Справа № 22-а-1432/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

23 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Шавеля
Р.М., Заверухи О.Б.

при секретарі
Соколовській А.С.,

з участю осіб :

від позивача - ОСОБА_1 - позивач, ОСОБА_2 -
представник,

від відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2007 року по
справі № 2-а-161/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області

про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л
а :

19 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до
Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними.

11 червня 2007 року Луцьким
міськрайонним судом Волинської області прийнято постанову по справі №
2-а-161/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Першого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про
визнання дій неправомірними, якою в задоволені позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач у справі - Перший відділ Державної виконавчої
служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, при здійсненні
виконавчого провадження діяв у відповідності до виконавчого напису нотаріуса
від 2005 року про стягнення з позивача 139359 грн. заборгованості по кредитному
зобов'язанню перед АППБ „Аваль” від 2004 року.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1, який в
поданій апеляційній скарзі покликаються на те, що постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без
повного з'ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, тому просить таку скасувати та постановити нову про
задоволення його позовних вимог.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи поданої
апеляційної скарги та просять її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не явився, хоча належним чином
був повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі
ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення апелянта та його
представника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає задоволенню.

Так,
суд першої інстанції вирішуючи даний адміністративний спір виходив з того, що
відповідач у справі - Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Волинської області, при здійсненні виконавчого
провадження діяв у відповідності до виконавчого напису нотаріуса від 2005 року
про стягнення з позивача 139359 грн. заборгованості по кредитному зобов'язанню
перед АППБ „Аваль” від 2004 року.

Однак,
з такими висновками погодитись не можна.

Судом
першої інстанції не враховано, що відповідно до рішення Ківерцівського
районного суду від 25.01.2006 року, сума коштів в розмірі 139359 грн., за
кредитним договором вирішено стягнути із громадянина ОСОБА_3 Вказане рішення
надавалось відповідачу для відома, однак він при вчинені своїх дій його не
врахував..

При
цьому суд першої інстанції не врахував того, що з часу вступу вище вказаного судового
рішення в законну силу, відповідач не повинен був вчиняти дії, щодо передачі
майна позивача на реалізацію з приводу стягнення коштів по кредитному договору
.

Крім
того обґрунтованими є покликання апелянта на те, що майно, яке було реалізовано
державним виконавцем 2006 року не передавалось ним, як особою у якої таке
перебувало на зберіганні, і таке не знаходилось за адресою АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції
покликався на те, що при реалізації майна позивача державний виконавець діяв у
відповідності до ст..61 Закону України «Про виконавче провадження», однак такий
висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Так з матеріалів справи вбачається, та відповідачем не спростовано те , що
оцінка арештованого майна позивача та його реалізація проводилась без
повідомлення позивача державним виконавцем, що підтверджується відповіддю ДВС
Волинської області , а звідси такі обставини прямо вказують на порушення закону
зі сторони відповідача.

Крім того помилковими є висновки суду, щодо правомірності дій відповідача
при винесенні постанови від 24.03.2006 року про затримання автомобілів
позивача, яка була передана у відділ ДАІ УМВСУ у Волинській області.

Так, на думку колегії суддів відповідачем при цьому було допущено порушення
вимог ст..27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідач не
направив позивачу копії постанови, яка була винесена у справі виконавчого
провадження, і про існування такої позивач дізнався лише в грудні 2006 року, і
не від державного виконавця, а з офіційної відповіді начальника ДВС Волинської
області.

Судом
першої інстанції не враховано, що відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким
чином, суд зобов'язаний був саме з врахуванням вказаних критеріїв перевіяти
правомірність дій відповідача та його службових осіб, щодо затримання та
реалізації рухомого майна позивача, а саме належних йому автомобілів.

На
думку колегії суддів вказані вище обставини свідчать, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мали значення для справи та постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Відповідно
до ст.159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає,
що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно
і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, прийнята з порушенням
норм матеріального права, доводи апеляційної скарги її спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скарг ОСОБА_1, - задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 11 червня 2007 року по справі № 2-а-161/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Першого відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними,
- скасувати та прийняти нову.

Позов ОСОБА_1до Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними,
- задовольнити.

Визнати протиправними дії Першого відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції Волинської області, по виконанню
виконавчого провадження , що здійснювалось за вимогою стягувача АППБ «Аваль»,
стороною якого є ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверха

Р.М.Шавель