Справа № 2-а-8508/2008
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-8508/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Євпак В.В.,

при секретарі - Курдиш М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту
населення Овруцької райдержадміністрації

про стягнення
невиплачених коштів, передбачених Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,-

встановив:

ОСОБА_1
звернулась з вказаним позовом до
суду, посилаючись на те, що за період з
01.07.1998 року по 31.12.2007 року їй не
були проведені у повному обсязі виплати,
передбачені ст.ст. 37, 39, 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за
віком у відповідні періоди. Таким чином
її права були порушені.

Заборгованість
по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення
(ст. 37) позивачка визначила в розмірі
6575 грн., 70 коп., заборгованість
по доплаті особам, які працюють на
території радіоактивного забруднення (ст. 39) позивачка визначила в розмірі
33117 грн 50 коп., заборгованість по щорічній разовій допомозі на оздоровлення
(ст. 48) позивачка визначила в розмірі 5600 грн.

Позивачка
в судове засідання не з”явилась, просить
справу розглядати без її участі.

Представник
управління праці та соціального захисту населення Овруцької
райдержадміністрації в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка в
отриманні судової повістки. Суду надали письмові заперечення.

Розглянувши
матеріали справи, суд встановив: позивачка ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї
категорії, проживала та проживає в м. Овручі, а також працює у відділі освіти
Овруцької РДА, що знаходиться на території м. Овруча, Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення. Позивачка є інвалідом 2-ї групи.

Згідно ст. 37
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні
гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до
ст. 39 Закону, доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного
забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення проводиться в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат.

Відповідно до
ст. 48 Закону щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи виплачується
в розимірі п”яти мінімальних заробітних
плат.

Проте в спірний період часу ці доплати
та допомоги виплачувались
частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Постановою Кабінету Міністрів України №
562 від 12 липня 2005 року, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року та Постановою Кабінету Міністрів України №
562 від 12 липня 2005 року, порушені
права позивачки.

Однак позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до
вимог Закону зазначені у статті 39 виплати є складовою частиною заробітної
плати позивача, строк давності, на виплати, які стосуються заробітної плати -
не розповсюджується, а тому суд на
користь позивачки стягує доплату за вказаний період.

Що стосується
заявлених позивачкою вимог щодо
проведення їй виплати компенсації та доплати (ст 37, 48 Закону) за період з 01.12.1998 року по 31.12.2005 року, судом встановлено, що позивачка звернулась з позовом про стягнення недоплачених їй
коштів в травні 2008 року. Річний строк
звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, позивачка пропустила.
Підстав для поновлення пропущеного строку позивачці немає.

Тому суд в
позові позивачці про стягнення недоплачених коштів у відповідністю зі ст. 37,
48 за вказаний період відмовляє у зв”язку з пропуском строку звернення до суду.

Крім того дію
абзацу другого, третього, четвертого частини
першої статті 37 Закону, абзацу
третього, четвертого частини першої статті 39 Закону, абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із
Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням
Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п.
30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено дії ст.ст. 37, 39, 48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, визнано неконституційним.

Зазначені
положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, як
неконституційні втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007
року.

Закон України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік”, яким зупинена дію ст.ст. 37, 39.
48 Закону в частині виплати компенсації
і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний
неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними.

Таким чином
стягненню на користь позивачки підлягає компенсація та доплата у розмірах визначених саме Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (ст.ст. 37, 48), але тільки з 09.07.2007 року.

Компенсація
передбачена ст.39 Закону підлягає
стягненню за період з 01.12.1998 року по 31.12.2005 року та з липня по
грудень 2007 року.

Виплата
компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за
зазначений період позивачу була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів
мінімальної заробітної плати в спірний період часу, який становив: з 2 вересня
1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999
року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140
грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня
2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262
грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня
2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375
грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня
2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. суд стягує на користь
позивачки належну їй компенсацію.

Заборгованість перед позивачкою (ст. 37
Закону) за період з липня по грудень 2007 року становить = 1067 грн. 40 коп.
(440грн х3 х 40% = 528 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% = 552 грн.) -12 грн. 60 коп.
(отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачкою (ст. 39
Закону, як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення) за період
з 01.12.1998 року по 31.12.2005 року та за період з липня 2007 року по
31.12.2007 року становить 31630 грн. 50
коп.(110 грн. за грудень 1998 рік + 1320 грн. за 1999 рік + 2400 грн. за 2000
рік + 2832 грн. за 2001 рік + 3660 грн.
за 2002 рік + 4480 грн. за 2003 рік + 5176 грн. за 2004 рік +7208 грн. за 2005
рік + 5400 за період з липня по грудень 2007 року = 32586) -955 грн. 50 коп.
(отриманих позивачкою згідно ПКМ України).

Заборгованість
перед позивачкою (ст. 48 Закону) становить =
2080 грн. (440 грн х 5-120 грн. отриманих згідно ПКМ України).

Загальна сума
компенсації становить 33777 грн. 90 коп.
(1067 грн. 40 коп. +31630 грн. 50 коп + 1080 грн.)

Заперечень
щодо правильності розрахунку та розміру
виплат від відповідачів до суду не надійшло.

Зазначена
заборгованість підлягає стягнення з
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації, як розпорядника коштів на зазначені виплати.

Керуючись
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст. 99, 100, 158 -163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в розмірі 33777 грн. 90 коп.

В решті
позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення
строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Заява про
апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний адміністративний
суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення постанови
в повному обсязі. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: В.В.
Євпак