Справа № 22-а-1225/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

18 липня 2008 року справа
№ 22-а-3639/08

приміщення
суду за адресою: м. Донецьк бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Горбенко К.П. Яманко В.Г. Білоус
К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної державної адміністрації
Донецької області

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

Від

05 лютого 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-2292/08 (суддя Білак С.В.)

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної державної адміністрації Донецької області

Про

стягнення недоотриманої
одноразової щорічної грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 05 лютого 2008 року позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної державної адміністрації Донецької
області про стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги було
задоволено частково. Визнано неправомірними дії та стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість з щорічної одноразової грошової допомоги до 5
травня у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком за 2004, 2007 роки у розмірі 2112 грн. 80 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником бойових дій та перебуває на обліку у відповідача, тому у
відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Особи, які беруть участь у
справі, до апеляційного суду не прибули, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у зв'язку з
чим та відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної грошової
допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної державної адміністрації Донецької
області: у 2003 році - 90 гривень; у 2004 р. -
120 грн., у 2005 р. - 250 грн., у 2006 р. - 250 грн. та у 2007 р. - 280 грн.
При цьому відповідач керувався положеннями
Закону України «Про державний бюджет України на відповідний рік»

Суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку щодо визнання дій неправомірними за 2004 рік, оскільки
Положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” визнане неконституційним
на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004 (v020p710-04) від
01.12.2004 року.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2004 року в розмірі 120 гривень, встановлених ст. 44 Закону України
“Про Державний бюджет на 2004 рік”, а не в розмірі 462,50 грн. (92,50 х 5) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1
недоплачену суму щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій в
розмірі 342,50 (92,50 х 5 - 120).

Колегія суддів зазначає, що Закони
України “Про державний бюджет України на 2003 рік”, “Про державний бюджет України на 2005 рік”,
“Про державний бюджет України на 2006 рік” до теперішнього часу не визнані
неконституційними Конституційним Судом України, тобто висновки суду першої
інстанції є законними та обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про визнання
дій неправомірними за 2007 рік, оскільки Положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті
48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням
Конституційного Суду України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Так,
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили працездатність.
Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили
працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У зі змінами, внесеними Законом
від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн., а для визначення мінімального
розміру пенсії він повинен збільшуватися на один відсоток.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2007 року в розмірі 280 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі
2050,30
грн. (410,06 х 5) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму
щорічної грошової допомоги як інваліду війни третьої групи в розмірі 1770,30
гривень (410,06 х 5 - 280).

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 167, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної державної адміністрації
Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2008
року у справі № 2-а-2292/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної державної
адміністрації Донецької області «про
стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги» - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця.

Головуючий: Г.М
Міронова

Судді: К.П.
Горбенко

В.Г.
Яманко