Справа № 2а-106/2007
Суддя: Пономаренко В.В.
Дата ухвалення: 2007-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -106/2007р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2007 року Черкаський
районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Пономаренка
В.В.

при секретарі Безуглій С О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до військової частини A3193
про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини A3193 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, мотивуючи свій позов тим, що він
проходив дійсну військову службу та знаходився на фінансовому і продовольчому забезпеченні у військовій частині A3193 до 03
листопада 2006 року. Згідно до вимог чинного
законодавства України, зокрема Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей,,
встановлено, що військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або, за їх бажанням, грошову компенсацію, порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків, встановлюються постановою Кабінету Міністрів України №
316 від 12.03.1996 року „ Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до
законодавства,військовослужбовців та осіб рядового
і начальницького складу Міністерства внутрішніх
справ". В результаті невиконання вимог даного законодавства України відповідачем
за період з 11.03.2000 року по 03.11.2006 року він не отримував ні продовольчого забезпечення ні компенсації за
нього, і на день звільнення з урахуванням індексу інфляції утворилась заборгованість відповідача перед ним по
виплаті грошової компенсації за продовольче забезпечення в сумі 20663
грн. 94 коп.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає виплатити йому вказану
заборгованість, то він змушений звернутись до суду
з даним адміністративним позовом і просить
стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті грошової компенсації за продовольче забезпечення за період з 11
березня 2000 року по 03 листопада 2006 року в сумі 20663 грн. 94 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адмінстративний позов підтримав, просив
суд його задоволити.

Представник відповідача військової частини A3193 Шміцкая Л.М. в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, просить
відмовити в його задоволенні у зв'язку з його безпідставністю і що
позивачем був пропущений річний строк для звернення до суду для
захисту своїх прав.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача військової частини A3193 Шміцкої Л.М., дослідивши
письмові докази, наявні у справі, суд вважає, що адміністративний позов не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Одержання військовослужбовцями за рахунок держави продовольчих пайків або
за їх бажанням грошової компенсації за них було
передбачено ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20
грудня 1991 року.

Законом України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дія ч.2 ст.9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призупинена.

З
листопада 2006 року
Закон України «Про
соціальний і правовий
захист

2

військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено ст.9-1, яка знову надала
право військовослужбовцям отримувати продовольче та
речове забезпечення, але оскільки позивач звільнений з військової служби 03 листопада
2006 року, то дія ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на
нього не поширюється.

Таким чином, згідно чинного законодавства України, за період з 11 березня
2000 року по день звільнення зі служби, позивач не мав
права на отримання продовольчого забезпечення або грошової
компенсації замість нього, а тому, його позовні вимоги не можуть бути
задоволені.

Позивачем також пропущено передбачений ст. 99 КАС України річний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх
порушених прав, що у відповідності зі ст. 100 КАС України є підставою
для відмови у позові.

До суду позивач звернувся 19 квітня 2007 року. Частиною 2 ст. 99 КАС
України передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено
інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову на тій
підставі, що позивачем був пропущений річний строк звернення до
суду.

Таким чином встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин. Посилання позивача на те, що позов ним
подано коли він дізнався про можливість такої компенсації є
безпідставним. Позивач не надав суду доказів які б підтверджували
поважність пропуску строку звернення до суду.

Вищевикладене свідчать про необхідність відмови позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Судові витрати у справі підлягають компенсації за рахунок Державного
бюджету України.

Керуючись Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів», ст. ст. 99,100, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини A3193 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення в сумі 20663 грн. 94 коп. - відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати
за рахунок Державного бюджету України.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви по
апеляційне оскарження .