Справа № 22-а-2142/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Данько В.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008 року

№ 22-а-2142/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова
Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Сіренко О.І.

при секретарі:
Холодна Д.С.

за участю:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - Веселянська
Е.Л.

представник відповідача - Солодкий
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на постанову
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2007 року по справі № 2а-135/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Комінтернівського району м. Харкова, Управління пенсійного
фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова

про зобов'язання
проводити доплату до пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду
з позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення Комінтернівського району м. Харкова, Управління
пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про зобов'язання
проводити доплату до пенсії.

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 14 грудня 2007 року позовОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Комінтернівського району м. Харкова,
Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про
зобов'язання проводити доплату до пенсії задоволено частково, а саме,
відповідно до зазначеної постанови суд зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м. Харкова призначити виплати ОСОБА_2 згідно
його статусу та медичного висновку, яким встановлено зв'язок з ЧК основну
пенсію у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії яка
складає % від мінімальної пенсії за віком, що на сьогодні складає (415 грн. 11
коп.*3)+(415 грн. 11 коп./2)=1452 (одну тисячу чотириста п'ятдесят дві) грн. 88
коп., зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі
м. Харкова при подальшому підвищенні мінімальної пенсії за віком проводити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до встановленого Законом розміру
мінімальної пенсії за віком, а також стягнув з управління на користь держави
судовий збір у розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

Управління пенсійного фонду України
в Комінтернівському районі м. Харкова не погоджується з винесеною постановою,
подало апеляційну скаргу, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, судом неправильно дана правова оцінка
обставинам по справі.

Враховуючи наведене, Управління
пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, просить суд
апеляційної інстанції задовольнити
апеляційну скаргу, скасувавши постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова
та прийняти нову постанову по справі, якою відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

Позивач звернувся з позовом до
суду, в якому просив з урахуванням доповнень до позову, визнати неправомірними
дії та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити його сину, ОСОБА_2, 1997 року народження пенсію у
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю його сину у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Окрім цього просив зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Комінтернівського району м. Харкова призначити його дружині, ОСОБА_3,
яка на сьогодні не працює, оскільки здійснює догляд за сином державну допомогу
за догляд. В обґрунтування позову позивач зазначає, що неповнолітній син
позивача ОСОБА_2, згідно медичного висновку визнаний інвалідом, інвалідність
якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмір його пенсії не повинен бути нижчим трьох
мінімальних пенсій за віком. Крім того, позивач посилається на ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої, призначається додаткова
пенсія за шкоду у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. При цьому позивач
зазначає, що відповідачі по справі тривалий час нехтують медичний висновок його
сина ОСОБА_2, яким встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою при
визнанні його інвалідом і порушення ч. 4. ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виплачують сину соціальну пенсію, та соціальну допомогу в
розмірах, визначених на загальних підставах Законом України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам за дитинства та дітям-інвалідам ", які є на
порядок меншими ніж; це встановлено спеціальним законом. У зв'язку з цим
позивач вважає дії відповідачів незаконними та такими, що порушують права та
інтереси його неповнолітнього сина, гарантовані Конституцією України.

Встановлено, що неповнолітній син
позивача,ОСОБА_2, 1997 року народження, згідно медичного висновку визнаний
інвалідом, інвалідність якого пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується освідченням.

До 01.01.07р. відповідачі
щомісячно, відповідно до наданих доказів, проводили йому виплати в розмірі 652
грн. 80 коп.. З 01.01.07 р. у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві України
виплати Управлінням праці та соціального захисту населення у Комінтернівському
районі м. Харкова не проводяться. Позивач неодноразово звертався до
відповідачів з проханням, стосовно соціальних виплат його сину, але питання з
цього приводу не було належним чином урегульоване, що і спонукало позивача
звернутися до суду.

1 січня 2004 року набрав чинності
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
від 9 липня 2003 року №1058-4, який відповідно до його преамбули визначає
принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частиною 3 ст. 4 зазначеного закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Абзац перший пункту 13 Прикінцевих
положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" передбачає, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії,
у тому числі відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між: розміром
пенсії, на який має право особа, відповідно до зазначених законодавчих актів,
та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього закону,
фінансується за рахунок коштів державного бюджету України.

Частина 4 статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачає, що в усіх випадках розмір пенсії
для дітей-інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим трьох мінімальних пенсій за віком.

Статтею 62 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007рік" (зі змінами) встановлено прожитковій
мінімум для особи, яка втратила працездатність, який з 1 жовтня 2007 року складав
411 гривень. При
цьому, зазначена стаття
доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб,
які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає 415 грн. 11
коп..

Обґрунтування своєї позиції
Управлінням пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова з
посиланням на постанови Кабінету Міністрів України, суд не приймає з огляду на
положення принципу законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 КАС України.
Зазначені постанови Кабінету Міністрів України спростовуються приписами пункту
1 та 6 статті 92 Конституції України, а також: ст. 71 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", відповідно до якого дія його положень не може призупинятися
іншими законами, крім законів про внесення змін до зазначеного Закону. До
приведення законодавства України у відповідність із Законом України "Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування" Закони України та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (зокрема рішення №8-рп від 11 жовтня 2005
року), пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України,
що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них
зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.
У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Таким чином здійснення прав і
свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені ст. 1, 3, частиною 2 ст. 6, статтею 8, частиною 2 ст.
19, статтею 22 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не
може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення Державою даного
права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу
верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і
статтею 8 КАС України.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення
позову.

Колегія суддів підтримуючи висновки
суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині
необхідності врахування при розрахунку, а відповідно і виплаті пенсії розміру
мінімальної пенсії за віком виходячи з положень частини 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та розміру
мінімальної пенсії встановленого Законом Про державний бюджет України на певний
рік зазначає, що зобов'язання Управління пенсійного фонду України
Комінтернівського району м. Харкова при подальшому підвищенні мінімальної
пенсії за віком проводити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до
встановленого Законом розміру мінімальної пенсії за віком, є вимога на
майбутнє, і не може бути задоволена судом, оскільки суд не може врахувати та
встановити обставини які можуть будуть в майбутньому (зміна законодавства
тощо).

Крім того колегія суддів зазначає,
що судом першої інстанції стягнуто з Управління пенсійного фонду України
Комінтернівського району м. Харкова на користь держави судовий збір у розмірі 8
(вісім) грн. 50 копійок, однак ст. 94 КАС України не передбачає такого розподілу судових витрат
та такої суми витрат.

В цій частині рішення прийнято
необґрунтовано та підлягає скасуванню. В іншій частині постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків та не впливають на правомірність
висновків суду першої інстанції, в цій частині постанова підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, п. 4 ст.202, ст. ст. 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 14 грудня 2007 року по справі № 2а-135/07 скасувати в частині
зобов'язання Управління пенсійного фонду України Комінтернівського району м.
Харкова при подальшому підвищенні мінімальної пенсії за віком проводити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до встановленого Законом розміру
мінімальної пенсії за віком та в цій частині в позові відмовити.

Скасувати постанову
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2007 року по справі №
2а-135/07 в частині стягнення з Управління пенсійного фонду України
Комінтернівського району м. Харкова на користь держави судовий збір у розмірі 8
грн. 50 копійок.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено та підписано 28 липня 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Сіренко О.І.