Справа № 22-а-8455/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
Головуючий у 1 інстанції - Очеретний О.В
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13
серпня 2008 року справа
№ 22-а-8455/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Горбенко К.П. Яманко В.Г. Білоус
К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області

на постанову

Стахановського міського суду
Луганської області

від

14 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-210/08

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

Управління праці та соціального
захисту населення Стахановської міської ради Луганської області Головне
управління Державного казначейства України в Луганській області

про

визнання бездіяльності незаконною
та перерахунок і стягнення щорічної грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області про
визнання бездіяльності незаконною та перерахунок і стягнення щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2004-2007 роки, а також зобов'язання відповідача
виплачувати щорічну грошову допомогу у майбутньому згідно змін діючого
законодавства.

Постановою Стахановського міського
суду Луганської області від 14 квітня 2008 року
позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області про визнання бездіяльності
незаконною та перерахунок і стягнення щорічної грошової допомоги задоволено у
повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником бойових дій та перебуває на обліку у відповідача, тому у
відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Особи, які беруть участь у
справі, до апеляційного суду не прибули, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником війни, у зв'язку з чим та
відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” має право на отримання щорічної грошової допомоги до 9
травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального
захисту населення Стахановської міської ради Луганської області: у 2004 р. - 120 грн., у 2005 р. - 250 грн., у 2006
р. - 250 грн. та у 2007 р. - 280 грн. При цьому відповідач керувався
положеннями Закону України «Про
державний бюджет України на відповідний рік».

Суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку щодо визнання дій неправомірними за 2004 рік, оскільки
Положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004
(v020p710-04) від
01.12.2004 року,

Проте, суд першої інстанції невірно
здійснив розрахунок разової щорічної допомоги до 5 травня за 2004 рік, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком у 2004 році, що призвело до порушення
норм матеріального права.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня
протягом 2004 року в розмірі 120 гривень, встановлених ст. 44 Закону України
“Про Державний бюджет на 2004 рік”, а не в розмірі 462, 25 (92,45 х 5) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової
допомоги як учаснику війни в розмірі
342,25 (92,50 х 5 - 120).

Колегія суддів зазначає, що Закони України
“Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України на
2006 рік” до теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним
Судом України.

Крім того, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про визнання
дій неправомірними за 2007 рік, оскільки Положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України у
справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Так,
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили працездатність.
Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили
працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У зі змінами, внесеними Законом
від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн., а для визначення мінімального
розміру пенсії він повинен збільшуватися на один відсоток.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача при нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня
протягом 2007 року в розмірі 280 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі
2050,30
грн. (410,06 х 5) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду
війни третьої групи в розмірі 1770,30 гривень (410,06 х 5 - 280).

Проте, суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку щодо зобов'язання відповідача робити перерахунок
пенсії, призначеної ОСОБА_1 у разі підвищення мінімальної пенсії за віком,
оскільки Кодексом адміністративного судочинства передбачено відновлювати лише
порушені права громадянина, а не ті, які можуть бути порушені в
майбутньому.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути
недоотриману одноразову грошову допомогу за 2004, 2007 р.р., виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком у загальній сумі - 2112,55 грн., у 2004
році - (92,45 х 5) - 120 грн. = 342,25 грн.; у 2007 році - (410,06 х 5) - 280
грн. = 1770,30 грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава
відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком держави». Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Керуючись статтями 184, 195, 196, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської
області на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 14
квітня 2008 року у справі № 2-а-210/08 задовольнити частково.

Постанову Стахановського
міського суду Луганської області від 14 квітня 2008 року у справі № 2-а-210/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області про визнання бездіяльності
незаконною та перерахунок і стягнення щорічної грошової допомоги -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 р. у розмірі 120 грн. та 2007 р.
у розмірі 280 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Стахановської
міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 за рахунок державного
бюджету недоотримані суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за
2004 та 2007 рр. у загальній сумі 2112,55 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради області виплачувати щорічну грошову
допомогу до 5 травня у майбутньому згідно змін діючого законодавства.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий: Г.М.
Міронова

К.П.Горбенко

Судді:

В.Г.Яманко