Справа № 22-а-1972/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г., Григоров
А.М.

За участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Путивльського
районного суду Сумської області від 30
листопада 2007 року по справі № 2а-34/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації Сумської області, третя особа - управління державного
казначейства України в Путивльському районі, про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплачених сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

25.09.2007року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської
області, третя особа - управління державного казначейства України в
Путивльському районі, про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених
сум на оздоровлення.

В обґрунтування позову вказав, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, і згідно зі
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян. які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 798-ХІІ відповідач повинен
був виплачувати йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на рік. Однак всупереч вимогам Закону № 798-ХІІ ці виплати
здійснювалися відповідачем у розмірах, передбачених постановою КМУ «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836, постановою КМУ «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12 липня 2005 року № 5б2.

07 вересня
2007 року позивач звернувся до
Управління з письмовою заявою про

перерахунок та виплату недоплачених сум щорічної допомоги
на оздоровлення за

2001 - 2007рр., однак в цьому йому було відмовлено. У
зв'язку з чим останній просив суд стягнути 10995 грн. 19 коп. недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007рр., з урахуванням інфляції, та
визнати протиправними дії відповідача про відмову у такій виплаті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні
вимоги уточнили в

частині ціни позову, просили стягнути з відповідача 11401
грн. 99 коп. щорічної

допомоги, відповідно наданого розрахунку.

Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації Сумської області в своїх
письмових запереченнях проти позову посилалося на те, що вимоги позивача є
необґрунтованими, оскільки виплати щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 здійснювалися у розмірах, встановлених
постановою КМУ від 12.07.2005р. № 562. і згідно до ст.ст. 23, 30, 87 Бюджетного
кодексу України, в межах бюджетних асигнувань, які виділялися головним
розпорядником бюджетних коштів - Міністерством праці та соціальної політики
України, яке і вважав у справі належним відповідачем. Також наполягало про
застосування наслідків пропущений строків звернення до адміністративного суду,
встановлених ч. І ст. 100 КАС України.

Управління
державного казначейства України в Путивльському районі у письмовому відгуку на
позов вказало, що відповідач здійснює нарахування і виплату компенсаційних
виплат особам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи шляхом переказу
на особисті рахунки цих осіб в банківських установах через свої реєстраційні
рахунки в УДК, які відкриті за кожним видом компенсаційних виплат. Ці виплати
здійснюються в межах кошторису та помісячного плану асигнувань, затвердженого
розпорядником бюджетних коштів вищого рівня. У разі відсутності асигнувань на
рахунку, Управління реєструє свою кредиторську заборгованість з компенсаційних
виплат, яка відображається в звітності та передається до Головного управління
Державного казначейства в Сумській області, а яке надає зведений звіт до
Державного казначейства України. Примусове списання коштів з реєстраційного
рахунку Управління на користь однієї особи може мати наслідком невиплату такої
допомоги іншим пільговикам. У вирішенні справи УДК в Путивльському районі
поклалося на розсуд суду.

30
листопада 2007 року постановою Путивльського районного суду Сумської області по
справі № 2а-34/07 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної
дміністрації Сумської області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоплачених сум на оздоровлення.
Визнано протиправною відмову відповідача у перерахунку та виплаті
позивачу недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4
ст. 48 ЗУ “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за 2007 рік. Одночасно, постановою суду зобов'язано
відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2000 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити його позов у повному обсязі. При цьому посилається
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

У запереченнях на
апеляційну скаргу Управління державного казначейства України в Путивльському
районі вказало, що на нього ніколи не покладались функції по безпосередньому нарахуванню
компенсаційних виплат у розрізі громадян, в них ніколи не зберігались особові
справи чорнобильців, до функції УДК належить лише перерахування коштів -
загальних сум на відповідні рахунки вказані розпорядниками коштів в оформлених
ними платіжних дорученнях в межах кошторисних призначень на відповідний
бюджетний рік. За період з 2001 по 2004 рр. реєстраційні рахунки на
перерахування компенсаційних виплат громадянам - чорнобильцям були відкриті на
ім'я Путивльської РДА, а безпосередньо перерахування здійснювались на підставі
відповідних розпоряджень голови Путивльської РДА, починаючи з 2004 року
зазначені рахунки були відкриті на ім'я Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської РДА. Примусове списання коштів з реєстраційного рахунку
Управління на користь однієї особи може мати наслідком невиплату такої допомоги
іншим пільговикам. У вирішенні справи УДК в Путивльському районі поклалося на
розсуд суду.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії і
згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян. які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 798-ХІІ має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, яку отримав в 2001 р. в сумі 26 грн. 70 коп. В цьому
ж розмірі допомога на оздоровлення була йому нарахована та виплачена в
2002-2004 роках, а в 2005-2007рр. він отримав по 100 грн.(а.с 28-56).

У вересні 2007 року він звернувся до Управління із заявою
про перерахунок і виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2001 -2007рр. виходячи із розміру 5 мінімальних заробітних плат на рік, як це
передбачено ст. 48 Законом № 798-ХІІ.

10.09.2007р. відповідачем відмовлено у перерахунку та
виплаті цих сум з посиланням на розміри допомоги, передбачені постановою КМУ №
562.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти
лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 798-ХІІ щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати ( ч. 7 цього ж Закону).

Частиною 1 ст. 67 Закону № 798-ХІІ було визначено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом)
підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановою КМУ № 836 та постановою КМУ №
562, розмір

щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років
не змінювався,

незважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної
плати, і не відповідає

розміру, встановленому Законами України.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції
виходив з того, що у перерахунку та виплаті недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2006 рік суб'єктом владних повноважень позивачеві відмовлено
правомірно, оскільки на момент її виплати (червень 2006р.) діяли обмеження щодо
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.
48 Закон № 798-ХІІ, які були встановлені Законом України «Про державний бюджет
на 2006р.», і підлягали застосуванню розміри визначені постановою КМУ № 562, а
тому з цих підстав ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду першої інстанції, оскільки він відповідає діючому законодавству та
фактичним обставинам справи.

Щодо таких обмежень, встановлених Законом України «Про
державний бюджет на 2007р.» від 19.12.2006р., то суд першої інстанції виходив з
таких міркувань:

Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену необхідність їх адекватного
соціального захисту, Верховна Рада України 5.10.2006 року доповнила Закон №
798-ХІІ статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону,
і зазначена норма, виходячи з пріоритету життя та здоров'я людей, які
постраждали від Чорнобильської катастрофи, їх соціального захисту, повної
відповідальності держави (ст. 1 цього ж Закону), має пріоритетне застосування.

На час виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення
за 2007 р. такі закони Верховною Радою України не приймалися.

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням вимог ст. 48
Закону № 798-ХІІ Управління повинно було виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент
виплати, а тому відмова суб'єкта владних повноважень у перерахунку та виплаті
йому недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 - 2005,
2007рр., є протиправною.

Посилання представників відповідача на те, що належним
відповідачем у справі є Міністерство праці та соціальної політики України, як
головний орган у системі центральних органів виконавчої влади у сфері
соціального захисту населення та головний розпорядник бюджетних коштів, є
безпідставними, оскільки відповідно до Порядку використання коштів,
передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ № 931 від
16.09.2005р., Положення (а.с 25-28), Управління є юридичною особою, що здійснює
нарахування та виплату позивачу, що перебуває на обліку як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, сум щорічної допомоги на
оздоровлення, які є предметом судового розгляду.

Між тим, у частині 2 статті 99 КАС України зазначено, що
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюєтеся
з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В силу ч. І ст. 100 КАС України пропущення отроку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна з сторін.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 щорічно отримував суми щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірах, які його не задовольняли, проте відповідно до норм
діючого законодавства до суду за захистом своїх прав звернулася
лише у вересні 2007 року.

З відповідною заявою про поновлення пропущеного
процесуального строку не звертався.

З цих підстав суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у
задоволені позовних вимог щодо стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001-2005 рр.

Даний висновок суду правомірний, відповідає закону та
обставинам справи.

Визначаючи спосіб у який підлягає поновленню порушене
право ОСОБА_1 на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007р., суд
першої інстанції відповідно до положень ст. 162 КАС України обґрунтовано
зобов'язав суб'єкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплатити йому
недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення, враховуючи положення ч. 4
ст. 48 Закону № 798-ХІІ.

З урахуванням отриманої ОСОБА_1 суми та розміру
мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати (квітень 2007р.),
на користь позивача підлягає виплаті 2000 грн.(420 грн. х 5 - 100 грн.).

Оскільки вимоги позивача про застосування індексів
інфляції до цих сум не ґрунтуються на законі,
положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не
можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли між сторонами, а тому суд
першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.

За
таких обставин, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим
відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,
не впливають на їх правомірність.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 без задоволення.

Постанову
Путивльського районного суду Сумської області від 30 листопада 2007 року по справі №
2а-34/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, та може бути
оскаржена протягом одного місяця з дня проголошення ухвали в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний
текст ухвали виготовлений та підписаний
16 червня 2008 року.

Головуючий підпис Сіренко О.І.

Суддя підпис Подобайло З.Г.

Суддя підпис Григоров А.М.

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.