Справа № 22-а-752/08
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова
Іменем України

05.11.2008
Спра
ва № 22-а-752/08
Попередній № справ
и 2-а-236/08

Севастополь
ський апеляційний адміністр
ативний суд у складі колегії
суддів:
головуючого судді
Ілюхіної Г.П.,
суддів Санако
євої М.А. ,
Щепанської О.А.
секретар судового засі
дання
Шелемет'єва О.В.
за участю представників с
торін:
від позивача: не зяви
вся ,
від відповідачів: не з
явився (Управління праці та с
оціального захисту населенн
я Київської районної Ради м.С
імферополя),
не з'я
вився (Начальник Управління
праці та соціального захисту
населення Київської районно
ї Ради м. Сімферополя Жадаева
Л.В.) ,
розглянувши апеляційну ск
аргу Управління праці та
соціального захисту населен
ня Київської районної Ради м
. Сімферополя на постанову Ки
ївського районного суду м. Сі
мферополя (суддя Кукта М.В.) ві
д 29.07.08 у справі №22-а-752/08
за позовом ОСОБА
_1 (АДРЕСА_1)

до Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Київської районної Р
ади м.Сімферополя (бульвар Фр
анко, б.25, м.Сімферополь, 95034)
Начальника Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Київської районної Р
ади м. Сімферополя Жадаевої Л
.В. (бульвар Франко, б.25, м.Сімфер
ополь, 95034)

про визнання дій неправомі
рними,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Ки
ївського районного суду м.Сі
мферополя від 29.07.2008 позов задов
олено частково, визнана неза
конною бездіяльність Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Київської ра
йонної Ради м.Сімферополя у в
игляді виплати ОСОБА_1 раз
ової грошової допомоги в роз
мірі 55,00 грн., стягнуто з Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Київської ра
йонної Ради м. Сімферополя на
користь ОСОБА_1 1145,00 грн. нев
иплаченої разової грошової д
опомоги, передбаченої частин
ою п'ятою статті 13 Закону Укра
їни "Про статус ветеранів вій
ни, гарантії їх соціального з
ахисту", у задоволенні решти п
озовних вимог відмовлено.
Постанова суду мотивован
а тим, що позивач має право на
пільги, встановлені для вете
ранів війни учасників війн
и Законом України «Про стату
с ветеранів війни, гарантії ї
х соціального захисту»№ 3551-ХІ
І від 22.10.1993; відповідачем позива
чу в 2007 році виплачувалась гро
шова допомога, яка не відпові
дає встановленим Законом Укр
аїни «Про статус ветеранів в
ійни, гарантії їх соціальног
о захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 розм
ірам.
Не погодившись з постаново
ю суду, відповідач - Управлінн
я праці та соціального захис
ту населення Київської район
ної Ради м. Сімферополя, 07.08.2008 зв
ернувся з заявою про апеляці
йне оскарження постанови, ап
еляційна скарга на постанову
надійшла 26.08.2008, відповідач прос
ить скасувати постанову суду
першої інстанції, прийняти н
ову, якою відмовити в задовол
енні позову.
Доводи апеляції мотивован
і тим, що підстави для стягнен
ня коштів за минулі роки на ви
плату недоплаченої щорічної
грошової допомоги ветеранам
війни відсутні, оскільки для
забезпечення цієї виплати у
встановлених Законом Украї
ни «Про статус ветеранів вій
ни, гарантії їх соціального з
ахисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 розміра
х необхідно щорічно передбач
ати значні грошові кошти, але
вони державою не виділяютьс
я, тому розмір цієї допомоги в
становлюється Законом Украї
ни «Про Державний бюджет»на
відповідний рік, відповідно
до якого позивачу виплачувал
ась ця допомога.
Ухвалою Севастопольсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду від 22.09.2008 відкрито
апеляційне провадження по а
пеляційній скарзі Управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Київської райо
нної Ради м.Сімферополя (арк.
с.41-43).
Ухвалою суду від 29.09.2008 закін
чено підготовку та призначен
о справу до апеляційного роз
гляду на 05.11.2008 (арк.с.47-49).
Позивач та відповідач явку
уповноважених представникі
в в судове засідання, признач
ене на 05.11.2008, не забезпечили, про
дату, час та місце розгляду сп
рави повідомлені належним чи
ном та своєчасно (арк.с.53-56), про п
ричини неявки суд не повідом
или.
Згідно з частиною четверто
ю статті 196 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, неприбуття у судове засідан
ня сторін або інших осіб, які б
еруть участь у справі, належн
им чином повідомлених про да
ту, час і місце апеляційного р
озгляду, не перешкоджає судо
вому розгляду справи.
Чинне законодавство не обм
ежує коло представників осіб
, які беруть участь у справі, п
ри апеляційному розгляді адм
іністративної справи.
При викладених обставинах
, враховуючи те, що позивач та
відповідач викликались в суд
ове засідання, але в суд не з
явились, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутн
ість представників позивача
та відповідача.
Розглянувши справу в пор
ядку статей 195, 196 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни, колегія суддів, обгово
ривши доводи апеляційної ска
рги, перевіривши правову оці
нку обставин у справі та повн
оту їх встановлення, досліди
вши правильність застосуван
ня судом першої інстанції но
рм матеріального та процесуа
льного права, вважає, що апеля
ційна скарга задоволенню не
підлягає, а постанова суду пе
ршої інстанції підлягає змін
і з викладенням абзацу треть
ого резолютивної частини пос
танови у новій редакції на пі
дставі пункту 1 частини першо
ї статті 201 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, з наступних підстав.
Судом встановлено, що пози
вач має право на пільги, встан
овлені законодавством Украї
ни для ветеранів війни - учасн
иків війни, що підтверджуєть
ся відповідним посвідченням
серії НОМЕР_1 від 20.10.1999 (арк.с
.4).
Відповідачем позивачу на п
ідставі Закону України «Про
Державний бюджет України на
2007 рік» здійснена виплата раз
ової грошової допомоги до 5 тр
авня в розмірі 55,00 грн.
27.12.2007 вих.№10/6028 відповідач на за
яву позивача від 30.11.2007 повідоми
в, що рішення питання про здій
снення доплати до отриманої
щорічної допомоги до 5 травня
в розмірах, передбачених Зак
оном України «Про статус вет
еранів війни, гарантії їх соц
іального захисту»№ 3551-ХІІ від
22.10.1993, з урахуванням рішення Ко
нституційного Суду України в
ід 09.07.2007 № 6-рп/2007 можливо при внес
енні відповідних змін до бюд
жетного законодавства Украї
ни (арк.с.5).
09.01.2008 вх.№2-463 позивач звернувся
до Київського районного суд
у м.Сімферополя з адміністра
тивним позовом до Управління
праці та соціального захист
у населення Київської районн
ої Ради м.Сімферополя про виз
нання незаконною бездіяльно
сті Управління праці та соці
ального захисту населення Ки
ївської районної Ради м.Сімф
ерополя у вигляді виплати йо
му разової грошової допомоги
за 2007 рік в розмірі 55,00 грн., стягн
ення з Управління праці та со
ціального захисту населення
Київської районної Ради м.Сі
мферополя невиплаченої разо
вої грошової допомоги в сумі
1163,00грн., стягнення з відповіда
ча моральної шкоди в сумі 10000,00г
рн., передбаченої частиною п'я
тою статті 14 Закону України "П
ро статус ветеранів війни, га
рантії їх соціального захист
у" (арк.с.1-3).

Правовідносини сторін ре
гулюються статтями 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 К
онституції України, Законом
України «Про статус ветерані
в війни, гарантії їх соціальн
ого захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі
змінами та доповненнями), в ре
дакції, що діяла в спірний пер
іод, Законом України «Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к»№ 489-V від 19.12.2006.
Відповідно до частини п
ятої статті 14 Закону України «
Про статус ветеранів війни, г
арантії їх соціального захис
ту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами т
а доповненнями), в редакції, що
діяла в спірний період, щоріч
но до 5 травня учасникам війни
, нагородженим орденами і мед
алями колишнього СРСР за сам
овіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в рок
и Великої Вітчизняної війни,
виплачується разова грошова
допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком
, іншим учасникам війни - у роз
мірі трьох мінімальних пенсі
й за віком.
Посилання суду першої інст
анції на статтю 13 Закону Украї
ни «Про статус ветеранів вій
ни, гарантії їх соціального з
ахисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 безпідс
тавне і помилкове, оскільки ц
ією статтею регулюються піль
ги інвалідам війни, однак це н
е призвело до прийняття непр
авильного рішення по справі.

Статтею 29 Закону України «П
ро державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006 встановле
но, що у 2007 році виплата щорічно
ї разової допомоги відповідн
о до Закону України «Про стат
ус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»№ 3551-Х
ІІ від 22.10.1993 (зі змінами та допов
неннями) учасникам війни зді
йснюється у розмірі 55,00 грн.
Згідно з частиною першою ст
атті 28 Закону України «Про заг
альнообов'язкове державне пе
нсійне страхування» № 1058-IV від
09.07.2003 мінімальний розмір пенсі
ї за віком встановлюється у р
озмірі прожиткового мінімум
у для осіб, які втратили праце
здатність, визначеного закон
ом.
Відповідно до статті 62 Зако
ну України «Про Державний бю
джет України на 2007 рік»№ 489-V від
19.12.2006 розмір прожиткового міні
муму для осіб, які втратили пр
ацездатність, з 01.04.2007 складає 406,0
0 грн.
У 2007 році встановлено, що дл
я визначення мінімального ро
зміру пенсії за віком відпов
ідно до абзацу першого части
ни першої статті 28 Закону Укра
їни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхуван
ня»№ 1058-IV від 09.07.2003 з 1 квітня та з 1 ж
овтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб
, які втратили працездатніст
ь, визначений абзацом п'ятим ч
астини першої статті 62 Закону
України «Про державний бюдж
ет України на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.20
06, збільшений на 1 відсоток згі
дно із Законом України «Про д
ержавний бюджет України на 2007
рік»№ 489-V від 19.12.2006, враховуючи зм
іни, внесені Законом України
«Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюдж
ет України на 2007 рік»від 15.03.2007 N 749-V.

Таким чином, на користь пози
вача підлягає стягненню грош
ова допомога до 9 травня як вет
ерану війни учаснику війни
за 2007 рік в межах заявлених по
зовних вимог згідно розрахун
ку позивача (410,06грн.*3-55,00грн.) в су
мі 1175,18грн.
Суд першої інстанції прави
льно встановив обставини спр
ави та ухвалив судове рішенн
я з додержанням норм матеріа
льного і процесуального прав
а, тому відсутні підстави для
задоволення апеляційної ска
рги та скасування судового р
ішення.
Однак, при прийнятті рішенн
я про стягнення з Управління
праці та соціального захист
у населення Київської районн
ої Ради м. Сімферополя на кори
сть ОСОБА_1 1145,00 грн. невипла
ченої разової грошової допом
оги, суд першої інстанції неп
равильного розрахував розмі
р грошової допомоги та не зас
тосував збільшення встановл
еного у 2007 році розміру мініма
льної пенсії у сумі 406,00 грн. на 1
відсоток, що передбачено ста
ттею 62 Закону України «Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к»№ 489-V від 19.12.2006, враховуючи змін
и, внесені Законом України «П
ро внесення змін до Закону Ук
раїни «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»від 15.03.2007 № 749-V в п
орядку частини другої статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно
з якою суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі
, якщо це необхідно для повног
о захисту прав, свобод та інте
ресів сторін чи третіх осіб, п
ро захист яких вони просять.

Згідно з частиною першою ст
атті 195 Кодексу адміністратив
ного судочинства України, су
д апеляційної інстанції пере
глядає судові рішення суду п
ершої інстанції в межах апел
яційної скарги. Суд апеляцій
ної інстанції може вийти за м
ежі доводів апеляційної скар
ги в разі встановлення під ча
с апеляційного провадження п
орушень, допущених судом пер
шої інстанції, які призвели д
о неправильного вирішення сп
рави.
Конституційний Суд Україн
и у своєму рішенні № 6-рп від 09.07.2
007 у справі за конституційним
поданням 46 народних депутаті
в України щодо відповідності
Конституції України (консти
туційності) положень статей
29, 36, частини другої статті 56, час
тини другої статті 62, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14,
23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 1
03, 111 Закону України «Про Держав
ний бюджет України на 2007 рік»(с
права про соціальні гарантії
громадян) зазначив, що зупине
ння Законом України «Про Дер
жавний бюджет України»інших
законів України, щодо наданн
я пільг, компенсацій і гарант
ій, внесення змін до інших зак
онів України, встановлення і
ншого (додаткового) правовог
о регулювання відносин ніж п
ередбачено законами України
, не відповідає статтям 1, 3 част
ині другій статті 6, частині др
угій статті 8, частині другій с
татті 19, статтям 21, 22, пункту 1 час
тини другої статті 92, частинам
першій, другій та третій стат
ті 95 Конституції України. Тако
ж зазначеним рішенням визнан
і неконституційними положен
ня статей 29, 36, абзацу третього
частини другої статті 56, части
ни першої статті 66, пунктів 7, 9, 12
, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 9
8, 103, 111 Закону України «Про Держа
вний бюджет України на 2007 рік»
, зокрема: статті 29, за якою у 2007 р
оці виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Зако
ну України «Про статус ветер
анів війни, гарантії їх соціа
льного захисту»здійснюєтьс
я учасникам війни в розмірі 55,
00 гривень; пункту 13 статті 71, як
им зупинено на 2007 рік дію части
ни п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону
України «Про статус ветеран
ів війни, гарантії їх соціаль
ного захисту»в частині визна
чення розміру виплат щорічно
ї разової грошової допомоги.

Статтею 152 Конституції Укра
їни передбачено, що закони та
інші правові акти за рішення
м Конституційного Суду Украї
ни визнаються неконституцій
ними повністю чи в окремій ча
стині, якщо вони не відповіда
ють Конституції України або
якщо була порушена встановле
на Конституцією України проц
едура їх розгляду, ухвалення
або набрання ними чинності. З
акони, інші правові акти або ї
х окремі положення, що визнан
і неконституційними, втрачаю
ть чинність з дня ухвалення К
онституційним Судом України
рішення про їх неконституці
йність.
Відповідно до частини трет
ьої статті 22 Конституції Укра
їни, при прийнятті нових зако
нів або внесенні змін до чинн
их законів не допускається з
вуження змісту та обсягу існ
уючих прав і свобод, у тому чис
лі і для ветеранів війни. Норм
ативні акти органів державно
ї влади і органів місцевого с
амоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів вій
ни, передбачені Законом Укра
їни «Про статус ветеранів ві
йни, гарантії їх соціального
захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змі
нами та доповненнями), є недій
сними (частина третя статті 2 З
акону).
Згідно правової позиції Ко
нституційного Суду України,
який неодноразово розглядав
питання щодо конституційнос
ті положень законів України
про Державний бюджет України
на відповідні роки, якими обм
ежуються пільги, компенсації
і гарантії, передбачені чинн
им законодавством для окреми
х категорій громадян таке
обмеження є недопустимим. Пр
аво на соціальний захист гро
мадян України встановлено ст
аттею 46 Конституції України, з
гідно з якою пенсії, інші види
соціальних виплат та допомо
ги, що є основним джерелом існ
ування, мають забезпечувати
рівень життя, не нижчий від пр
ожиткового мінімуму, встанов
леного законом.
Частиною другою статті 19 Ко
нституції України встановле
но, що органи державної влади
та органи місцевого самовря
дування, їх посадові особи зо
бов'язані діяти лише на підст
аві, в межах повноважень та у с
посіб, що передбачені Консти
туцією та законами України.

Положення Закону України «
Про Державний бюджет України
на 2007 рік»№ 489-V від 19.12.2006, не можуть
бути застосовані, оскільки в
они суперечать нормам Консти
туції України про недопустим
ість звуження змісту та обся
гу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів (частина третя статті 22 Ко
нституції України).
Згідно частини першої стат
ті 17 Закону України «Про викон
ання рішення та застосування
практики Європейського Суду
з прав людини»суди України з
астосовують при розгляді спр
ав Конвенцію про захист прав
людини і основоположних сво
бод та Протоколи до неї і прак
тику Європейського Суду як д
жерело права.
Відповідно до статті 1 Прото
колу №1 до Конвенції «Кожна фі
зична ...особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто
не може бути позбавлений сво
єї власності інакше як в інте
ресах суспільства і на умова
х, передбачених законом і заг
альними принципами міжнарод
ного права».
Розглядаючи борги у сенсі п
оняття «власності», яке міст
иться у частині першій статт
і 1 Протоколу № 1 до Конвенції і
не обмежено лише власністю н
а фізичні речі та не залежать
від формальної класифікації
у національному законодавст
ві, борги, що становлять майно
, можуть також розглядатись я
к «майнові права»і, таким чин
ом, як власність.
Тому при розгляді справи «К
ечко проти України»(заява № 631
34/00) Європейський Суд з прав люд
ини зауважив, що в межах свобо
ди дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюдж
ету. Держава може вводити, при
зупиняти чи закінчити виплат
у таких надбавок, вносячи від
повідні зміни в законодавств
о.
Однак, якщо чинне правове по
ложення передбачає виплату п
евних надбавок і дотримано в
сі вимоги, необхідні для цьог
о, органи державної влади не м
ожуть свідомо відмовляти у ц
их виплатах, доки відповідні
положення є чинними (п.23 рішен
ня суду).
У зв'язку з цим, Європейськи
й Суд не прийняв до уваги пози
цію Уряду України про колізі
ю двох нормативних актів - зак
ону України, відповідно до як
ого встановлені надбавки з б
юджету і який є діючим та Зако
ну України «Про Державний бю
джет»на відповідний рік, де п
оложення останнього Закону,
на думку Уряду України, прева
лювали як спеціальний закон.

Суд не прийняв аргумент Уря
ду України щодо бюджетних ас
игнувань, оскільки органи де
ржавної влади не можуть поси
латися на відсутність коштів
, як на причину невиконання св
оїх зобов'язань (п.2б рішення)

Аналогічна позиція містит
ься в рішенні Європейського
Суду у справі № 59498/00 «Бурдов про
ти Росії».
У Конституції України Укра
їну проголошено демократичн
ою, соціальною, правовою держ
авою (стаття 1), визнано, що найв
ищою соціальною цінністю в У
країні є людина, її права і сво
боди та їх гарантії визначаю
ть зміст і спрямованість дія
льності держави, а їх утвердж
ення і забезпечення є головн
им обов'язком держави (стаття
3), права і свободи людини є нев
ідчужуваними та непорушними
(стаття 21), їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних зако
нів не може бути звужений (ста
ття 22).
Відповідно до частини трет
ьої статті 22, статті 64 Конститу
ції України право громадян н
а соціальний захист, інші соц
іально-економічні права можу
ть бути обмежені, у тому числі
зупиненням дії законів (їх ок
ремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного
стану на певний строк.
Утверджуючи і забезпечуюч
и права і свободи громадян, де
ржава окремими законами Укра
їни встановила певні соціаль
ні пільги, компенсації і гара
нтії, що є складовою конститу
ційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а том
у відповідно до частини друг
ої статті 6, частини другої ста
тті 19, частини першої статті 68 К
онституції України вони є за
гальнообов'язковими, однаков
ою мірою мають додержуватися
органами державної влади, мі
сцевого самоврядування, їх п
осадовими особами. Невиконан
ня державою своїх соціальних
зобов'язань щодо окремих осі
б ставить громадян у нерівні
умови, підриває принцип дові
ри особи до держави, що законо
мірно призводить до порушенн
я принципів соціальної, прав
ової держави.
Принципи соціальної держа
ви втілено також у ратифіков
аних Україною міжнародних ак
тах: Міжнародному пакті про е
кономічні, соціальні і культ
урні права 1966 року, Європейськ
ій соціальній хартії (перегл
янутій) 1996 року, Конвенції про з
ахист прав людини і основопо
ложних свобод 1950 року, та рішен
нях Європейського суду з пра
в людини. Зокрема, згідно зі ст
аттею 12 Європейської соціаль
ної хартії (переглянутої) 1996 ро
ку держава зобов'язана підтр
имувати функціонування сист
еми соціального забезпеченн
я, її задовільний рівень, докл
адати зусиль для її поступов
ого посилення тощо.
Тобто чинне правове положе
ння передбачає виплату допом
оги і якщо дотримано всі вимо
ги, необхідні для цього, орган
и державної влади не можуть с
відомо відмовляти у цих випл
атах, доки відповідні положе
ння є чинними.
Оскільки правові положенн
я, які передбачають виплату р
азової щорічної допомоги уча
снику війни до Дня Перемоги є
чинними, тобто не скасовані, н
е змінені, і позивач є ветеран
ом війни учасником війни, т
ому має право на її одержання
, органи державної влади не мо
жуть свідомо зменшувати ці в
иплати.
Право на отримання разової
грошової допомоги, передбач
еної Законом України «Про ст
атус ветеранів війни, гарант
ії їх соціального захисту»№
3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змінами та доп
овненнями) не залежить від ро
зміру доходів отримувача чи
наявності фінансування з бюд
жету, а має безумовний характ
ер.
З таких підстав висновки су
ду першої інстанції відповід
ають як нормам національного
законодавства, так і міжнаро
дного частині першій статт
і 1 Протоколу №1 до Конвенції п
ро захист прав людини і основ
оположних свобод, яка є части
ною законодавства України, і
практиці Європейського Суду
з прав людини, як джерелу прав
а.
Доводи апеляційної скарги
про відсутність фінансових
можливостей держави для здій
снення виплат разової грошов
ої допомоги у розмірі трьох м
інімальних пенсій за віком є
неспроможними, оскільки, з ог
ляду на правову позицію Євро
пейського суду з прав людини
та положення частини першої
статті 58 Конституції України
про незворотність дії в часі
законів та інших нормативно
-правових актів, крім випадкі
в, коли вони помякшують або
скасовують відповідальніст
ь, реалізація особою права, як
е повязано з отриманням бю
джетних коштів та базується
на спеціальних та чинних на ч
ас виникнення спірних правов
ідносин нормативно-правови
х актах національного законо
давства, не може бути поставл
ена у залежність від бюджетн
их асигнувань.
Посилання заявника апеляц
ійної скарги на те, що спеціал
ьний Закон тобто Закон Украї
ни «Про Державний бюджет Укр
аїни»на відповідний рік, має
перевагу перед Законом Укра
їни «Про статус ветеранів ві
йни, гарантії їх соціального
захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 (зі змі
нами та доповненнями), яким вс
тановлені пільги для ветеран
ів війни, не можуть бути прийн
яті до уваги, оскільки звужен
ня змісту та обсягу прав шлях
ом прийняття нових законів, в
несення змін до чинних закон
ів за статтею 22 Конституції Ук
раїни не допускається.
Пунктом 3 Постанови Пленум
у Верховного суду України «П
ро судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»від 31.03.1995 № 4 в
становлено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внасл
ідок моральних чи фізичних с
траждань, або інших негативн
их явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконн
ими діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чин
ного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема
: у приниженні честі, гідності
, престижу або ділової репута
ції, моральних переживаннях
у зв'язку з ушкодженням здоро
в'я, у порушенні права власнос
ті (в тому числі інтелектуаль
ної), прав, наданих споживачам
, інших цивільних прав, у зв'яз
ку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у поруш
енні нормальних життєвих зв'
язків через неможливість про
довження активного громадсь
кого життя, порушенні стосун
ків з оточуючими людьми, при н
астанні інших негативних нас
лідків.
У позовній заяві позивачем
щодо вимог про відшкодуванн
я моральної шкоди не зазначе
но, в чому полягала ця шкода, з
яких міркувань він виходив, в
изначаючи розмір шкоди, та як
ими доказами це підтверджуєт
ься, тому вимоги стосовно від
шкодування моральної шкоди т
акож не підлягають задоволен
ню.
На підставі викладеного, в
исновок суду першої інстанці
ї про задоволення позову час
тково є правомірним.
Правова оцінка, яку суд перш
ої інстанції дав обставинам
справи, не суперечить вимога
м процесуального і матеріаль
ного права, а доводи апеляцій
ної скарги щодо їх неправиль
ного застосування є необґрун
тованими.
Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути
скасовано з підстав, що навед
ені в апеляційній скарзі.
Все вище перелічене дає су
довій колегії право для висн
овку, що апеляційна скарга пі
длягає залишенню без задовол
ення, а постанова суду першої
інстанції зміні в частині
зазначення суми, яка підляга
є стягненню з відповідача на
користь позивача, з викладен
ням абзацу другого резолютив
ної частини постанови в нові
й редакції.
Керуючись ча
стиною третьою статті 24, статт
ями 160, 167, частиною першою статт
і 195, частиною четвертою статт
і 196, пунктом 2 частини першої с
татті 198, пунктом 1 частини перш
ої статті 201, частиною другою с
татті 205, статтями 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу
Управління праці та соці
ального захисту населення Ки
ївської районної Ради м. Сімф
ерополя на постанову Київсь
кого районного суду м.Сімфер
ополя (суддя Кукта М.В.) від 29.07.0
8 у справі № 2-а-236/08 залишити без з
адоволення.
2. Постанову Київськог
о районного суду м.Сімферопо
ля (суддя Кукта М.В.) від 29.07.08 у сп
раві № 2-а-236/08 змінити, виклавши
абзац третій її резолютивної
частини в наступній редакці
ї:
«Стягнути з Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Київської районної Р
ади м. Сімферополя на користь
ОСОБА_1 1175,18 грн. невиплачен
ої разової грошової допомоги
, передбаченої частиною п'ято
ю статті 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гара
нтії їх соціального захисту"
».
3. В іншій частині поста
нову Київського районного су
ду м.Сімферополя (суддя Кукт
а М.В.) від 29.07.08 у справі № 2-а-236/08 зал
ишити без змін.
Постанова набирає зако
нної сили з моменту проголош
ення згідно з частиною пят
ою статті 254 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и.
Постанову може бути оскарж
ено в порядку статті 212 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України, згідно з якою ка
саційна скарга на судові ріш
ення подається безпосереднь
о до Вищого адміністративног
о суду України протягом одно
го місяця після набрання зак
онної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складен
ня постанови в повному обсяз
і відповідно до статті 160 цьог
о Кодексу - з дня складення пос
танови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна
Судді
М.А.Санакоєва