Справа № 22а-3485/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-3485/08 Головуючий
суддя у 1-ій
інстанції - Петушков С.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В.,

суддів Поплавського В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі Кочкової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року

по адміністративній справі № 2а-385/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
зобов'язання виплатити допомогу на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1. звернувся до
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про
зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради виплатити недоотриману ним суму одноразової допомоги на
оздоровлення за період 2000-2006 роки у розмірі
6782,50 грн.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково та стягнуто на його користь з Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради суму в розмірі 5851,50 грн. щорічної
допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки. В задоволені інших вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою,
відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про те, що
оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апелянт просить
скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на
користь позивача щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки, і винести
нову постанову якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

При
обґрунтуванні апеляційної скарги, відповідач посилається на ч.2 ст. 95, ст.113,
п.3 ст.116 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного
кодексу України , Закон України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та вказує на те, що визначені діючим законодавством види допоміг
позивачу були виплачені, а тому його права порушені не були.

Окремо, апелянтом наголошується на
пропущенні позивачем річного строку звернення до суду.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в оскарженій
частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з
відповідача на користь позивача суми щорічної грошової допомоги за 2000-2005
роки з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, а
тому у відповідності з вимогами ст.48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати, а
не в тому розмірі щорічної допомоги, який відповідач виплатив позивачу
відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р
. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком
суду, оскільки відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення
виплачується учасникам наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, при цьому частиною 7 цієї ж статті передбачено, що
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Право позивача на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає також і з принципу пріоритетності закону над
урядовими нормативними актами та положень п.6 ч.1 ст.92 Конституції України
, якою встановлено, що основи соціального захисту
визначаються виключно законами, а єдиним
органом законодавчої влади в України згідно ст.75 Конституції є
парламент, який не наділений правом делегувати свої повноваження іншим
державним органам.

Разом з тим,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача сум щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки в порядку
адміністративного судочинства, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не
надав належної оцінки тому, що позивачем пропущено річний строк звернення до
суду з адміністративним позовом та відсутність вимоги позивача про поновлення
строку і обґрунтування щодо поважності причини пропуску строку звернення до
суду.

Так,
відповідно до ч.1, ч.2 ст.99 КАС України ,
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач
наполягає на застосуванні наслідків пропущення позивачем строку звернення до
суду з адміністративним позовом, а тому колегія суддів вважає, що вимоги
позивача провести виплату грошової допомоги за 2000-2005 роки задоволенню не
підлягають, оскільки заявлені поза межами строку звернення до адміністративного
суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить
до висновку, що постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06 грудня 2007 року в оскарженій частині підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення
недоплаченої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки
з підстав пропуску строку на звернення з позовом до суду.

При цьому, враховуючи, що проти права позивача на
отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідач не заперечує, колегія
суддів вважає, що позивач не позбавлений можливості захистити своє
конституційне право на соціальний захист та на отримання передбачених законом
грошових коштів в порядку цивільного провадження

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що
постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06
грудня 2007 року в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки з підстав пропуску
строку на звернення з позовом до суду.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.198 та ст.202 КАС
України , за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову
постанову, якщо визнає, що судом першої інстанції були порушенні норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись
п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П о с т а н
о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради - задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня 2007р. в частині стягнення на користь
ОСОБА_1з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради 5851,50 грн щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2000-2005 роки - скасувати, у задоволені позову ОСОБА_1в зазначеній частині
відмовити.

В іншій частині постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з часу виготовлення її повного тексту.

У повному обсязі постанова суду виготовлена 15 липня 2008 року

.

Судді