Справа № 2а-473/2007
Суддя: Серьодкіна І.М.
Дата ухвалення: 2007-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-473/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року Галицький районний суд м. Львова в складі

колегії суддів:
головуючої - судді - Серьодкіної І.М.

суддів - Романюка М. Ф., Ванівського О.М.

при
секретарі - Чорній Н.І.

за
участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника
відповідача -
ОСОБА_2,

представника
третьої особи начальника ГУМВС України у Львівській області Цимбалюка М.М. Гордюка С.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_3 до
Міністерства внутрішніх справ України за участю третьої особи начальника
Головного Управління МВС України у Львівській області Цимбалюка Михайла
Михайловича про визнання нечинними наказів та поновлення на посаді, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання нечинними наказу
Міністерства внутрішніх справ України №16 о/с від 18.01.2005 року "По
особовому складу", наказу МВС
України №70 о/с від 09.02.2005 року "По особовому складу" та
поновлення на посаді начальника Управління МВС України у Львівській області.
Свої вимоги мотивував тим, що в січні
2005 року перебував на посаді начальника Управління МВС України у Львівській області.
09.02.2005 року наказом МВС України його було увільнено з посади начальника та
призначено заступником начальника Департаменту інформаційних технологій.
09.02.2005 року наказом №70 його було увільнено з посади заступника начальника
Департаменту інформаційних технологій. Вважає дані накази незаконними та
такими, що порушують його права, оскільки посада генерала-майора, яку він займав до 18.01.2005 року відносться
до вищого начальницького складу та є вищою за посаду заступника начальника
Департаменту інформаційних технологій. Підставою переміщення його на нижчу
посаду в оскаржуваному наказі №16 о/с від 18.01.2005 року зазначається його
рапорт, однак такого рапорту він не
писав та не мав наміру писати, на той
час перебував за кордоном. А тому
вважає, що у відповідача не було підстав
для переміщення його на нижчу посаду. Своє звільнення вважає також
незаконним, оскільки жодного
дисциплінарного проступку не вчиняв, з
цього приводу не проводились службові розслідування, їх результати йому не оголошувались. А тому
вважає, що наказ №70 о/с від 09.02.2005
року "По особовому складу" не ґрунтується на чинному законодавстві.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення, аналогічні фабулі заяви та уточнив, що на час видання наказу №70 о/с від
09.02.2005 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того просив
поновити строк звернення до суду,
оскільки такий пропущений з поважних причин: позивача було піддано
політичним переслідуванням, порушено
кримінальні справи, постанови про
порушення яких на даний час скасованодакі постанови на даний час не змінені, не
скасовані і набули чинності. Просив адміністративний позов задоволити, поновивши строк звернення до суду.

Представник
відповідача позов заперечив та пояснив,
що з моменту видання наказів, що
стали підставою звернення позивача до суду пройшло більше двох років. Позивач
пропустив строк звернення до суду без поважни причин. Крім того позивач
18.01.2005 року особисто подав рапорт на переведення з посади начальника УМВС
України у Львівській області на посаду першого заступника начальника
Депапртаменту інформаційних технологій,
а тому було видано оспорюваний наказ №16о/с від 18.01.2005 року. Наказом
від 09.02.2005 року №70 о/с позивача було увільнено з посади заступника начальника
Департаменту інформаційних технологій та було надано чергову відпустку за 2005
рік з 09.02.2005 року до 21.03.2005 року з

2

подальшим
визначенням проходження служби в порядку, установленому Положенням про
проходження служби рядовим та начальницьким складом оргінів внутрішніх справ. Просив
в адміністративному позові відмовити. При цьому представник відповідача
додатково пояснив, що рапорта
позивача про перевід його на нижчу посаду він не бачив і чи такий взагалі є
йому не відомо. Разом з тим, такого рапорта суду він представити
не може, бо не знає, чи такий є.

Представник
третьої особи начальника ГУМВС України у Львівській області Цимбалюка М.М. позов заперчив з підстав, викладених представником відповідача.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід
задоволити, поновивши строк звернення до
суду.

Кодекс
адміністративного судовчинства всатновлює річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи.

Відповідно
до ч.2 ст.100 КАС України якщо суд
визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і
вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Як
вбачається з матеріалів справи,
постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2007 року
(а.с. 10-20) було скасовано постанову
заступника Генерального прокурора України від 26.08.2005 року про скасування
постанови про закриття кримінальної справи відносно особи та порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених
ст. 157 ч.2, ст. 364 ч.3 КК
України. З даної постанови слідує, що відносно
позивача протягом 2005 року порушувались кримінальні справи та скасовувались
постанови про порушення кримінальних справ.

Питання
застосування політичних репресій щодо позивача було предметом роботи
міжнародного колоквіуму, який відбувся
3-4 квітня 2007 року в м. Львові і в якому приймали участь адвокати високого
рівня з Німеччини, Росії та України який
в своїх висновках та рекомендаціях визнав політичне переслідування позивача, а
відтак вважали би за доцільне вжити заходи щодо поновлення ОСОБА_3 на попередній посаді, що послужило би формою
відновлення його ділової репутації і сигналом незаконного попереднього
кримінального переслідування.При цьому слід зазначити, що постановою від
26.08.2005 року була порушена кримінальна справа відносно позивача за ст.
ст. 157 ч.2, 364 ч.3 КК України, яка скасована лише 19.02.2007 року
постановою Печерського районного суду м. Києва і в порушенні такої відмовлено
за відсутністю в його діях складу злочину.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що позивач не міг вчасно звернутися до суду за захистом
свого права, а відтак визнає поважність
причини пропуску не звернення до суду.

Отже, позивач з поважних причин пропустив строк
звернення до суду та такий слід поновити.

Згідно
наказу №826 о/с від 02.12.2003 року "По особовому складу", позивача було призначено начальником
Управління МВС України у Львівській області.

Порядок
проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ
України визначається "Положенням про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Україської РСР", затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991
року №114.

Станом
на 18.01.2005 року позивач перебував у спеціальному званні генерал-майора.

Згідно
п. 2 даного Положення особам, які
перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються спеціальні звання. До вищого
начальницького складу належать: генерал-майор міліції, генерал-лейтенант міліції...

Оскажуваним
наказом №16о/с від 18.01.2005 року позивача - генерал-майора міліції
ОСОБА_3 було призначено першим
заступником начальника Департаменту інформаційних технологій. Підставою видачі
даного наказу зазначається рапорт позивача від 18.01.2005 року.

Представник
позивача зазначив, що його довіритель такого рапорту не писав, оскільки
перебував за межами України. При цьому суд, враховуючи специфіку роботи
Міністерства внутрішніх справ, не
приймає до уваги твердження представника відповідача, про

3

те, що позивач
міг в один день написати рапорт про перевід на нижчу посаду та в той же день
перетнути кордон України на Рава-Руській митниці.

Як
вбачається з копії закордонного паспорта позивача (а.с. 9), ОСОБА_3
18.01.2005 року перетнув кордон (виїхав) за межі України в МП Рава-Руська та перебував за
кордоном.

Представник
відповідача представити суду оригінал чи копію згаданого вище рапорту, який став підставою видання наказу №16 о/с
від 18.01.2005 року відмовився,
покликаючись на технічні причини та зазначив, що даного рапорту не бачив.

Таким
чином судом приймається до уваги факт відсутності рапорту на підставі якого
позивача було призначено на посаду першого заступника начальника Департаменту
інформаційних технологій.

Згідно
Наказу Головного Архівного Управління при Кабінеті Міністрів України МВС
України «Про затвердження Положення про Галузевий державний архів Міністерства
внутрішніх справ України» від 03.07.1995 року з наступними змінами та
доповненнями, документи з особового
складу органів, підрозділів, внутрішніх військ МВС України підлягають
тимчасовому зберіганню в Галузевому державному архіві Міністерства внутрішніх
справ України. П.6 даного Положення передбачено, що види документів та строки їх передачі до
державних архівів визначаються МВС України за погодженням з Державним комітетом
архівів України.

Відповідно
до Наказу Головного архівного управління при KM УКраїни
N 41 від 20.07.1998 року,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.1998 р.за N
576/3016 «Про затвердження Переліку типових документів» п.513 якого
передбачає, що Особові справи
(заяви, анкети, автобіографії, копії і витяги з наказів про прийняття, переміщення,
звільнення, оголошення
подяк, копії особистих документів, характеристики, листки з обліку кадрів)
керівників вищих, органів державної
влади; осіб, які мають найвищі ступені
відзнаки й почесні звання; керівників організацій загальнодержавного
значення...зберігаються постійно. Довідки з місця проживання, медичні довідки та інші документи
другорядного значення - 3 роки після звільнення. Особові справи службовців ...
зберігаються 75 років.

Таким
чином документи з особового складу органів МВС повинні зберігатися в архіві в
письмовому вигляді в книгах обліку, а не
виключно в комп'ютерній базі, таким чином
суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на неможливість
представлення суду ряду документів по технічних причинах.

Згідно
п.42 Положення переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу
провадиться: а) на вищі посади - в порядку просування по службі; б) на
рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в
місцевостях, що зазнали радіоактивного
забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з
врахуванням їх ділових і особистих якостей,
стану здоров'я, віку та
підготовки за новою спеціальністю; в) у зв'язку з початком навчання у закладах
Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР - при
звільненні зі штатної посади, а також у
разі призначення на посаду після закінчення навчання; г) на нижчі посади - за
підставами, передбаченими пунктом 45
цього Положення. Рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається
відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і коллективу працівників.

П.45
передбачає, що переміщення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться: а) при скороченні
штатів; б) за станом здоров'я згідно з висновком військово-лікарської комісії;
в) за особистим проханням; г) за службовою невідповідністю, виходячи з професійних моральних і особистих
якостей; д) у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ Української РСР або за клопотанням товариського суду
честі середнього і старшого начальницького складу. Переміщення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу на нижчі посади при скороченні штатів і за станом здоров'я
провадиться прямими начальниками в межах наданих їм прав за умови, якщо немає можливості для призначення на
рівнозначну посаду. Зниження в посаді в порядку дисциплінарного стягнення
провадиться начальником, якому таке
право надано Дисциплінарним статутом

4

органів
внутрішніх справ Української РСР. У наказах по особовому складу про переміщення
осіб середнього, старшого і вищого
начальницького складу на нижчі посади зазначаються підстави переміщення, передбачені цим пунктом. Подальше просування по
службі осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу, які були
переміщені на нижчі посади провадиться в порядку, встановленому пунктом 43 цього Положення і
Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ Української РСР.

Судом не
встановлено наявність підстав,
передбачених законодавством для видання наказу №16 о/с від 18.01.2005
року «По особовому складу.

Таким
чином, наказ №16 о/с від 18.01.2005 року
видано відповідачем незаконно, без
достатніх правових підстав.

Оскаржуваним
наказом №70 о/с від 09.02.2005 року "По особовому складу" позивача
було увільнено з посади заступника начальника Департаменту інформаційних
технологій та надано чергову відпустку за 2005 рік з 09.02.2005 року до
21.03.2005 року з подальшим визначенням проходження служби в порядку, установленому Положенням про проходження
служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Положенням
про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР не передбачено звільнення (увільнення) з посади. Дане положення
передбачає звільнення зі служби у запас та у відставку, зокрема п.64 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком
- при досягненні віку, встановленого для
них пунктом 7 цього Положення. Крім того,
за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у
пільговому обчисленні), і яким
додосягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і
менше, а за їх бажанням при досягненні
цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу -у разі
визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час -
обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в)
через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової
служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го
ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання
їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через
скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на
службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за
власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових
обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші
міністерства і відомства (організації). П.65. - особи рядового і начальницького
складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а)
за віком - при досягненні граничного віку,
встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність"
для перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання; б) через хворобу - уразі визнання їх непридатними
до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно
до п.15 Указу Президії Верховної ради УРСР «Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ Української РСР» від 29.07.1991 року, чинного на час винесення оскаржуваних наказів
(втратив чинність 05.04.2006 року згідно Закону України від 22..02.2006 року
«Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» звільнення з
органів внутрішніх справ є одним з видів стягнення.

П.27
Дисциплінарного статуту передбачає, що
звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є
крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне
порушення дисципліни або вчинення проступку,
несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Згідно
п.28 дисциплінарне стягнення не може бути накладено у період перебування особи
у відпустці чи під час її хвороби, або
якщо з дня вчинення проступку минуло більше року. В цей строк не включається
період проведення дізнання чи попереднього слідства по кримінальній
справі, якщо в ході провадження по ній
особою рядового або начальницького складу допущено порушення законності.

5

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 35),
позивач 09.02.2005 року поступив на стаціонарне лікування у Львівській
фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний центр з діагнозом ВДТБ
інфільтративний туберкульоз правого ... бронху... та вибув зі стаціонару
15.04.2005 року.

Таким
чином, позивача було увільнено з посади під час перебування на стаціонарному
лікуванні, що суперечить нормам чинного, на час видання наказу,
законодавства, що регламентувало питання
звільнення.

Крім
того, в оскаржуваних наказах немає
посилання на норму законодавства, на
підставі якого було їх видано.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачу слід поновити строк
звернення до суду та задоволити адміністративний позов ОСОБА_3, визнавши нечинними накази Міністерства
внутрішніх справ України №16 о/с від 18.01.2005 року "По особовому
складу", №70 ос від 09.02.2005
року "По особовому складу",
поновити генерал-майора ОСОБА_3 на посаді начальника Управління МВС
України у Львівській області.

Керуючись ст. ст.7-12,
86, 161, 162,
167 КАС України, Постановою
Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 «Про затвердження
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР»,
Указом Президії Верховної ради УРСР «Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ Української РСР» від 29.07.1991 року, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3
строк звернення до суду.

Адміністративний
позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати
нечинним наказ Міністерства внутрішніх справ України за №16 о/с від 18.01.2005
року «По особовому складу».

Визнати
нечинним наказ Міністерства внутрішніх справ України за №70 о/с від 09.02.2005
року «По особовому складу».

Поновити
генерал-майора ОСОБА_3 на посаді начальника Управління МВС України у Львівській
області.

Постанову
суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 допустити до негайного виконання
згідно ст. 256 КАС України.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10-ти днів з
28.08.2007 року, дня складання постанови
у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було
подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
в повному обсязі виготовлена 28.08.2007 року о 10.00 год.