Справа № 2-а-85/2008
Суддя: Матвієнко В.М.
Дата ухвалення: 2008-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-85/2008р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2008 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді -
Матвієнка В.М..,

суддів - Волювача О.В. Чередникова
С.М.,

при секретарі - Шрейтер С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Міністерства праці та
соціальної політики України, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
облдержадміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України
про стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги,суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Міністерства праці та соціальної
політики України, Головного управління праці
та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації,
Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про стягнення
недоплаченої щорічної грошової допомоги.

У позові вказав, що він є учасником бойових дій в
Афганістані., інвалід ІІ групи і має
право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
інвалідів війни.

Відповідно до ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" порзивач, як інвалід війни, а тому має право на
передбачену зазначеним законом щорічну разову грошову допомогу в розмірі 8 -ми мінімальних пенсій за віком.

Позивач стверджує, що на протязі 1999 - 2007
років йому невірно нараховували та виплачували щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня, а саме - в розмірі меншому, ніж передбачений чинним законодавством
України і тому вважає, що згідно ст.13
ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому повинна
виплачуватись одноразова допомога в розмірі 8 - ми мінімальних пенсі за віком
щорічно до 5 травня, виходячи з розміру мінімальної пенсії , а саме:

за 1999 рік - 120,0 грн.

за 2000 рік - 199,2 грн.

за 2001 рік - 272,0 грн.

за 2002 рік - 378,4 грн.

за 2003 рік - 378,4 грн.

за 2004 рік - 400,0 грн.

за 2005 рік - 2656,0 грн.

за 2006 рік - 2800,0 грн.

за 2007 рік - 3040,0 грн., а всього мали сплатити 10244 грн.

Фактично ж було виплачено:

за 1999 рік - 50 грн.

за 2000 рік - 120 грн.

за 2001 рік - 120 грн.

за 2002 рік - 120 грн.

за 2003 рік - 120 грн.

за 2004 рік - 200 грн.

за 2005 рік - 330 грн.

за 2006 рік - 330 грн.

за 2007 рік - 360 грн.

, тобто всього за зазначений період виплачено - 1750 грн.
отже недоплата складає 8494,0 грн. (10244 - 1750 = 8494 грн.).

На думку позивача невірні розрахунок і виплата щорічної
разової допомоги уповноваженими органами викликані тим, що при підрахунку
зазачених сум вони користувалися законами України "Про державний
бюджет" за відповідні роки, що суперечить рішенням Конституційного суду
від 9 липня 2007 року та 1 грудня 2004 року відповідні статті ЗУ "Про
державний бюджет" визнанні неконституційними , а отже втратили чинність.

З приводу вищезазначених недорахувань та недоплат позивач
звертався до відповідачів з вимогою провести перерахунок та виплатити
недораховані кошти, але отримав відмову.

На підставі викладеного позивач прохає суд визнати
неправомірними дії Міністерства праці та соціальної політики України, Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня йому, як інваліду війни ІІ групи. Зобов"язати
Міністерство фінансів України шляхом списання коштів з відповідних рахунків
Державного казначейства України виділити на перерахунок через Міністерство праці та соціальної
політики України Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
облдержадміністрації для виплати йому
недосплачену грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни ІІ групи в сумі
8494,0 грн. за 1999-2007 роки включно. Зобов"язати Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити йому одержану на його
ім"я недосплачену щорічну грошову
допомогу до 5 травня інваліда війни ІІ групи в сумі 8494,0 грн. за 1999-2007
роки включно.

В судовому засіданні
позивач свої позовні вимоги підтримав,
на їх задоволенні наполягає , при проведенні остаточного розрахунку неотриманих
сум щорічної допомоги покладається на розсуд суду.

Відповідачі
Головне управління праці та соціального
захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
облдержадміністрації, Міністерство фінансів України до суду не з”явивлись, про
слухання справи повідомлені, в своїх заявах прохають справу слухати без їх
участі, позов не визнають.

Державне казначейство України, Міністерство
праці та соціальної політики України також в судове засідання не з'явидлися,
про дату, місце розгялду справи повідомлені завчасно, що підтверджується
поштовими повідомленнями.

Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України
суд, враховуючи думку позивача вважає можливим розглянути справу у відсутність
не з'явившихся відповідачів, які не
повідомили про причини неприбуття і прийняти рішення на підставі наявних матеріалів, які є
достатніми для прийняття рішення.

З'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, інвалід ІІ групиз 1989
року. За період з 1999 по 2007 рік
включно отримав 1750 грн. щорічної грошової допомоги до 5 травня
в розмірах, встановлених державою в порушення Конституції, діючих законів
України.

Згідно ст.13 ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни II групи виплачується разова
грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком.

Ст. 22
Конститутції України закріплює принцип гарантованості конституційних прав
і свобод, забороняє при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих
прав і свобод.

Рішенням
Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
положень статей 44, 47, 78, 80 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2004 рік" від 01.12.2004р. та Рішенням Конституційного суду
України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п.п. 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46, ст. 71, ст.ст.
98,101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" від 09.07.2007р. положення щодо зменшення сум щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни визнані
неконституційними і втратили чинність.

У відповідності до вимог закону позивач повинен був
отримувати :

за 1999 рік з розрахунку мінімальної пенсії 15 грн. х 8
пенсій за віком = 120 грн.

за 2000 рік з розрахунку мінімальної пенсії 30 грн. х 8
пенсій за віком = 240 грн.

за 2001 рік з розрахунку мінімальної пенсії 34 грн. х 8
пенсій за віком = 272 грн.

за 2002 рік з розрахунку мінімальної пенсії 43 грн. х 8
пенсій за віком = 344 грн.

за 2003 рік з розрахунку мінімальної пенсії 47,3 грн. х 8
пенсій за віком = 378,4 грн.

за 2004 рік з розрахунку мінімальної пенсії 50 грн. х 8
пенсій за віком = 400 грн.

за 2005 рік з розрахунку мінімальної пенсії 332 грн. х 8
пенсій за віком = 2656 грн.

за 2006 рік з розрахунку мінімальної пенсії 350 грн. х 8
пенсій за віком = 2800 грн.

за 2007 рік з розрахунку мінімальної пенсії 380 грн. х 8
пенсій за віком = 3040 грн.;

а всього сума
допомоги, яку мав отримати позивач становить 10250грн.40 коп. Враховуючи те, що уповноважені органи
частину належної суми виплатили, то суд приходить до висновку, що позивачу сума
недоплати складає - 8500 грн.40 коп.(10250, 4 - 1750 = 8500,4 )

Розрахунок
виплат позивачу суд проводить на підставі ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", постанов КМУ "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат" від 10.11.2000 р. № 1686, від
27.06.2001 р. № 741, постанов КМУ № 1706 від 19.12.2001 р., № 544 від
15.04.2003 р. ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", ЗУ "Про державний бюджет на 2005 рік", ЗУ
"Про державний бюджет на 2006 рік", ЗУ "Про державний бюджет на
2007 рік".

За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод
заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших
розмірах, від тих які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат
є незаконними, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Доводи відповідачів
про те, що виплату такої допомоги слід провадити в межах бюджетних асигнувань
суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат інвалідам
війни протирічить вимогам Конституції та Законів України.

Приймаючи до уваги,
що Головним розпорядником коштів по виплаті допомоги інвалідам війни є
Міністерство праці і соціальної політики України, яке не має особистих коштів
для задоволення вимог позивача і дані кошти слід запозичити з Державного бюджету
України, суд вважає за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на
Міністерство фінансів України з послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих
коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації
виплатити їх позивачу.

Суд також взяв до уваги те що строк
звернення до суду позивач не пропустив так як взнав про порушення свого права
тільки у 2007році з дня прийняття рішення Конституційним Судом України
09.07.2007 року.

Дії Міністерства
праці та соціальної політики України, Головного управління праці та соціального
захисту наседення Полтавської ОДА щодо
нарахування щорічної допомоги в занижених розмірах суд, враховуючи визнає неправомірними, оскільки вони
суперечать вимогам Контситуції України , чинному законодавству.

Згідно ч.2 ст.11 КАС
України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою
... і не може виходити за межі позовниїх
вимог.

З урахуванням вищевикладеного,
перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає, що його позов слід
задовольнити, віднісши судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ст.22 Конституції України,

ст 13 ЗУ „Про статус ветеран війни, гарантії їх і
соціального захисту”,

ст.28 ЗУ „Про загальнообов”язкове
державне пенсійне страхування”,

ст.ст. 10, 11, 12, 86, 128, 158 -163 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
неправомірними дії Міністерства праці та соціальної політики України, Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА .

Зобов'язати Міністерство фінансів
України шляхом списання коштів з відповідних рахунків Державного казначейства
України виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціальної
політики України Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації для
виплати ОСОБА_1, учаснику бойових дій, інваліду 2 групи недонараховані суми
щорічної разової допомоги до 5 травня в розмірі - 8500 грн. 40 коп. за 1999-2007 роки включно.

Зобов'язати Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації
виплатити ОСОБА_1 одержані на його ім'я
недонараховані суми щорічної разової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, інваліду 2 групи в
розмірі - 8500 грн. 40 коп. за
1999-2007 роки включно.

Постанова може бути
оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Головуючий : суддя Лубенського міськрайонного суду Матвієнко В.М.

Судді Лубенського міськрайонного суду Волювач О.В.

Чередников С.М.