Справа № 22а-7324/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-7324/08
головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку 48
інстанції Оліфіренко Н.А.
(справа
№ 2а- 571/08)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Мартиненка О.В. (доповідач)

суддів - Сафронової С.В., Уханенка С.А.

при секретарі
судового засідання - Соболь Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення в місті Павлограді
Павлоградської міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 03 червня
2008 року у справі № 2а-571/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради про
перерахунок та стягнення заборгованості з виплат допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,-

в
с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії
управління праці та соціального захисту населення в місті Павлограді
Павлоградської міської ради по нарахуванню і виплати їй сум допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними; стягнути з відповідача на її користь суми недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі
4716,90 грн.; призначити їй відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ) допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 березня 2008 року
у розмірі - прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, з
наступним підвищенням щомісяця в зв'язку з підвищенням розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченої законом
виплати.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2008 року позовні вимоги задоволенні
повністю.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є особою, на яку поширюється дія статті 13
Закону № 2811-ХІІ, та має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленому законом.

Згідно
частини 1 статті 15 вказаного Закону № 2811-ХІІ допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У
відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми,
передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому
відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1
січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію
частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону №
2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007» від 19 грудня 2006 року № 489-V (надалі Закон № 489-V).

Статтею
56 Закону № 489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих
осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетом.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про
соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14
статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та
пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону №
2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії законів є способом тимчасового припинення
їх дії в часі та/або за колом осіб, то втрачання чинності нормативно-правовим
актом, яким відбулося зупинення дії певного закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а відповідно і поновленням прав та обов'язків
осіб, які є учасниками правовідносин, що є предметом регулювання такого закону.

При цьому статтею 74 Закону України "Про
Конституційний Суд України" визначено, що Конституційний Суд України може
вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної
юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії
неконституційного акта.

Отже, Конституційний Суд України, виходячи із змісту статті 74 Закону
України "Про Конституційний Суд України", може поширювати або не
поширювати рішення у справі на правовідносини, які виникли внаслідок дії
оспорених нормативно-правових актів.

Зважаючи на те, що у п. 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 конкретно зазначено, що «рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними», то судова колегія, вважає безпідставним
довід апелянта щодо неможливості зворотної дії у часі вказаного рішення
Конституційного Суду України.

Водночас, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, в частині
стягнення на користь позивачки суми недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік у розмірі 758,63 грн. не
зважив на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008
рік» від 28 грудня 2007 року N 107-VІ було зупинено на 2008 рік дію частини 15
Закону № 2811-ХІІ в частині встановлення
розміру вказаної допомоги.

У відповідності зі статтями 1, 13 Закону України «Про Конституційний Суд
України» єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний
Суд України, який приймає рішення та дає
висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів
Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів
України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції,
належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам
України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо
конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною
юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції
України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що за вказаним принципом закони,
інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим
рішенням органу конституційного контролю.

Щодо вимог позивачки призначити їй
відповідно до ст. 15 Закону № 2811-ХІІ допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 березня 2008 року у розмірі -
прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, з наступним
підвищенням щомісяця в зв'язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченої законом виплати
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

Отже, необхідною
умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого
порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для
задоволення позову.

При цьому судова
колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до
адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право
на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто
захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Статтею 62
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років вставлений з 01 січня 2007 року у розмірі 434,00 грн., з 01 квітня 2007 року
у розмірі 463,00 грн., з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Як вбачається з
матеріалів справи відповідач з січня
2007 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку здійснював за січень, лютий 2007 року у розмірі 120,75 грн., за березень 2007 року у розмірі
124,13 грн., за квітень 2007 року у розмірі 123,05 грн., за травень, червень
2007 року у розмірі 129,03 грн., за
липень 2007 року у розмірі 135,01 грн., за серпень, вересень 2007 року у розмірі 129,03
грн., за жовтень, листопад, грудень 2007 року у розмірі 130,64 грн.

Недоплачена сума допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік становить: за січень, лютий (434,00 - 120,75) х 2 = 626,50 грн.; за березень 434,00 - 124,13 = 309,87грн.; за
квітень 463,00 - 123,05 = 339,95 грн.; за травень, червень (463,00 - 129,03) х 2 = 667,94грн.;
за липень 463,00 - 135,01 = 327,99 грн.; за серпень, вересень (463,00 - 129,03)
х 2 = 667,94 грн.; за жовтень, листопад та грудень (470,00 -
130,64) х 3 = 1018,08грн.

Таким чином,
загальна недоплачена позивачці сума допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2007 рік становить 3958,27 грн.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
припустився порушень вимог норм матеріального та процесуального права, що
призвело до прийняття неправильного рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з
прийняттям нового судового рішення.

Керуючись
ч.3 ст. 160,
ст. 195, 196, 198, 202, 207 КАС України
колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення в місті
Павлограді Павлоградської міської ради задовольнити частково.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2008 року у справі № 2а-571/08 скасувати.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення в місті
Павлограді Павлоградської міської ради по нарахуванню і виплатиОСОБА_1 сум
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку
неправомірними.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення в місті
Павлограді Павлоградської міської ради на користьОСОБА_1 3958,27 грн.
недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2007 рік.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова
суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 13.08.2008 року.

Головуючий
суддя:

Судді: