Справа № К-3322/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
року № К- 3322/07
3 м.
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді:
суддів: Лиски Т.О., Панченка О.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Ленінського районного
управління юстиції (далі-РУЮ) міста Кіровограда, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 серпня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада
року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця ВДВС
Ленінського РУЮ м.Кіровограда щодо зупинення зведеного виконавчого провадження
по стягненню з управління освіти Кіровоградської міської ради коштів.
ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 04.09.2003р. на її користь з управління освіти
Кіровоградської міської ради стягнуто 4365,38грн. ОСОБА_1 вказує, що 17.10.2003р.
нею направлено на виконання до ВДВС Ленінського РУЮ виконавчий лист
№2-2553-2003 від 04.09.2003р. про стягнення згаданої суми заборгованості. В
зв'язку із поданням боржником скарги до суду, постановою державного виконавця
від 19.05.2004р. виконавче провадження зупинено. Зазначає, що вказане рішення
суду від 04.09.2003р. не виконано, суб'єктом оскарження не вжито заходів щодо
забезпечення його виконання, їй не направлено отримано жодного документа по
виконавчому провадженню. Просить суд поновити строк для подачі скарги та
постановити рішення, яким визнати дії ВДВС Ленінського РУЮ м.Кіровограда
неправомірними, зобов'язати суб'єкт оскарження поновити зупинене виконавче
провадження за виконавчим листом №2-2553-2003 у відповідності з вимогами
чинного законодавства, а саме: вчинити дії,
спрямовані на забезпечення примусового стягнення заборгованості за
виконавчим листом шляхом подання належним чином заповненої платіжної вимоги до
Кіровоградського відділення Державного казначейства України та накласти арешт
на розрахункові рахунки боржника.
Рішенням
Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31.08.2004р., залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2004р., скаргу
залишено без задоволення.

Не
погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала до
Верховного Суду України касаційну скаргу, який своїм листом від 06.02.2007р.
передав справу Вищому адміністративному суду України для вирішення її в порядку
касаційного провадження.

В касаційній
скарзі заявник ОСОБА_1, посилаючись порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неналежне з'ясування дійсних обставин справи, що привело
до порушення її прав, просить скасувати рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 31.08.2004р. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської
області від 25.11.2004р.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 26.05.2008р. у справі відкрито касаційне
провадження.

Касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст.ст.15, 40 ЦПК України (в редакції 1963 року, що діяв на час розгляду справи
судами першої та апеляційної інстанцій), суд мав всебічно і повно дослідити
обставини справи, пояснення сторін перевірити і оцінити поряд з іншими
доказами.

Відповідно
до правил ст.248-20 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено їх права чи свободи.

За змістом ч.1
ст.248-22 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, а відповідно до ч.2 зазначеної норми пропущений з поважних причин строк
для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 просила суд поновити їй пропущений нею
встановлений законом строк для оскарження дій державного виконавця та вказала
поважність причин для поновлення такого.

Суд першої
інстанції, залишаючи без задоволення скаргу, не вирішив заяву заявника ОСОБА_1
про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця
ВДВС Ленінського РУЮ.

Крім того, суд
першої інстанції не долучив до справи копій оскаржуваної постанови про
зупинення виконавчого провадження чи будь-яких інших документів виконавчого
провадження, не перевірив належним чином чи дійсно на час розгляду даної скарги
виконавче провадження 19.05.2004р. було зупинено у зв'язку з поданням боржником
(управлінням освіти) скарги до суду щодо накладення арешту на майно боржника та
чи прийнята на той час до розгляду Ленінським районним судом міста Кіровограда
така скарга. Судом не перевірені твердження заявника ОСОБА_1, що всупереч вимог ст.ст.27, 36 Закону України «Про
виконавче провадження» на її адресу не направлялись будь-які копії постанов
державного виконавця, в тому числі і постанова про зупинення виконавчого
провадження, затверджена начальником ВДВС Ленінського РУЮ м.Кіровограда.

Апеляційний
суд на зазначені помилки уваги не звернув.

З огляду на вищезазначене, суди попередніх інстанцій в
повному обсязі не проаналізували наведені позивачем обставини справи та
вирішили справу без перевірки наведених доводів і без надання їм належної
правової оцінки.

Враховуючи, що
суд касаційної інстанції, згідно ст.220 КАС України, не досліджує нові докази,
а наведені вище порушення норм процесуального права могли призвести до
постановлення незаконного рішення, колегія суддів вважає, що всі постановлені
по справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки
неповне з'ясування дійсних обставин справи є порушенням норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи і не може бути усунено
судом касаційної інстанції, то, відповідно із правилами ч.2 ст.227 КАС України,
це є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись
ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 серпня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2004 року - скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно
ст.ст.236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може бути
оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами

С у д д і : підписи

З оригіналом згідно: Відповідальний секретар С.М.Єрко

Як вбачається
із матеріалів справи, рішенням місцевого
суду Ленінського району міста Кіровограда від 04 вересня 2003 року стягнуто з
управління освіти Кіровоградської міської ради стягнуто надбавку за вислугу
років в сумі І2796 грн. 63коп., допомогу на оздоровлення в сумі 646 грн. 90
коп. та компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку із затримкою термінів
її виплати в сумі 921грн.85 коп., а всього 4365 грн.38 коп.

Згідно листа ВДВС Ленінського
РУЮ м.Кіровограда за № 7728/17 від 26.04.2004р.
виконавчий лист №
2-2553, виданий місцевим
судом Ленінського району
м. Кіровограда про стягнення
з управління освіти
Кіровоградської міської ради
на користь ОСОБА_1, боргу по виплатам передбачених ст. 57
Закону України «Про освіту» на загальну
суму 365 грн. 38 коп., надійшов на
виконання 20.10.2003 р.

У
відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»
постановою державного
виконавця від 20.10.2003 року відкрито виконавче провадження. В постанові державний виконавець
зобов'язав боржника добровільно виконати рішення суду в 7-строк. В наданий
строк рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»
вищезазначені виконавчі провадження постановами приєднані до зведеного
виконавчого провадження по стягненню з управління освіти Кіровоградської
міської ради боргів на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

У
відповідності до вимог чинного законодавства про виконавче провадження державний виконавець
наклав арешт на відомі розрахункові рахунки боржника.

На весь автотранспорт,
належний боржнику, постановою державного виконавця від 25.07.2003 року накладено арешт та встановлено заборону на
відчудження. Вищезазначена постанова державного виконавця оскаржена боржником
у судовому порядку.

Рішенням місцевого
суду Ленінського району у м. Кіровограді від 27.10.2003 року скасовано
постанову державного
виконавця від 25.07.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Перевіркою бухгалтерських
документів боржника, про що складено акт державного виконавця від 07.10.2003 року, встановлено що майно належне, управлінню
освіти Кіровоградської міської Ради знаходиться в користуванні в школах
та дитячих садочках міста.

2003
року проведено перевірку каси управління освіти
Кіровоградської міської Ради, коштів вилучити не надалося можливим в зв'язку з їх
відсутністю, про що складено відповідний акт.

2004
року боржник перевівся
на обслуговування до
відділення Державного казначейства України у
м. Кіровограді. На запит державного виконавця з КО ДПІ надійшла відповідь про відкриті
розрахункові рахунки управління освіти Кіровоградської міської ради.

2005
Постановами державного
виконавця від 20.02.2004р. накладено арешт на рахунки.

2006
01.03.2004 року вищевказані постанови
про арешт коштів боржника безпідставно повернуті ВДК України у м. Кіровограді до відділу ДВС Ленінського
районного управління юстиції. 04.03.2004 року
постанови про арешт рахунків боржника повторно направлені на виконання до Кіровоградського казначейства з попередженням начальника
ВДКУ у м. Кіровограді Грицун Т.Г. про
звернення з поданням до правоохоронних органів у випадку умисного перешкоджання
виконанню рішення суду.

16.03.2004 року управлінням освіти Кіровоградської міської ради до
місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда подана скарга на дії
державного виконавця, в якій боржник просить скасувати постанову про
арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а саме нововиявленого
автотранспорту) від 11.02.2004 року. На підставі п. 5 ст. 35 Закону України
«Про виконавче провадження» постановою державного виконавця зупинено
зведене виконавче провадження до
розгляду питання по суті.

Ухвалою місцевого суду Ленінського районну м. Кіровограда ухвалою № 2-1456/04 від 02.04.2004
року прийнята відмова управління освіти
Кіровоградської міської ради від скарги на дії державного виконавця. Постановою державного виконавця
від 13.05.2004 року поновлено зведене виконавче провадження.

13.05.2004 року каса управління освіти Кіровоградської міської ради
опечатана державним виконавцем
про, що складено відповідний акт.

Державним виконавцем
виставлена платіжна вимога № 444 на арештований рахунок відповідно до вимог наказу № 175 від 05.10.2001 року ДКУ. Платіжна вимога
повернута без виконання п. 3.7
вищезазначеного наказу ДКУ в зв'язку з відсутністю коштів на рахунку боржника за кодом економічної класифікації 1111.
Згідно повідомлення відділення ДКУ у м. Кіровограді від 12.07.2004 року
кошти на арештованих рахунках відсутні.

19.05.04 року управлінням освіти Кіровоградської міської ради до
місцевого суду Ленінського району м.
Кіровограда подана скарга на дії державного виконавця. На підставі п. 5 ст. 35
Закону України «Про виконавче
провадження» постановою державного виконавця від 19.05.2004 року зупинено
зведене виконавче провадження до розгляду питання по суті.

27.05.2004 року рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда скарга управління освіти
Кіровоградської міської ради залишена без задоволення.

27.05.2004 року боржником подана Апеляційна скарга на рішення місцевого
суду Ленінського району м.
Кіровограда.

12.08.2004 року Апеляційним судом
Кіровоградської області рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда про залишення скарги управління освіти
Кіровоградської міської ради на дії
державного виконавця без задоволення скасоване, але вказане рішення до ВДВС
Ленінського РУЮ не надходило.

Апеляційний
суд на зазначені помилки уваги не звернув.

Оскільки неповне з'ясування дійсних обставин
справи є порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного
вирішення справи і не може бути усунено судом касаційної інстанції, то,
відповідно із правилами ч.2 ст.227 КАС України, це є підставою для скасування
судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.

За таких
обставин, на думку колегії суддів, суди
попередніх інстанцій не вчинили жодної спроби проаналізувати позов ОСОБА_1 з точки зору її доводів.

З огляду на вищезазначене, суди
попередніх інстанцій в повному обсязі не проаналізували наведені позивачем
обставини справи та вирішили справу без перевірки наведених доводів і без
надання їм належної правової оцінки.

Таким чином, рішення судів не можуть
вважатися обґрунтованими, а тому й законними, вони підлягають скасуванню.

Оскільки для вирішення цього спору
необхідно встановлювати нові обставини, які відповідно до ч.1 ст.220 КАС
України не може встановлювати суд касаційної інстанції, то справу необхідно
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності із вимогами ст.227
КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної
інстанції. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх
інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа повинна
бути направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, у відповідності із
вимогами закону вирішити даний спір.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227,
230, 231 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 31 серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 листопада 2004 року - скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст.236, 237 КАС України
рішення суду касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду
України лише за винятковими обставинами

С у д д і :

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2008
року № К- 3322/07
м.Київ

3 м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного

суду України в складі:

головуючого-судді
Бутенка В.І.,

суддів: Лиски Т.О., Панченка О.І., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку
письмового провадження справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Ленінського районного управління юстиції (далі-РУЮ) міста
Кіровограда, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду міста Кіровограда від 31 серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Кіровоградської області від 25 листопада 2004 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2004 року ОСОБА_1
звернулась до суду із скаргою, посилаючись на те, що рішенням суду Ленінського
району м. Кіровограда від 04.09.2003р. на її користь з управління освіти
Кіровоградської міської ради стягнуто надбавку за вислугу років в сумі І2796
грн. 63коп., допомогу на оздоровлення в сумі 646 грн. 90 коп. та компенсацію за
втрату частини доходів у зв'язку із затримкою термінів її виплати в сумі
921грн.85 коп., а всього 4365 грн.38 коп.

17.10.2003р. скаржником до ВДВС
Ленінського РУЮ направлено виконавчий лист №2-2553-2003 від 04.09.2003 року про
стягнення відповідної суми заборгованості.

Однак до теперішнього часу рішення
суду не виконано. На даний час виконавче провадження зупинено постановою
державного виконавця від 19.05.2004 року в зв'язку із поданням боржником скарги
до суду.

Просила постановити рішення, яким
визнати дії ВДВС Ленінського РУЮ неправомірними.

Зобов'язати ВДВС Ленінського РУЮ
поновити зупинене виконавче провадження,виконати виконавчий лист №2-2553-2003
від 04.09.2003р. у відповідності з вимогами чинного законодавства, а саме
вчинити дії, спрямовані на забезпечення
примусового стягнення заборгованості за виконавчим листом , шляхом подання
належним чином заповненої платіжної вимоги до Кіровоградського відділення
Державного казначейства України а накласти арешт на розрахункові рахунки
боржника.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 31 серпня 2004 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2004 року, скаргу
залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_1, подала до Верховного Суду України касаційну
скаргу, який своїм листом від 06.02.2007 р. передав справу Вищому
адміністративному суду України для вирішення її в порядку касаційного
провадження.

В касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права, неналежне з'ясування дійсних обставин справи, що привело
до порушення прав, просив скасувати рішення Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 31 серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської
області від 25 листопада 2004 року.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 26.05.2008р. у справі відкрито касаційне провадження.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи, рішенням місцевого суду
Ленінського району міста Кіровограда від 04 вересня 2003 року стягнуто з
управління освіти Кіровоградської міської ради стягнуто надбавку за вислугу
років в сумі І2796 грн. 63коп., допомогу на оздоровлення в сумі 646 грн. 90
коп. та компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку із затримкою термінів
її виплати в сумі 921грн.85 коп., а всього 4365 грн.38 коп.

Згідно листа ВДВС Ленінського РУЮ
м.Кіровограда за № 7728/17 від 26.04.2004р.
виконавчий лист №
2-2553, виданий місцевим
судом Ленінського району
м. Кіровограда про стягнення
з управління освіти
Кіровоградської міської ради
на користь ОСОБА_1, боргу по виплатам передбачених ст. 57
Закону України «Про освіту» на загальну
суму 365 грн. 38 коп., надійшов на
виконання 20.10.2003 р.

У відповідності до вимог ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 20.10.2003
року відкрито виконавче провадження. В постанові державний виконавець зобов'язав
боржника добровільно виконати рішення суду в 7-строк. В наданий строк рішення
суду боржником не виконано.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» вищезазначені виконавчі провадження постановами
приєднані до зведеного виконавчого провадження по стягненню з управління освіти
Кіровоградської міської ради боргів на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

У відповідності до вимог чинного
законодавства про виконавче провадження державний виконавець наклав арешт на відомі
розрахункові рахунки боржника.

На весь автотранспорт, належний
боржнику, постановою державного виконавця від
25.07.2003 року накладено арешт та встановлено заборону на відчудження. Вищезазначена постанова державного виконавця оскаржена боржником у судовому порядку.

Рішенням місцевого суду Ленінського району у
м. Кіровограді від 27.10.2003 року скасовано постанову державного виконавця від 25.07.2003
року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Перевіркою бухгалтерських документів
боржника, про що складено акт державного виконавця
від 07.10.2003 року, встановлено що майно належне, управлінню освіти Кіровоградської
міської Ради знаходиться в користуванні в школах та дитячих садочках міста.

2003
року проведено перевірку каси управління освіти
Кіровоградської міської Ради, коштів вилучити не надалося можливим в зв'язку з їх
відсутністю, про що складено відповідний акт.

2004
року боржник перевівся
на обслуговування до
відділення Державного казначейства України у
м. Кіровограді. На запит державного виконавця з КО ДПІ надійшла відповідь про відкриті
розрахункові рахунки управління освіти Кіровоградської міської ради.

2005
Постановами державного
виконавця від 20.02.2004р. накладено арешт на рахунки.

2006
01.03.2004 року вищевказані постанови про арешт
коштів боржника безпідставно повернуті ВДК
України у м. Кіровограді до відділу ДВС Ленінського районного управління
юстиції. 04.03.2004 року постанови про арешт
рахунків боржника повторно направлені на виконання до Кіровоградського казначейства з попередженням
начальника ВДКУ у м. Кіровограді Грицун
Т.Г. про звернення з поданням до правоохоронних органів у випадку умисного перешкоджання
виконанню рішення суду.

16.03.2004 року управлінням
освіти Кіровоградської міської ради до місцевого суду Ленінського району м.
Кіровограда подана скарга на дії державного виконавця, в якій боржник просить скасувати
постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а саме нововиявленого
автотранспорту) від 11.02.2004 року. На підставі п. 5 ст. 35 Закону України
«Про виконавче провадження» постановою державного виконавця зупинено
зведене виконавче провадження до
розгляду питання по суті.

Ухвалою місцевого суду Ленінського районну м. Кіровограда ухвалою № 2-1456/04
від 02.04.2004 року прийнята відмова управління освіти Кіровоградської міської ради від скарги на дії державного
виконавця. Постановою державного
виконавця від 13.05.2004 року поновлено зведене виконавче провадження.

13.05.2004 року каса управління
освіти Кіровоградської міської ради опечатана державним виконавцем про, що складено відповідний акт.

Державним виконавцем виставлена
платіжна вимога № 444 на арештований рахунок відповідно
до вимог наказу № 175 від 05.10.2001 року ДКУ. Платіжна вимога повернута без виконання п. 3.7 вищезазначеного наказу ДКУ в
зв'язку з відсутністю коштів на рахунку боржника за кодом економічної класифікації 1111.
Згідно повідомлення відділення ДКУ у м. Кіровограді від 12.07.2004 року
кошти на арештованих рахунках відсутні.

19.05.04 року управлінням освіти
Кіровоградської міської ради до місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда подана скарга на дії
державного виконавця. На підставі п. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» постановою
державного виконавця від 19.05.2004 року зупинено зведене виконавче провадження
до розгляду питання по суті.

27.05.2004 року рішенням місцевого
суду Ленінського району м. Кіровограда скарга управління освіти Кіровоградської
міської ради залишена без задоволення.

27.05.2004 року боржником подана
Апеляційна скарга на рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда.

12.08.2004 року Апеляційним судом Кіровоградської області рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Кіровограда про залишення скарги управління освіти Кіровоградської міської ради на дії державного виконавця без
задоволення скасоване, але вказане рішення до ВДВС Ленінського РУЮ не
надходило.

За таких обставин, на думку колегії
суддів, суди попередніх інстанцій не вчинили жодної спроби
проаналізувати позов ОСОБА_1 з точки
зору його доводів.

З
огляду на вищезазначене, суди попередніх інстанцій в повному обсязі не
проаналізували наведені позивачем обставини справи та вирішили справу без
перевірки наведених доводів і без надання їм належної правової оцінки.

Таким
чином, рішення судів не можуть вважатися обґрунтованими, а тому й законними,
вони підлягають скасуванню.

Оскільки
для вирішення цього спору необхідно встановлювати нові обставини, які
відповідно до частини першої статті 220 КАС України не може встановлювати суд
касаційної інстанції, то справу необхідно направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У
відповідності із вимогами ст.227 КАС України, підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть
бути усунені судом касаційної інстанції. Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється
до суду першої інстанції.

За
таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню, а справа повинна бути направлена на новий розгляд до суду першої
інстанції, у відповідності із вимогами закону вирішити даний спір.

Керуючись
ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення
Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 серпня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2004 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно
ст.ст.236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може бути
оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :