 2006 році згідно зі ст. 65
Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" складає з 1
квітня 2006 року - 359 гривень.

Тому сума виплат
повинна складати:

У 2003 році -
47, 30 х 5 = 236, 50 гривень;

У 2004 році -
92, 45 гривень х 5 = 462, 25 гривень;

У 2005 році -
332, 00 гривень х 5 = 1660, 00 гривень;

У 2006 році -
359, 00 гривень х 5 = 1795, 00 гривень.

Таким
чином, недоплата склала:

В 2003
році - 146, 50 гривень; в 2004 році -
342, 25 гривень; в 2005 році - 1410, 00
гривень; в 2006 році -1545, 00 гривень,
у зв'язку з чим сума недорахованої та недоплаченої позивачеві грошової
допомоги складає 3443, 75 гривень.

Проаналізувавши
діюче законодавство України, колегія
суддів вважає, що виходячи з вимог ст. 22
Конституції України, при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів,
держава не вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод, у тому числі і для членів сім'ї
загиблого на війні, відносно яких Закон
(№3551-XII) встановив, що
нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування., які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Також
колегія суддів приймає до уваги правову позицію Конституційного Суду
України, який неодноразово розглядав
питання щодо конституційності положень Законів України про Державний бюджет
України у частині обмеження пільг,
компенсацій і гарантій, на які
відповідно до чинного законодавства мають право окремі категорії громадян. Для
значної кількості громадян України пільги,
компенсації і гарантії, право на
які передбачено чинним законодавством, є
додатком до основних джерел існування,
необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього
життєвого рівня ( ст. 48 Конституції
України), який принаймні не може бути
нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого Законом (ч.3
ст. 46 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається. Конституційний Суд України ще звернув
увагу на те, що практика ревізування
пільг, компенсацій і гарантій
триває, а це суперечить вимогам ст. 2
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
згідно з якою права та пільги для ветеранів і членів їх сімей, встановлені раніше, законодавством України і законодавством
колишнього Союзу РСР не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни (ч. 2);
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними (ч. 3).

За таких
підстав колегія суддів вважає, що
положення Законів України „Про Державний бюджет" не можуть бути
застосовані, оскільки вони суперечать
нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно
ч. 1 ст.
17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини",
суди України, при розгляді
справ, застосовують Конвенцію про захист
прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду - як
джерело права.

Згідно
зі ст.
1 Протоколу № 1 до вказаної Конвенції,
кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття „власності", яке міститься у ч. 1 ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та
залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги,
що становлять майно, можуть також
розглядатись як „майнові права" і,
таким чином, як власність.

Європейський
Суд з прав людини при розгляді справи „ОСОБА_2 проти України"
зауважив, що в межах свободи дій держави
визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету.
Держава може вводити, припиняти чи
закінчити виплату таких надбавок,
вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає
виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги,
необхідні для цього, органи влади
не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах,
доки відповідні положення є чинними. У зв'язку з чим Європейський суд не
прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів -
Закону України, відповідно якому
встановлені надбавки з бюджету і який є діючим,
та Закону України „Про державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.
Європейський суд не прийняв і аргумент Уряду України щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань. А оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної
допомоги членам сім'ї загиблих ветеранів війни до Дня Перемоги є чинними, позивач,
який є членом сім'ї загиблого,
має право на її одержання, то
органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

У
зв'язку з чим колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду 1-ї інстанції
про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З огляду
на вище означене, колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно і
в достатньому об'ємі встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є не суттєвими і
висновків суду не спростовують.

Керуючись
ч. 1 ст.
195, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200 та п. 1 ч. 1 ст.
205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Білгород-Дністровської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від. 10 квітня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Білгород-Дністровської міської ради про утримання
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.