Справа № 2-а-2/2007
Суддя: Посунько Г.А.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

10 травня 2007 року Справа
№ 2-а-2/07

Горностаївський районний суд Херсонської області

в складі судді Посунько Г.А.

при секретарі Бортнюк Л.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Горностаївської селищної ради Херсонської
області про скасування рішення та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що
рішенням виконавчого комітету Горностаївської селищної ради від 13 вересня 2006 року № 73 їй було
відмовлено в продовженні опіки над малолітньою ОСОБА_2, рішенням
Горностаївської селищної ради від 15
листопада 2006 року № 106 підтверджено
правомірність вказаного рішення виконавчого комітету. Позивачка не погоджується
з цими рішеннями, оскільки вона з вересня місяця

2005 року є
опікуном над малолітньою ОСОБА_2, протягом цього часу належно виконувала
обов'язки опікуна, добросовісно займалась вихованням та утриманням дитини. На
підставі викладеного, позивачка просить суд скасувати рішення Горностаївської
селищної ради від 13 вересня

2006 року № 73 та від 15 листопада 2006 року № 106, а також
призначити її опікуном над малолітньою ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що
рішенням Горностаївської селищної ради від 15 вересня 2005
року вона була призначена опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилась
без батьківського піклування. Рішенням Горностаївської селищної ради від 15 червня 2006 року термін
опіки було продовжено. Весь цей час вона належно виконувала свої обов'язки
опікуна, виконувала всі встановлені вимоги по вихованню та утриманню дитини.
Так, на момент встановлення опіки ОСОБА_2 була дуже хворою (вона її взяла з
Горностаївської ЦРЛ, де дівчинка знаходилась на лікуванні з діагнозом
«хронічний гастродуоденіт, ентеробіоз, інфекційована туберкульозом»), вона
постійно займалась лікуванням дитини і на сьогоднішній день стан її здоров'я
значно покращився. ОСОБА_2 навчається у другому класі Горностаївської ЗОНІ № 2, забезпечена
одягом, продуктами харчування та шкільним приладдям. Проте, при вирішенні
питання про продовження терміну опіки рішенням Горностаївської селищної ради
від 13 вересня 2006 року № 73 їй було
відмовлено в призначені опікуном над ОСОБА_2, а рішенням Горностаївської
селищної ради від 15 листопада
2006 року № 106 підтверджено
правомірність попереднього рішення. В Горностаївській селищній раді пояснили,
що причиною таких рішень є рекомендація комісії обласного центру практичної
психології та соціальної роботи «Розвиток» про направлення ОСОБА_2 на навчання
з першого класу до спецшколи-інтернату та заняття з логопедом. Вона вважає, що
в опікунстві їй відмовлено незаконно, тому просить суд скасувати рішення
Горностаївської селищної ради від 13
вересня 2006 року № 73 та від 15 листопада 2006 року № 106, а також
призначити її опікуном над малолітньою ОСОБА_2

В судовому засіданні представник відповідача
Горностаївської селищної ради Херсонської області Іовенко СІ. позов не визнала
та пояснила, що при прийнятті рішення №
73 від 13 вересня 2006 року про відмову
в призначенні ОСОБА_1 опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2, яка залишилася без
батьківського піклування, виконком Горностаївської селищної ради керувався
п.4.3 Правил опіки й піклування, ст.150 СК України та ст.ст.6, 12 Закону України
"Про охорону дитинства". На виконком були надані довідки про стан
здоров'я ОСОБА_2, в тому числі висновок медико-педагогічної комісії, яким
рекомендовано дівчинці навчання у першому класі спеціалізованої школи та
заняття з логопедом. Таким чином, для нормального розвитку ОСОБА_2 повинна
навчатися в спеціалізованій школі за спеціальною програмою. Виконком селищної
ради вирішив не порушувати права дитини на духовний, фізичний розвиток та
навчання. Позивачка, не погодившись з цим рішенням виконкому, почала його
оскаржувати, у зв'язку з чим його дія була призупинена, а це питання винесено
на обговорення сесії селищної ради. 15
листопада

2

2006 року відбулась VIII
сесія селищної ради V скликання, яка підтвердила правомірність рішення
виконавчого комітету про відмову в призначенні ОСОБА_1. опікуном над ОСОБА_2

За епікризом Херсонської обласної психіатричної лікарні
ОСОБА_2 рекомендовано нагляд психіатра та навчання за програмою допоміжної
школи. Горностаївська ЗОНІ №
2 не являється допоміжною школою і не може забезпечити дитині нагляд
психіатра, логопеда, не проводить навчання по програмі допоміжної школи.
Медико-педагогічна комісія при відділі освіти Горностаївської районної
державної адміністрації відмовила в індивідуальному навчанні дівчинки.

Крім того, Горностаївською селищною радою встановлено порушення прав дитини
з боку ОСОБА_1. Зокрема це полягає в тому, що при перевірках
санітарно-побутових умов проживання сім'ї позивачки було виявлено ряд
недоліків, у тому числі :
санітарні умови утримання будинку не завжди задовільні, відсутня постільна
білизна, вода до будинку не підведена, ванна відсутня, туалет надвірний у
незадовільному стані, протягом літа ОСОБА_2 не оздоровлялась.

У ОСОБА_1. є четверо власних дітей, троє з яких не мають
повної середньої освіти та перебувають на обліку в лікаря психіатра. Позивачка
має також двох усиновлених дітей-інвалідів, які також знаходяться на обліку в
лікаря психіатра. Діти-інваліди підлягають щорічному огляду, але ОСОБА_1 не виконує
поради лікаря, діти не були на огляді з 2002
року, неповнолітній ОСОБА_3 має діагноз: олігофренія в стадії
імбеціальності, що може становити загрозу розвитку та здоров'ю інших дітей, в
тому числі ОСОБА_2

Просить взяти до уваги, що ОСОБА_1 не приділяє належної
уваги своїм усиновленим дітям, залишає їх без догляду. По цій причині діти
позивачки вчиняють крадіжки. Син позивачки ОСОБА_4 був притягнутий до
кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК
України, притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне
хуліганство. За місцем проживання ОСОБА_4 проводились санкціоновані обшуки, що
також свідчить про невиконання обов'язків матері та опікуна.

ОСОБА_1 зловживала обов'язками опікуна за період з
листопада місяця 2001 року по
лютий місяць 2003 року,
коли опікувалася неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Крім того, ОСОБА_1 прописана в будинку АДРЕСА_1, де на
житловій площі 28,4 кв.м,
прописано шість чоловік. В даний час позивачка з дітьми проживає в нежитловій
споруді (в приміщенні клінічної лабораторії колишньої лікарні) АДРЕСА_2. Цей
будинок не оформлений і не введений в експлуатацію, документація на будинок
відсутня, хоча жодних перепон у переоформленні нежитлової будівлі в житло
ОСОБА_1 не чинилось. Згідно вимог ст.47 ЖК України норма житлової площі
становить 13,65 кв.м, на
одну особу. Таким чином, житлові умови ОСОБА_1. не відповідають нормам,
нежитлова будівля перенаселена.

Зважаючи на вищевказані обставини, селищна рада вважає, що ОСОБА_1 не
справляється з обов'язками опікуна, не займається належним чином вихованням
своїх підопічних та усиновлених дітей, не забезпечує їх розвиток, не піклується
про майбутнє навчання та набуття професії, яка дасть їм змогу влаштуватися у
дорослому житті. На підставі наведеного, просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Горностаївської
районної державної адміністрації Херсонської області Струмецька Т.В. проти
задоволення позову не заперечує.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2 в
2005 році
поступила на навчання в перший клас Горностаївської загальноосвітньої школи № 2, до цього
дівчинка вчилась в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, але
залишилась повторно на навчання в першому класі. ОСОБА_2 всіх боялась, рівень
знань у неї був надзвичайно слабкий. За час навчання дівчинка змінилась в кращу
сторону. Вона вміє читати, рахувати, вільно спілкується з ровесниками, любить
малювати, охоче навчається. У неї є початковий рівень знань. Зауважень до
поведінки ОСОБА_2 не має. ОСОБА_1 постійно приходить до школи, цікавиться
навчанням дівчинки. Навіть якщо ОСОБА_2 хворіє, ОСОБА_1 завжди цікавиться
уроками, щоб дома займатись з дівчинкою. Соціальний педагог ОСОБА_8 постійно
здійснює рейди додому до ОСОБА_1. -
ніяких нарікань та зауважень не було. Дівчинка забезпечена одягом,
харчуванням, має шкільне приладдя. У ОСОБА_2 є довідка, що вона потребує
навчання у спеціальній школі, в Горностаївській загальноосвітній школі № 2 спеціального
курсу не має, але є індивідуальна програма навчання для таких дітей, як
ОСОБА_2. На його власну думку та на думку педагогічного колективу
Горностаївської загальноосвітньої школи №
2, ОСОБА_2 повинна залишитись проживати в сім'ї

з

ОСОБА_1. - якби добре не
було в інтернатному закладі, але у кожної дитини повинна бути сім'я. Дівчинці
добре у ОСОБА_1., вона вже там звикла, адаптувалась, ніколи не скаржилась на цю
сім'ю. За час навчання і проживання в сім'ї ОСОБА_1. дівчинка змінилась на
краще і забирати її із сім'ї недоцільно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що 14 листопада 2006 року вона без
попередження пішла додому до ОСОБА_1., щоб подивитись на умови проживання
ОСОБА_2. В будинку було тепло, прибрано, була їжа. Вона опитала сусідів
ОСОБА_1. - всі
відзиви про позивачку були позитивними. Потім вона пішла до магазину, який
знаходиться неподалік від житла ОСОБА_1., де у продавця магазину з'ясувала, що
позивачка кожен день купує продукти харчування, за місяць виходить приблизно на
суму 700-800 грн.
Також вона відвідала школу, в якій навчається ОСОБА_2, де дізналась, що
дівчинка навчається нормально, змінилась в кращу сторону. Зустрічалась вона і з
рідною сестрою ОСОБА_2 -
ОСОБА_10, яка сказала, що її сестрі дуже добре у ОСОБА_1. і та не хоче, щоб
сестру забирали звідти. Вона все життя працювала вчителем, у неї навчались такі
ж діти, як ОСОБА_2, тобто розумово відсталі. Ці діти навчались і закінчували
школу разом з усіма, на даний час у школі навчається дуже багато таких дітей.
Вона, як педагог, вважає, що забрати у ОСОБА_1. дівчинку буде дуже жорстоко, в
першу чергу по відношенню до дитини. ОСОБА_2 щаслива в цій сім'ї, їй там добре.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що її
рідна сестра ОСОБА_2 проживає у ОСОБА_1. Сестрі добре живеться у ОСОБА_1, тому вона не розуміє
чому треба ОСОБА_2 звідти забирати. Сестра дуже змінилась за час проживання у
ОСОБА_1. : раніше
була відлюдкувата, а зараз вільно спілкується з дорослими та ровесниками, в неї
в школі навіть з'явились подруги. ОСОБА_2 завжди чиста, нагодована, ходить в
школу, у сестри є одяг, ліжко, стіл для навчання. Вона часто приходить до
сестри, у будинку завжди прибрано, є їжа. ОСОБА_2 ніколи не скаржилась, що її
хтось в сім'ї ОСОБА_1. ображає. Вона вважає, що сестрі буде найкраще у ОСОБА_1, де дівчинка
прожила близько двох років, звикла та адаптувалась. ОСОБА_2 - "домашня"
дитина, її не можна залишати без сім'ї, в інтернаті сестрі буде дуже погано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що в
період її роботи на посаді спеціаліста з охорони дитинства Горностаївського
районного відділу освіти до Горностаївського РВ УМВС надійшла інформація про
те, що в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області залишилось без
батьківського піклування троє неповнолітніх дітей, в тому числі ОСОБА_2. Батько
дівчинки за вчинення злочину був засуджений до позбавлення волі, матір - позбавлена
батьківських прав. ОСОБА_2 була поміщена до Горностаївської центральної
районної лікарні. Психолого-медико-педагогічна комісія визначила, що ця
дівчинка повинна навчатись у спеціальній школі, але на той час не було знайдено
відповідного інтернату з першим класом. У районній газеті була поміщена стаття
про дітей, в тому числі про ОСОБА_2. Після цього ОСОБА_1 виявила бажання
опікуватись над цією дівчинкою. Вже тоді вона заперечувала проти надання
ОСОБА_1 опікунства, оскільки неодноразово бувала у неї дома і бачила
незадовільні умови проживання її дітей, а саме : будинок потребував капітального ремонту, у дітей не було
свого ліжка (ОСОБА_2 спала на підлозі), всі дівчата спали в одній кімнаті, не
було навареної їжі. Крім ОСОБА_2, у ОСОБА_1. є свої діти. У дітей не було місця
для виконання шкільних домашніх завдань, ОСОБА_2 вчила уроки на саморобному
збитому столі. Початкова опіка ОСОБА_1. над неповнолітньою ОСОБА_2 була
встановлена на строк шість місяців, після чого опікун повинна була звітувати.
Із зроблених зауважень позивачка виконала лише два : придбала ОСОБА_2
ліжко та одяг. Вона вважає, що ОСОБА_2 буде краще в інтернатному закладі, де є
лікарі, психологи, педагоги. В інтернаті діти отримують все необхідне для
подальшого дорослого життя. Проживаючи у ОСОБА_1. дівчинка не отримує ніякого
розвитку, позивачка не може забезпечити належну опіку над дівчинкою. У ОСОБА_2
були хвороби, які треба було лікувати в нормальних умовах. За ті півтора роки,
що ОСОБА_1 самостійно лікувала ОСОБА_2, у дівчинки навіть не розвинулось
мовлення, дитина ні з ким не говорить, а тільки відповідає "так" або
"ні". Спеціалісти визначили, що ОСОБА_1 не дала розвитку ОСОБА_2, у
розвитку дівчинки не видно жодних змін на краще.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він,
як член районної опікунської ради, неодноразово був дома у ОСОБА_1. Умови
проживання в сім'ї позивачки відносно непогані, у дітей є місце для сну та
відпочинку. Проте, було виявлено і ряд недоліків. Так, розетки в будинку були
відкритими, не було холодильника, туалет знаходився тільки у дворі - в дуже поганому
стані,

4

вода
в будинок не проведена, кран знаходиться у дворі. З їжі в будинку були тільки
хліб, мед та молоко. Діти говорили, що крім цього нічого не їли. Рішенням
виконкому Горностаївської селищної ради ОСОБА_1 була позбавлена опікунства
відносно ОСОБА_2. Особисто йому дівчинка говорила, що їй не подобається жити в
сім'ї ОСОБА_1., старші діти ображають її, забирають в неї їжу. Він вважає, що
таким дітям як ОСОБА_2 потрібен спеціальний навчальний заклад, де вони будуть
вчитись і здобувати професію, а загальноосвітня школа такого забезпечити не
може.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що в 2000
році вона була позбавлена материнських прав відносно трьох своїх
неповнолітніх дітей. В листопаді місяці 2000
року її діти були передані під опіку ОСОБА_1 Позивачка не дивилась за її
дітьми : вони
були не купані, ходили в брудному одязі, були голодні - позивачка їсти
не варила і діти харчувались в сухом'ятку, ночами ходили по вулицям. її старша
дочка ОСОБА_14 прожила в сім'ї ОСОБА_1. тижня зо два, дочка ОСОБА_15- з листопада
місяця 2000 року по 20 грудня 2000 року, син
ОСОБА_16- з
листопада місяця 2000 року по
січень місяць 2001 року.
Після цього діти пішли жити до своєї бабусі (її матері), хоча продовжували
рахуватись за ОСОБА_1. Позивачка отримувала грошову допомогу на її дітей, а
витрачала ці кошти для своєї сім'ї, її ж дітям потрапляло дуже мало.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що з листопада місяця 2000 року (після
позбавлення її матері ОСОБА_13 батьківських прав) вона зі своїм меншим братом
ОСОБА_6. жили в сім'ї ОСОБА_1. У позивачки їм жилось дуже погано : вони були
голодні, не купані, їхні портфелі були брудними. Позивачка, її дочка ОСОБА_17 та дорослий син
ОСОБА_18 били її за те, що вона не хотіла жити в їхній сім'ї. її з братом
ОСОБА_16 змушували ходити за дровами, а якщо вони відмовлялись - їх били. Був
випадок, коли син позивачки ОСОБА_18 прив'язав ланцюгом ОСОБА_16 до ліжка і бив
його. Вона скаржилась про це ОСОБА_1, але та сказала, щоб вони самі
розбирались. Вони вдвох з братом пішли жити від позивачки до їхньої рідної
бабусі, яка хоч і зловживала спиртним, але в неї їм було краще. Після цього
вона з братом іноді ходили в гості до ОСОБА_1., але останнім часом вони
перестали спілкуватись. Дійсно, вона, проживаючи у бабусі, якийсь час
зустрічалась із сином позивачки ОСОБА_19, але він її постійно бив із ревнощів,
тому вони розлучились.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що після позбавлення його матері ОСОБА_13
батьківських прав він зі своєю старшою сестрою ОСОБА_5 проживав у сім'ї
ОСОБА_1. Позивачка їм не прала, не варила їсти, не купала, нового одягу не
купувала. Рідні сини позивачки ОСОБА_21 і ОСОБА_19 знущались над ними. Так,
ОСОБА_19 для сміху прикував його ланцюгом за ногу до ліжка. Коли він
поскаржився про це ОСОБА_1, то вона сказала, щоб вони самі розбирались між
собою. У сім'ї позивачки його ніхто не бив. Сестра теж йому нічого не говорила про
те, що її хтось бив. Вони трохи пожили у ОСОБА_1., а потім їхня старша сестра
ОСОБА_22 забрала його та ОСОБА_15 до їхньої рідної бабусі. Після того, як вони
пішли від позивачки, він ніколи до неї в гості не приходив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона
знає сім'ю ОСОБА_1. з 1996
року, коли працювала соціальним педагогом Горностаївської ЗОШ № 2. На той час дома
у позивачки було брудно, не було що їсти, діти ходили до школи брудні та
неохайні, ОСОБА_1 з дітьми навчанням не займалась, не допомагала готувати їм
домашні завдання, діти безпричинно пропускали уроки в школі. Останнім часом
умови проживання сім'ї ОСОБА_1. значно покращились, хоча це, можливо, пов'язано
з тим, що за позивачкою встановлений дуже суворий контроль. В даний час умови проживання
сім'ї ОСОБА_1. нормальні, хоча могли б бути і кращими. Коли ОСОБА_2 почала жити
у ОСОБА_1., то дитина була дуже замкнута та мовчазна. Останнім часом дівчинка
посміхається, виражає свою думку. У вересні місяці 2006 року вона
розмовляла з ОСОБА_2 і та їй поскаржилась, що ОСОБА_19 б'є її головою об стінку
і забирає в неї їжу. Тоді ж ОСОБА_2 сказала, що хоче залишитись у лікарні, а не
повертатись до ОСОБА_1. У грудні місяці 2006
року вона була дома у позивачки -
ОСОБА_2 зустріла її з посмішкою. Вона, як депутат Горностаївської селищної
ради, голосувала проти встановлення опіки ОСОБА_1. над ОСОБА_2, бо пам'ятає, як
діти ОСОБА_13 пішли жити до бабусі алкоголічки, так як їх ображали у позивачки.
Крім того, в сім'ї є діти-інваліди, яким потрібен спеціальний догляд, а
позивачка постійно відсутня, діти залишаються взагалі без догляду.

5

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_24 пояснила, що в
жовтні місяці 2006 року ОСОБА_2 прийшла до
Горностаївської загальноосвітньої школи №
2 на навчання в перший клас, в якому вона є класоводом. До цього часу ОСОБА_2
навчалась в першому класі Каїрської загальноосвітньої школи, але у неї зовсім
не було початкового рівня знань, тому в їхній школі вона проходила перший клас
повторно. Дівчинка була дуже замкнута, не писала, не читала, на уроках нічого
не відповідала, зовсім не реагувала на звернення до неї, весь час сиділа з
похиленою головою, з однолітками не контактувала. За час навчання в школі
ОСОБА_2 дуже змінилась на кращу сторону. Вона особисто займається з дівчинкою
по індивідуальній програмі :
на даний час ОСОБА_2 знає весь алфавіт, поскладово читає, має початковий
рівень знань, вільно спілкується з ровесниками, дуже любить малювати, охоче
навчається. У ОСОБА_2 нормальний темп сприйняття, вона себе не відчуває
відділеною. Дівчинка висловлює оцінні судження, що дуже добре для таких дітей.
В їхньому класі навчається не одна ОСОБА_2, якій потрібне індивідуальне
навчання, а є ще інші такі діти. В школі є індивідуальна програма навчання для
цих дітей, але дозволу на таке навчання з ОСОБА_2 не було. За час проживання в
сім'ї ОСОБА_1. в ОСОБА_2 відбулись значні прогресивні зрушення у розвитку.
Позивачка постійно приходить до школи, цікавиться навчанням дівчинки. Навіть
якщо ОСОБА_2 хворіє, ОСОБА_1 завжди дзвонить і попереджає про це. Дівчинка
ніколи не скаржилась їй ні на ОСОБА_1,
ні на старших дітей позивачки, а ОСОБА_17 (учениця дев'ятого класу) часто
навідується в клас до ОСОБА_2. На її питання ОСОБА_2 розповідає, що в них дома
наварено їсти, в будинку тепло. На її думку, ОСОБА_2 найкраще буде в сім'ї
ОСОБА_1., дівчинка повинна залишитись проживати у цій сім'ї.

В судовому
засіданні малолітня ОСОБА_2 пояснила, що їй подобається жити в сім'ї ОСОБА_1.,
її там ніхто не ображає. Вона хоче жити тільки з ОСОБА_1, нікуди від неї
йти не хоче.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_25 пояснила, що сім'ю позивачки вона знає давно. Про
умови проживання у ОСОБА_1. вона не чула позитивних відгуків, а раніше вони
були незадовільними. Позивачка проживає у виділеному їй будинку вже вісім
років, але до цього часу його не оформила, тобто юридично будинок їй не
належить. Коли на засіданні сесії селищної ради вирішувалось питання про
надання опіки над ОСОБА_2, то вона голосувала проти, оскільки ОСОБА_1 не вміє
виховувати дітей, її діти не раз були замічені у вчиненні крадіжок з ПСП
"Дружба". Позивачка чомусь бере до себе тільки психічно хворих дітей.
Вона вважає, що ОСОБА_1 не може виховувати дітей, ця сім'я не дасть належного
виховання ОСОБА_2, оскільки дівчинка росте в середовищі дітей-інвалідів. Вона
не вважає, що ОСОБА_2 буде краще в будинку-інтернаті, можливо, селищна рада в
майбутньому знайде для дівчинки іншу сім'ю.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_8
пояснила, що вона неодноразово приймала участь у перевірках вчителями
Горностаївської загальноосвітньої школи №
2 умов проживання сім'ї ОСОБА_1,
ніяких зауважень до позивачки в них не було. На її погляд, обстановка в
сім'ї позивачки нормальна. Діти ОСОБА_1. (в тому числі ОСОБА_2) ніколи не
скаржились на існування якихось проблем. Діти позивачки говорять, що в них
завжди є їжа, їх ніхто в сім'ї не ображає. Вона вважає, що ОСОБА_2 добре в
сім'ї ОСОБА_1. Дійсно, вона була присутньою при опитуванні ОСОБА_2 в
прокуратурі Горностаївського району, де на запитання слідчого прокуратури
дівчинка відповіла, що її ображає ОСОБА_19, а ОСОБА_17 захищає, проте їй
особисто ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_17 жодного разу не поскаржились на те, що
ОСОБА_19 когось з них ображає. На запитання слідчого прокуратури до ОСОБА_2 про
те, де та хоче проживати, дівчинка відповіла, що хоче до своєї рідної сестри
ОСОБА_10.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона
проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_1,
нічого поганого про позивачку чи її дітей сказати не може. Вони живуть, як
звичайна середня сім'я, останнім часом їхнє матеріальне становище покращилось.
Діти позивачки, як всі діти, іноді слухняні, іноді бешкетують. В будинку
позивачки, як у всіх, іноді прибрано і порядок, а іноді розгардіяш. Коли
ОСОБА_1 взяла до себе ОСОБА_2, то дівчинка спочатку була дуже
"дикою", боялась всіх, ховалась при появі чужих людей. Зараз ОСОБА_2
дуже змінилась на краще, вона знає всіх сусідів та спілкується з ними, завжди
вітається, грається з дітьми. Вона нічого не чула про те, що син позивачки
ОСОБА_19 ображав ОСОБА_2, навпаки, це безобідний, спокійний хлопчик. ОСОБА_2
вже привикла в сім'ї ОСОБА_1,
не можна дитину звідти забирати. На її думку, ОСОБА_1 добре виховує своїх
дітей, малі - допомагають
по дому, дорослі - працюють
на постійних роботах. Всі сусіди, які проживають в будівлях колишньої
Горностаївської ЦРЛ, не можуть

6

належним чином
оформити своє право власності на житло через непорозуміння, які існують між
Горностаївською ЦРЛ та Горностаївською селищною радою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що їй
відомо про те, що ОСОБА_28 пустила жити до себе на квартиру сина позивачки
ОСОБА_18, бо за нього поручилась ОСОБА_1 За рік його проживання порядку там не
було. Крім того, у ОСОБА_28 пропало багато металевих речей з будинку та сараїв,
ключі від яких були тільки у ОСОБА_1., тому крадіжки вчинити могли лише члени
її сім'ї.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення всіх учасників судового
процесу, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Горностаївської районної опікунської ради від 05 вересня 2005 року (л/с 15) та рішенням
виконавчого комітету Горностаївської селищної ради від 15 вересня 2005 року № 57 (л/с 17) ОСОБА_1
призначено опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном до 01 січня 2006 року. Цими
рішеннями опікуна зобов'язано провести необхідне медичне обстеження та
лікування дівчинки, облаштувати для неї в будинку ліжко, місце для приготування
уроків та придбати необхідні речі, влаштувати дитину на навчання до
загальноосвітньої школи та оформити право власності на житловий будинок, в
якому проживає опікун.

Рішенням виконавчого комітету Горностаївської селищної ради від 15 червня 2006 року № 36 (л/с 16) ОСОБА_1
продовжено опіку над неповнолітньою ОСОБА_2 терміном до 31 серпня 2006 року. Цим
рішенням опікуна зобов'язано надати комісії у справах дітей при Горностаївській
селищній раді висновок медико-педагогічної комісії.

Рішенням виконавчого комітету Горностаївської селищної ради від 13 вересня 2006 року № 73 (л/с 37) ОСОБА_1
відмовлено опікуватись над неповнолітньою ОСОБА_2, голові комісії у справах
дітей при Горностаївській селищній раді доручено влаштувати дитину до
інтернатного закладу. Рішенням Горностаївської селищної ради від 15 листопада 2006 року № 106 (л/с 3) підтверджено
правомірність рішення виконавчого комітету про відмову ОСОБА_1 опікуватись над
неповнолітньою ОСОБА_2 При прийнятті цих рішень Горностаївська селищна рада
керувалась п.4.3 «Правил опіки й піклування», ст.150 СК України, ст.ст.6, 12 Закону України
«Про охорону дитинства» та доводами про те, що ОСОБА_1 не належно виконувала
свої обов'язки опікуна.

При цьому, суд вважає доводи Горностаївської селищної ради про неналежне
виконання ОСОБА_1. обов'язків опікуна відносно малолітньої ОСОБА_2
необгрунтованими.

Так, з медичних довідок (л/с 19-25, 59) вбачається, що
на час встановлення опіки ОСОБА_1. над малолітньою ОСОБА_2 дитина залишилась
без батьківського піклування та тривалий час (з 21 липня по 07
вересня 2005 року)
безперервно знаходилась на лікуванні в Горностаївській центральній районній
лікарні. У дівчинки було виявлено ряд захворювань, в тому числі тяжких.
Незважаючи на це, ОСОБА_1 виявила бажання опікуватись над хворою дитиною.

ОСОБА_1 належно виконувала свої обов'язки опікуна відносно малолітньої
ОСОБА_2 в частині піклування про її здоров'я. Дитина пройшла курс лікування в
дитячій обласній клінічній лікарні м.Херсона та Горностаївській центральній
районній лікарні. Опікун виконувала всі рекомендації лікарів, внаслідок чого
стан здоров'я дитини значно покращився.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що
ОСОБА_1 належно не забезпечує одержання малолітньою ОСОБА_2 повної загальної
середньої освіти.

Так, дівчинка навчається в Горностаївській загальноосвітній школі № 2. З пояснень
позивачки ОСОБА_1., свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_24 вбачається, що за два навчальні
роки ОСОБА_2 здобула початковий рівень знань, охоче навчається, має нормальний
темп сприйняття та висловлює оцінні судження. Класовод ОСОБА_24 займається з
дівчинкою по індивідуальній програмі, у дитини відбулись значні прогресивні
зрушення у розвитку. Опікун ОСОБА_1 постійно цікавиться навчанням та поведінкою
підопічної в школі, додатково займається з нею вдома.

Суд враховує висновок психолого-медико-педагогічної
консультації обласного центру практичної психології і соціальної роботи
"Розвиток" від 04
серпня 2006 року
(л/с 56) про те,
що ОСОБА_2 рекомендовано навчання в першому класі спеціальної школи та заняття
з логопедом. При цьому, суд враховує, що цей висновок носить рекомендаційний
характер. З пояснень свідка

7

ОСОБА_24
вбачається, що дівчинка, навчаючись по індивідуальній програмі
загальноосвітньої школи, отримує достатній рівень знань.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача
Іовенко СІ. та свідка ОСОБА_11 про те, що за час перебування малолітньої
ОСОБА_2 під опікою в ОСОБА_1., дівчинка не отримала ніякого розумового
розвитку. Ці свідки мали разові зустрічі з дитиною, а тому не можуть в повній
мірі зробити об'єктивний висновок з даного питання. В той час, як класовод та
директор школи, які постійно спілкуються з дівчинкою, відзначають її
прогресивний розвиток.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що
ОСОБА_1 належно не піклується по фізичний, психологічний та духовний розвиток
малолітньої ОСОБА_2

Так, з пояснень позивачки ОСОБА_1., свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8 та ОСОБА_26 вбачається, що за
час проживання в сім'ї опікуна малолітня ОСОБА_2 стрімко розвивається. Якщо
спочатку дитина була дуже скута, нічим не цікавилась, не контактувала із
однолітками та дорослими, не реагувала на звернення до неї, то останнім часом
дівчинка вільно спілкується з іншими дітьми, привітна з дорослими, любить
малювати та гратись. Крім того, суд звертає увагу, що малолітня ОСОБА_2 вільно
та невимушено давала пояснення в судовому засіданні в присутності сторонніх для
неї дорослих осіб.

Суд критично оцінює пояснення з даного питання представника відповідача
Іовенко СІ., свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_25, які рідко спілкуються з малолітньою ОСОБА_2 Ці свідчення суперечать
поясненням інших осіб, які постійно контактують з дівчинкою, а тому є більш
об'єктивними.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що
ОСОБА_1 має негативний досвід виховання власних та усиновлених дітей, а тому не
зможе правильно виховати малолітню ОСОБА_2.

З довідки Горностаївської центральної районної лікарні
від 07 грудня 2006 року (л/с 58) вбачається, що
рідні діти позивачки ОСОБА_18, ОСОБА_4 та ОСОБА_21 знаходяться на диспансерному
обліку в лікаря психіатра. На даний час ці діти повнолітні, проживають окремо
від позивачки. їхній стан здоров'я не являється наслідком неналежного виховання
та жодним чином не впливає на виховання малолітньої ОСОБА_2

Відповідач не надав суду жодних вагомих доказів того, що ОСОБА_1 неналежно
виконувала батьківські обов'язки відносно своїх рідних та усиновлених дітей,
внаслідок чого вони не мають повної загальної середньої освіти та негативно
характеризуються.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що проживання в
сім'ї опікуна неповнолітнього ОСОБА_3, який має діагноз «олігофренія в стадії
імбеціальності», може становити загрозу розвитку та здоров'ю інших дітей, в
тому числі малолітньої ОСОБА_2 Ці доводи побудовані на припущеннях, медичного
висновку з даного приводу в судове засідання відповідачем не надано.

Відповідач не надав суду належних доказів про те, що старші діти ОСОБА_1.
вчиняли насильство відносно малолітньої ОСОБА_2

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 заперечила факт вчинення відносно
неї насильства дітьми позивачки.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що ОСОБА_1
зловживала обов'язками опікуна в період з листопада місяця 2001 року по лютий
місяць 2003 року,
коли опікувалась неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно п.5.2 «Правил опіки та піклування» орган опіки та піклування за
своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських
організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть
звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього
обов'язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму
призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків.

Згідно п.5.3 «Правил опіки та піклування» при зловживанні правами і
залишенні підопічних дітей без догляду і піклування опікун або піклувальник
притягується до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідач не надав суду доказів про те, що опікун
ОСОБА_1 була звільнена від виконання покладених на неї обов'язків відносно
неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_16 через неналежне виконання цих обов'язків.
Навпаки, з рішення опікунської ради Горностаївської селищної

8

ради від 26 лютого 2003 року (л/с 140) вбачається,
що опіка була скасована через поновлення батьківських прав рідної матері цих
дітей ОСОБА_13

Відповідач не надав суду жодних доказів про те, що ОСОБА_1 притягувалась в
установленому законом порядку до відповідальності за зловживання правами
опікуна чи залишення підопічних дітей без догляду, хоча Горностаївській
селищній раді, підопічним ОСОБА_17 та ОСОБА_16, їхній рідній матері ОСОБА_13
було відомо про те, як ОСОБА_1 виконувала свої обов'язки опікуна.

При цьому суд бере до уваги, що хоча неповнолітні
ОСОБА_17 та ОСОБА_20 добровільно пішли від опікуна ОСОБА_1, проте
продовжували підтримувати з нею відносини, спілкувались та ходили до неї в
гості. Якби позивачка ображала цих дітей, то вони б не підтримували з нею
контактів.

Крім того, суд звертає увагу, що опіка ОСОБА_1. була встановлена в 2001 році, коли
ОСОБА_17 виповнилось 11 років, а
ОСОБА_16 - 12 років,
тобто діти були у віці, коли входити у нову сім'ю досить складно. Тому тяга
дітей до рідної матері ОСОБА_13 та баби, які навіть зловживали алкогольними
напоями, є природною.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_17 та ОСОБА_16Так, з
цих пояснень вбачається, що останнім часом між сім'єю свідків та сім'єю
позивачки скалились неприязні відносини через погіршення стосунків між їхніми
дорослими дітьми. Крім того, пояснення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_17 та ОСОБА_16
суперечать одне одному.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 неналежно
забезпечує матеріально-побутові умови проживання малолітньої ОСОБА_2

Дійсно, з актів перевірок вбачається, що в період часу з жовтня місяця 2005 року по липень
місяць 2006 року в
позивачки були виявлені три випадки антисанітарного стану житла. Проте, при
подальших перевірках таких випадків більше не було виявлено, що підтверджено
актами перевірок.

Суд звертає увагу на те, що на території смт.Горностаївка
Херсонської області є типовим: відсутність підведення водопроводу до житлового
будинку, відсутність ванної кімнати та надвірні туалети. Таким чином, це не
можна вважати перешкодою для надання дозволу на встановлення опіки.

Суд звертає увагу на те, що відсутність води у мережі водопроводу є
актуальною проблемою для смт.Горностаївка Херсонської області, вини позивачки в
цьому немає, а тому це не можна вважати перешкодою для надання дозволу на
встановлення опіки.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача
Іовенко СІ., свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12
та ОСОБА_23 про відсутність їжі в сім'ї ОСОБА_1., оскільки ці пояснення
спростовуються актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та
поясненнями решти свідків, а також поясненнями малолітньої ОСОБА_2

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 в установленому
законом порядку не оформила право власності на будинок АДРЕСА_2, в якому
проживає її сім'я, що стало однією з причин відмови позивачці в наданні опіки.

Дійсно, з письмових матеріалів справи вбачається, що для оформлення права
власності на будинок позивачці необхідно виготовити проект реконструкції
нежитлової будівлі в житло. Проте, з пояснень позивачки ОСОБА_1. та свідка
ОСОБА_26 вбачається, що виготовлення такого проекту ускладнене відсутністю
первинних документів на будівлі, тому всі мешканці споруд колишньої лікарні
(тринадцять сімей) за власний рахунок здійснили переобладнання цих приміщень на
житло, але ніхто не зміг оформити в установленому законом порядку право
власності на ці житлові будинки.

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що площа
помешкання ОСОБА_1. складає 93,8
кв.м., на яких фактично проживає позивачка та четверо неповнолітніх дітей.
При цьому, з актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї вбачається, що
діти (за статтю) мають різні кімнати. Крім того, ця обставина не була
перешкодою для надання Горностаївською селищною радою дозволу ОСОБА_1 на опіку
над малолітньою ОСОБА_2 у вересні місяці 2005
року та в червні місяці 2006
року.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що перебування
малолітньої ОСОБА_2 під опікою ОСОБА_1. позбавить дитину в майбутньому права на
забезпечення її житлом, оскільки таке право дитина зможе реалізувати тільки
після закінчення інтернатного закладу, а опікун не зможе забезпечити дівчинку
упорядкованим житлом, так як сама його не має.

Суд вважає, що
ці доводи носять характер припущення.

Крім того, згідно п.6.2 «Правил опіки та піклування»
дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, у тому числі й
тим, які перебувають під опікою (піклуванням) або на

9

вихованні
в сім'ях громадян, після закінчення (припинення) перебування в державному
дитячому закладі, повернення від опікуна (піклувальника), родичів,
батьків-вихователів чи прийомних батьків у разі відсутності в них житла житлове
приміщення надається позачергово згідно зі ст.ст.46, 71 ЖК України.

Таким чином, перебування малолітньої ОСОБА_2 під опікою ОСОБА_1. жодним
чином не перешкодить позачерговому забезпеченню дитини житлом у майбутньому.

Суд враховує, що первинна опіка ОСОБА_1. над малолітньою ОСОБА_2 була
встановлена 15 вересня 2005 року.

Згідно п.4.11 «Правил опіки та піклування» опікуни
подають щорічно, не пізніше 1
лютого, до органів опіки та піклування звіт про свою діяльність за минулий
рік щодо захисту прав та інтересів підопічних. На вимогу органів опіки та
піклування опікуни зобов'язані подавати звіти в інший визначений ними термін.
Після припинення опіки опікуни подають загальні звіти про свою діяльність.

Відповідач не надав в судове засідання доказів того, що із звітів опікуна
ОСОБА_1. вбачається неналежне виконання нею своїх обов'язків відносно
малолітньої ОСОБА_2

Відповідно до ст.12 «Конвенції про права дитини», ст.ст.З, 6 «Європейської
конвенції про здійснення прав дітей» держава забезпечує дитині, здатній
сформулювати власні погляди, право вільно висловити ці погляди з усіх питань,
що торкаються дитини. Перед прийняттям рішення при розгляді справи, що
стосується дитини, судовий орган приділяє належну увагу думці, що висловлена
дитиною.

Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її
особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання,
місця проживання.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 висловила свою думку про те, що їй
подобається жити в сім'ї позивачки, дівчинка хоче проживати тільки з ОСОБА_1.

У суду не має підстав ставити під сумнів думку малолітньої ОСОБА_2,
оскільки ця думка підтверджена поясненнями свідків, які постійно контактують з
дитиною.

Відповідно до принципу 6 «Декларації прав дитини» дитина для повного і
гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

На думку суду, жодний інтернатний заклад не зможе
замінити дитині сім'ю, в якій малолітня дитина адаптувалась та розвивається.
Сім'я є і залишається природним середовищем для фізичного, психічного,
духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов
для цього. Сім'я має виступати основним джерелом матеріальної та емоційної
підтримки, психологічного захисту, засобом збереження і передачі
національно-культурних і загальнолюдських цінностей прийдешнім поколінням.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про встановлення опіки
ОСОБА_1. над малолітньою ОСОБА_2 виконавчий комітет Горностаївської селищної
ради неправильно керувався ст.150 СК України, оскільки ця норма визначає
обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в той час, як права та
обов'язки опікуна, піклувальника щодо дитини встановлені ст.249 СК України.

Згідно ст.243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла
чотирнадцяти років та залишилась без батьківського піклування.

Згідно ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня
дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна враховуються особисті якості
особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання
самої дитини. Не може бути опікуном дитини особа, яка зловживає спиртними напоями,
наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа,
інтереси якої суперечать інтересам дитини.

ОСОБА_1 є пенсіонером, за місцем колишньої роботи (л/с 32) характеризується
позитивно. Служба у справах неповнолітніх Горностаївської районної державної
адміністрації у своєму висновку від 30
січня 2007 року
(л/с 86) визнала
за доцільне взяти на облік ОСОБА_1 як кандидата в усиновителі.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б
свідчили про те, що ОСОБА_1 не може бути опікуном над малолітньою ОСОБА_2

10

Відповідач не надав суду належних доказів того, що опікун
ОСОБА_1 зловживає чи буде зловживати в майбутньому наданими їй правами відносно
малолітньої ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належно
опікується над малолітньою ОСОБА_2, забезпечує їй належне виховання та
піклування. В цій сім'ї дівчинка почуває себе захищеною та щасливою.

На думку суду, задоволення цього адміністративного позову відповідає
бажанню малолітньої ОСОБА_2 та якнайкраще забезпечує її інтереси.

Керуючись Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцією
про права дитини від 20 листопада
1989 року,
Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 08 вересня 1995 року, ст.ст.171,
243, 244, 247, 249 СК
України, ст.ст.55, 58,
60, 63, 64, 67, 75, 76 ЦК України, Законом України "Про охорону
дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ПІ,
«Правилами опіки та піклування», затвердженими спільним наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства освіти України та Міністерства праці та соціальної політики
України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, ст.ст.11,
17,71,99, 100, 159, 160
-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Горностаївської селищної ради Херсонської
області про скасування рішення та встановлення опіки - задовольнити.

Рішення виконавчого комітету Горностаївської селищної ради Херсонської
області «Про призначення ОСОБА_1. опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2, яка
залишилась без батьківського піклування» від 13 вересня 2006
року № 73 та
рішення Горностаївської селищної ради Херсонської області «Про рішення № 73 виконкому
селищної ради від 13 вересня 2006 року «Про
призначення ОСОБА_1. опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2» від 15 листопада 2006 року № 106 - визнати
протиправними та скасувати.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженку с.Заводівка Горностаївського району Херсонської області, опікуном над
малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Покласти на ОСОБА_1 всі обов'язки опікуна щодо
малолітньої ОСОБА_2, встановлені чинним законодавством України.

Постанова може бути оскаржене до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Горностаївський районний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.