Справа № 22-а-2452/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Подобайло З.Г., Мельнікової
Л.В.

за участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційні скарги
ОСОБА_1 та Конотопського міського управління праці та соціального
захисту населення Конотопської міської ради на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2008 року по
справі № 2а-11/08 за позовом ОСОБА_1 до Конотопського міського управління праці
та соціального захисту населення Конотопської міської ради, Міністерства праці
та соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, третя особа - Конотопське управління Державного казначейства
України в Сумській області, про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі 3602,25 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

01.03.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради,
Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України, 3-я особа: Конотопське управління Державного казначейства
України в Сумській області, в якому просила стягнути з Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради на її користь
суму недоплаченої у 2002-2006 роках одноразової щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій у розмірі 3602 грн. 25 коп. та зобов'язати Міністерство
праці та соціальної політики України, Державне казначейство України,
Міністерство фінансів України перерахувати кошти на вказані виплати, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» їй
щорічно до 5 травня повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком складала: у 2002
році - 47 грн.30 коп., у 2003р. - 47 грн. 30 коп., у 2004 р.- 92 грн.45 коп., у
2005р. - 332 грн., у 2006р. - 359 грн. Фактично останній виплачено: у 2002 році
- 80 грн., 2003р. - 90 грн., 2004р. - 120грн., 2005р. - 250 грн., у 2006 році -
250 грн., сума недоплати грошової допомоги за вказані роки становить 3602 грн.
25 коп., у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та представник позивача Батлук
В.І. позовні вимоги підтримали у повному
обсязі.

Представник Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Денисенко О.М., проти позову заперечувала.

Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство України у
заявах про розгляд справи без участі їх представників, проти позовних вимог
заперечували.

Третя особа - Конотопське управління
Державного казначейства України в Сумській області у заяві також просило
розглядати справу без участі його представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

17
січня 2008 року постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської
області частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради,
Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України, третя особа - Конотопське управління
Державного казначейства України в Сумській області, про стягнення недоплаченої
одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі
3602,25 грн. Стягнуто з Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної допомоги як учаснику
бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545 грн. Зобов'язано міністерство праці та
соціальної політики України, Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України перерахувати кошти в розмірі 1545 грн. на вказану виплату.
В решті позовних вимог - відмовлено.

В
апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить
скасувати вказану постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі, стягнути з Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради, Міністерства праці та соціальної політики України, Державного
казначейства України, Міністерства фінансів України на її користь суму
недоплаченої за 2004-2006 роки одноразової щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій у розмірі 3297 грн. 25 коп. При цьому посилається на порушення судом
першої інстанції норм діючого законодавства.

В
апеляційній скарзі Конотопське міське управління праці та соціального захисту
населення Конотопської міської ради також просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в позові відмовити. При
цьому посилалося на те, що Управління діє лише в межах повноважень, наданих
державою, і не має права встановлювати розмір грошової допомоги або інших
виплат, а лише виплачує їх відповідно до розмірів, встановлених Законом України
«Про державний бюджет на відповідний рік». А також, відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
пропущенням строків їх виплати», Управління не зобов'язане сплачувати позивачу
втрачену частину доходів тому, що прямої вини Управління в цьому не має.

Колегія суддів,
вислухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради
підлягає задоволенню.

Апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1
є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій ( а.с. 16).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня у розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків.

Відповідно до п. З Положення про
Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 30.08.00 № 1035/2000 та постановою КМУ від
02.11.06 № 1543 Мінпраці України забезпечує реалізацію прав громадян на
соціальний захист через систему підпорядкованих йому органів.

У судовому засіданні судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1 за 2002 рік була виплачена разова грошова допомога у
розмірі 80 грн., за 2003 рік - 90 грн., за 2004 р. - 120 грн., за 2005 рік -
250 грн., за 2006 рік - 250 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», права та
пільги для ветеранів
війни і членів
їх сімей, встановлені
раніше законодавством України та законодавством колишнього Союзу
РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі. в межах
та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав.

За таких обставин, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу
за 2002 - 2006 роки слід було б виплатити разову грошову допомогу у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, як це
передбачено ч.8 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не Законами України «Про державний бюджет» за 2002
-2006 роки, котрі звужують обсяг прав позивача.

Проте, згідно ст. 99, 100 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

ОСОБА_1 заявила
клопотання про проведення відрахунку строку звернення до адміністративного суду
з 20 лютого 2007 року (а.с.4), коли вона дізналася про порушення своїх
прав.

Суд
першої інстанції критично оцінив пояснення позивача з цього приводу, оскільки доказів поважності
пропуску строку звернення
до адміністративного суду з вимогами
про стягнення вищевказаної допомоги за 2002-2005 роки з поважних причин ОСОБА_1 не
надано.

ОСОБА_1
отримувала щорічну грошову допомогу своєчасно у встановленому порядку,
заборгованості по виплаті не було. Закони України оприлюднюються у встановленому порядку та
доводяться до відома всіх громадян держави.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, на цьому наполягав відповідач.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов до висновку
про те, що слід задовольнити позовні вимоги щодо стягнення недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2006 рік, а в іншій частині вимог слід відмовити
у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2006 рік, виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога
у кратному розмір до мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 18 статті 17 Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначали кратність
виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за
віком.

При цьому статтею 30 Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» встановлений фіксований розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і складає 250 грн.

Сторонами по справі не
заперечувалось, що у 2006 році позивачеві було виплачено саме 250 грн. як
разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, у 2006 році, на момент
вплати зазначеної допомоги певні положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначають розмір
такої виплати не діяли, оскільки були зупинені Законом України «Про державний
бюджет на 2006 рік», яким одночасно
встановлено розмір такої виплати на 2006 рік.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 19
Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України дії відповідачів по справі не
можуть бути визнані неправомірними, оскільки вони здійснювали виплати на
підставі діючого Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» та не мали повноважень застосовувати зупинені
норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положення Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» рішеннями
конституційного суду України неконституційними не визнавались.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1в цій частині суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про порушення відповідачами прав позивача та ч.3
ст. 22 Конституції України, оскільки відповідачі виконували норми законів, діючих на момент
здійснення виплат та своїми діями не звужували права позивача щодо отримання
ним разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Даний висновок суду не
ґрунтується на встановлених судом обставинах справи та нормах права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що її позовні вимоги щодо виплати
щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки безумовно підлягають
задоволенню на підставі Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004
року № 20-рп/2004, ч. 3 статті 22 Конституції України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» колегія
судів не може визнати обґрунтованими.

За таких підстав постанова суду
першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої щорічної грошової допомоги
як учаснику бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545 грн. та зобов'язання
Міністерства праці та соціальної політики України, Державне казначейство
України, Міністерство фінансів України перерахувати кошти у розмірі 1545 грн.
на вказану виплату недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік підлягає
скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вказаних
позовних вимог ОСОБА_1.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Конотопського міського управління праці
та соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської
області задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 17 січня 2008 року по справі
№ 2-а11/08 в частині задоволення позову про стягнення з Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради на
користь ОСОБА_1 суму недоплаченої одноразової
щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» за 2006 рік у розмірі 1545 грн. та зобов'язання
Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України перерахувати кошти у розмірі 1545 грн.
на вказану виплату скасувати. В цій частині
в позові ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 17 січня 2008
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний текст
постанови виготовлений та
підписаний 14 липня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Подобайло З.Г.

підпис
Мельнікова Л.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду
Сіренко О.І.