Справа № 22а-27/2007
Суддя: Рищук П.К.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року м .Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: Рищука П.К.(головуючий) Заїки
В .М., Харчука В .М.

при секретарі: Ващук О.В.

з участю : представників сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, державної виконавчої служби у м.Нетішині, представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову Нетішинського міського суду від 21 липня 2006
року цивільну справу № 22а-27 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до комунального
підприємства „Бюро технічної інвентаризації", державної виконавчої служби у м.Нетішині, третя особа ОСОБА_3 про
визнання рішень незаконними, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів

встановила:

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що їм та їх синові ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної
власності трикімнатна квартира АДРЕСА_1. 27 травня 2002 р.
КП „БТІ" на вимогу ДВС у м.Нетішині видало довідку за №352 на ім'я ОСОБА_5,
згідно якої останньому, на праві особистої власності належить 1/3 частина
спірної квартири. 25 жовтня 2002 р. ДВС у м.Нетішині було накладено арешт на все майно, що належить

2

ОСОБА_5,
на виконання рішення Нетішинського міського суду від 25.02.2002 р. про
стягнення боргу на користь ОСОБА_3
Постановою ДВС у м.Нетішині вирішено передати 1/3 частини квартири
стягувачам ОСОБА_6 та ОСОБА_3, a актом від 25.10.2004 р. здійснено передачу ОСОБА_3
частки в спірній квартирі.

Довідку КП „БТГ
за №352 від 27 травня 2002 р. позивачі вважають незаконною, оскільки частки
спірної квартири між співвласниками не визначалися, а тому просять суд її
скасувати, а також скасувати постанови ДВС від 25.10.2002 р. та від 18.10.2004 p.,
стягнути відповідачів моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Постановою Нетішинського міського суду від 21 липня 2006 року позов
задоволене частково.

Визнано
незаконними довідку від 27 травня 2002 року комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації"" за №
352 про знаходження на праві особистої власності в ОСОБА_5 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1; постанову від 18 жовтня 2004 р. та акт від 25 жовтня 2004
року державної виконавчої служби у м.Нетішині про передачу ОСОБА_3 частки в
квартирі АДРЕСА_1; постанову від 25 жовтня 2002 р. ДВС у м.Нетішині в частині накладення арешту на все майно.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 з
постановою суду не згідний, просить її скасувати, а справу направити на новий
розгляд. Зазначається, що постанова суду винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не мали права на звернення до суду з даним позовом, оскільки вони не
були сторонами виконавчого провадження. Крім того, ОСОБА_1 вже подавав скаргу
на дії ДВС з приводу чого була винесена ухвала. Судом порушено вимоги ст.21 КАС
України, а саме: в одному провадженні були розглянуті вимоги, які слід було
розглядати в порядку різного судочинства.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_5 з постановою суду не згідний в частині незадоволення
позовних вимог щодо скасування постанови ДВС від 25 жовтня 2002 року та просить
у цій частині постанову скасувати. Зазначається, що постанова судом винесена з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

В засіданні
апеляційного суду представники сторін свої апеляційні скарги підтримали із
викладених у них підстав.

Суд вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не підлягають із наступних мотивів.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

27 травня 2002
р. КП „Бюро технічної інвентаризації"" у м.Нетішині видана довідка за
№352, згідно якої ОСОБА_5 належить на праві особистої власності 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

25 жовтня 2002 р. ДВС у м.Нетішині на
виконання рішення суду від 25 лютого 2002 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 9268
грн. накладено арешт на все належне йому майно.

Постановою від
18 жовтня 2004 р., а в подальшому
актом від 25 жовтня 2004 p.,
здійснено передачу ОСОБА_3
частки в квартирі АДРЕСА_1.

3

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ст..200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із
матеріалів справи, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, його дружина та ОСОБА_2, його син, є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_3 судами в 2001 та
2002 роках був стягнутий борг за договором позики. 27.05.2002 року БТІ у
м.Нетішині, на вимогу ДВС, видало довідку про належність ОСОБА_5 на праві
особистої власності 1/3 частини квартири.25.10.2002 року постановою ДВС було
накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_5 Постановою ДВС від 18.10.2004
року вирішено 1/3 частину квартири, належної ОСОБА_5, передати ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, яка актом ДВС від 25.10.2004 року була передана ОСОБА_3

Вирішуючи спір
по суті суд першої інстанції вірно встановив, що зазначені вище довідка бюро
технічної інвентаризації, постанова та акт державної виконавчої служби є
незаконними, оскільки в спірній квартирі дольова участь сторін в установленому
порядку визначена не була, а у
відповідності до свідоцтва про право власності на житло мала місце спільна
сумісна власність.

Доводи
апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 спростовуються тим, що виходячи
із вищезазначеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як співвласники спірної квартири, мали
право на звернення з позовом до суду, оскільки діями відповідачів були
зачеплені і їх інтереси. Крім того, вони також діяли від імені свого сина ОСОБА_5
у відповідності до наданого ним доручення.

Доводи
представника ДВС у м.Нетішині про те, що сторона, інтереси якої він
представляє, не є правонаступником ДВС Нетішинського міського управління
юстиції, суттєвого значення для вирішення справи не мають, оскільки спірні акт
та постанова, винесені органами ДВС є незаконними і підлягають скасуванню
незалежно від правонаступництва сторін.

Судова колегія
також приймає до уваги те, що постанова ДВС від 25.10.2002 року про накладення
арешту на все майно, належне ОСОБА_5 скасована, тому апеляційна скарга ОСОБА_1
та ОСОБА_2, в якій вони просили скасувати саме цю постанову, про що внесли свої
уточнення, задоволенню не підлягає.

Інші доводи
апеляційних скарг на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Рішення
постановлено на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, відповідає
вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не
вбачається.

4

Керуючись ст. ст. 198, 200,205,206
КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, державної виконавчої служби у м.Нетішині, представника
третьої особи ОСОБА_3
ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Нетішинського міського суду від 21 липня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий у І інстанції - Ходоровський Б.В. Справа
№ 22а - 27

Доповідач - Рищук П.К. Категорія №
13