Справа № 22а-5616/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-5616/08
Головуючий суддя у суді
категорія статобліку - 59
1-ої інстанції - Бабаніна В.А.
(справа
№ 2а-39/08)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Мартиненка О.В. (доповідач)

суддів -
Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.

при секретарі
судового засідання - Гулая О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції та Державної
податкової адміністрації у Дніпропетровській області, що приєдналася до
апеляційної скарги, та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2008
року по справі № 2а-39/08 за
позовом ОСОБА_1до
Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції та Державної
податкової адміністрації у Дніпропетровській області про стягнення грошового утримання за
час хвороби та середнього заробітку за час затримки сплати грошового утримання
за час хвороби, а також за зустрічним позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених
коштів,-

в с т а н о в и л а :

03 квітня 2007 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в
якому просить визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідачів з
невиплати йому грошового утримання за час хвороби й стягнути з Нікопольської
ОДПІ на його користь грошове утримання за час хвороби (за листками
непрацездатності) у сумі 2199,47 грн. та середній заробіток (787,62 грн.) за
весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с. 1-3, 69).

12 липня 2007 року Нікопольська ОДПІ звернулася до суду з позовом, в якому
просить стягнути з позивача на її користь зайво виплачені йому 1816,86 грн.
(а.с. 29-30).

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2008 року ОСОБА_1та
Нікопольській ОДПІ у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,ОСОБА_1 та Нікопольська ОДПІ звернулися з
апеляційними скаргами, в яких просять скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою задовольнити відповідні позовні вимоги.

15 липня 2008 року до апеляційної скарги Нікопольської ОДПІ приєдналася
Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області,

Апеляційні скарги мотивовані порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. При цьомуОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказує на те, що
суд першої інстанції в порушення вимог КАС України прийняв до спільного
розгляду зустрічний позов відповідача, а також помилково застосував тримісячний
строк звернення до суду, в той час як у відповідності зі ст. 233 Кодексу
законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з відповідним позовом без обмеження
будь-яким строком. Нікопольська ОДПІ у апеляційній скарзі вказує на те, що суд
першої інстанції помилково зазначив у оскаржуваній постанові, що вона звернулася
до суду саме із зустрічним позовом, в той час як її позов не є зустрічним, а є
позовом про стягнення заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду,
а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального
права, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції
відмову позивачам в задоволенні позовних вимог обґрунтував пропуском ними
позовної давності.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з огляду на
таке.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для звернення до суду.

Зокрема, при розгляді спорів з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені
спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не
врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів
про працю необхідно виходити із строків звернення до суду, визначених статтею
233 Кодексу законів про працю України.

Частиною другою статті 233 Кодексу
законів про працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як вбачається із змісту позову
Нікопольської ОДПІ, вона з посиланням на статті 104, 106 КАС України просить
прийняти цей позов до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1

Таким чином, Нікопольська ОДПІ
звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області як
до місцевого адміністративного суду з адміністративним позовом, який за змістом
є зустрічним позовом.

КАС України не передбачено право відповідача у адміністративній справі
звертатися з зустрічним позовом до позивача, а також не передбачено об'єднання
справ за участі одних і тих же сторін, які в одній справі мають статус
позивача, а в іншій - відповідача.

Отже відсутність процесуального інституту зустрічного позову є особливістю
адміністративного судочинства порівняно з цивільним та господарським процесами.

До того ж судова колегія вважає за необхідне зазначити, що спір з приводу
стягнення з громадянина зайво сплачених йому грошей не має ознак
публічно-правового спору, а відносини щодо повернення безпідставно набутого
майна регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України, і спір з
цього приводу є справою цивільної юрисдикції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2004
року у справі № 22а-2684 встановлено, що наказом ДПА України від 25.01.2001
рокуОСОБА_1 був призначений на посаду першого заступника начальника
Нікопольської ОДПІ - начальника головного відділу податкової міліції.

01 лютого 2002 рокуОСОБА_1 звернувся до УПМ ДПА в Дніпропетровській області
з заявою про надання йому відпустки з 04 лютого 2002 року з наступним
звільненням його з органів податкової міліції.

Наказом № 34-в від 11 лютого 2002 року ОСОБА_1було надано відпустку з 04
лютого 2002 року по 24 лютого 2002 року.

У відповідності зі ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно наказу голови ДПА у Дніпропетровській області від 01 березня 2002
року на підставі заяви ОСОБА_1від 22 лютого 2002 року йому було надано
невикористану частину відпустки за 2002 рік з 25 лютого по 21 березня 2002 року
(а.с. 87).

Наказом голови ДПА у Дніпропетровській області від 20 березня 2002 року №
258-о ОСОБА_1було звільнено з органів податкової міліції в запас Збройних Сил з
22 березня 2002 року за власним бажанням
(а.с. 88).

У відповідності зі ст. 24 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" особи начальницького складу
податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для
осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно п. 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (надалі - Положення №
114) «особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час
чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних
днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на
підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним
лікарем) лікувального закладу».

Як вбачається з
матеріалів справи, згідно листку непрацездатності серія НОМЕР_1 з 08 лютого
2002 року по 15 березня 2002 рокуОСОБА_1 знаходився на лікуванні без
знаходження у стаціонарі в Нікопольській
міській лікарні № 3. ( а.с. 18).

У відповідності з листком непрацездатності серіяНОМЕР_1 з 19 березня 2002
року по 15 квітня 2002 рокуОСОБА_1 знаходився на лікуванні у стаціонарі
Нікопольської міської лікарні № 2 ( а.с. 17).

Таким чином, зважаючи на те, щоОСОБА_1 захворів під час знаходження у
чергових відпустках, то у відповідності з приписами Положення № 114
чергові відпустки підлягали продовженню
на число невикористаних днів.

За змістом п. 56 вказаного Положення № 114 у разі звільнення за власним
бажанням особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів
внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується
грошова компенсація відповідно до законодавства.

Отже, за своїм змістом позовні вимоги ОСОБА_1не є вимогами про оплату йому
часу знаходження на лікуванні у зв'язку з хворобою, а є вимогами про
оплату грошової компенсації за належну
йому, але не використану відпустку.

Проте, оскільки Положенням № 114 не визначені строки розрахунку з особою
після її звільнення зі служби, то з врахуванням необхідності субсидіарного
застосування законів про працю судова колегія вважає за необхідне керуватися
вимогами ст. 116 Кодексу законів про працю України.

У відповідності з приписами вказаної статті «при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював,
то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент звільнення не працював,
оскільки знаходився на лікуванні у стаціонарі Нікопольської міської лікарні №
2.

У подальшому з вимогою про виплату йому, зокрема, компенсації за
невикористану відпустку позивач до відповідача не звертався.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

Отже, необхідною
умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин.

За таких
обставин судова колегія дійшла висновку, що позивач звернувся до суду
передчасно при відсутності порушення з боку відповідача його права на отримання
компенсації за невикористану відпустку.

Порушення
норм процесуального права, що припустився суд першої інстанції, є безумовною
підставою для скасування оскаржуваної постанови з закриттям провадження у
справі за зустрічним позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції до ОСОБА_1та відмовою у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

З
урахуванням викладеного та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 196, 198, 207 КАС
України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1й Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції та
Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, що приєдналася
до апеляційної скарги, задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15 лютого 2008 року по справі № 2а-39/08
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1до
Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції та Державної
податкової адміністрації у Дніпропетровські області про визнання неправомірними дії (бездіяльності)
відповідачів з невиплати йому грошового утримання за час хвороби й стягнення з
Нікопольської ОДПІ на його користь грошового утримання за час хвороби у сумі
2199,47 грн. та середнього заробітку за
час затримки залишити без задоволення.

Провадження
у справі за
зустрічним позовом Нікопольської об'єднаної державної податкової
інспекції до ОСОБА_1про стягнення зайво виплачених коштів у сумі 1816,86 грн.
закрити.

Постанова
суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Повний
текст постанови виготовлено 30.07.2008 року.

Головуючий
суддя:

Судді: