Справа № 22-а-2230/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Григорова А.М.

Подобайло З.Г.

За участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Харкові апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації Сумської області на постанову Путивльського районного
суду Сумської області від 21 листопада 2007 року по справі № 2а-35/07 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації
Сумської області, третя особа: Управління державного казначейства у
Путивльському районі, про визнання незаконними дій органу державної влади та стягнення щорічної виплати на
оздоровлення, -

В С Т А
Н О В И Л А :

26.09.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської
області, третя особа: Управління державного казначейства у Путивльському
районі, в якому просив визнати незаконними дії органу державної влади та стягнути на його користь щорічну виплату
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період 2001 - 2007
рр., що становить 11401, 99 грн.

В
обґрунтування позову вказав, що він - учасник ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали на внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 798 - 12 передбачена щорічна виплата на
оздоровлення у розмірі ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області, третя
особа: Управління державного казначейства у Путивльському районі, про визнання
незаконними дій органу державної влади
та стягнення щорічної виплати на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, що за період 2001- 2007 рр. становить 11401, 99 грн. Проте,
всупереч вимогам вказаного Закону ці виплати здійснювались відповідачем у
розмірах, встановлених Постановою Кабінетом Міністрів України № 836 від
26.07.1996 р. «Про компенсації виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». У
нарахуванні та виплаті щорічної допомоги відповідачем було відмовлено та надано
довідку, що за період 2001 - 2007 року, нараховано та виплачено щорічну
допомогу на оздоровлення в сумі 200 грн., у зв'язку з чим позивач вважає, що
розмір заборгованості по щорічній виплаті
на оздоровлення за період 2001 - 2007 рр. складає 11 201, 99 грн., які
просить стягнути з відповідача на його користь, а бездіяльність останнього в
частині відмови у нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за
вказаний період, визнати незаконною.

У
судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі.

Представник Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області позов
не визнала, посилаючись на те, що виплата щорічної допомоги позивачу здійснювалась
у розмірах, вставлених Постановою Кабінетом Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. та в межах бюджетних асигнувань, які виділялись основним
розпорядником коштів - Міністерством праці та соціальної політики України.
Вказане Міністерство на думку відповідача і повинно бути належним відповідачем
у даній справі. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, а тому, в
даному випадку слід застосувати ст. 100 КАС України, якою передбачено, що
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи Управління державного казначейства у Путивльському
районі пояснив, що на нього не покладено функцій по нарахуванню
компенсаційних виплат громадянам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи.
До їх функцій належить лише перерахування коштів - загальних сум на відповідні рахунки, вказані їх
розпорядниками у оформлених ними платіжних дорученнях, в даному випадку
відповідачем у справі, в межах кошторисних призначень на відповідний бюджетний
рік. До функцій УДК також належить
здійснення примусового списання сум, вказаних в рішенні суду, з зазначеного
реєстраційного рахунку, відкритого на ім'я відповідача у справі, у разі
прийняття судом відповідного рішення.

21.11.2007
року рішенням Путивльського районного суду Сумської області частково
задоволений позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації Сумської області, третя особа:
Управління державного казначейства у Путивльському районі, про визнання
незаконними дій органу державної влади
та стягнення щорічної виплати на оздоровлення. Зобов'язано відповідача
донарахувати та виплатити позивачу не донараховану щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2007 року у розмірі 2000 грн.

В
апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації Сумської області просить
скасувати вказану постанову суду першої інстанції у повному обсязі. При цьому
посилається на те, що зі сторони
Управління не було порушень положень
Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Управління діє лише в межах повноважень, наданих державою і не має права встановлювати розмір зазначеної допомоги. Розмір допомоги
встановлений Постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до
Положення про Міністерство праці та соціальної політики
України, затвердженого Указом Президента України від 30.08.2000 р. за №
1035/2000 Міністерство праці України є головним (провідним) органом у системі
центральних органів виконавчої влади із забезпеченням реалізації державної
політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування
населення, та, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України, - головним
розпорядником яких є Міністерство праці та соціальної політики України. Згідно
із Положенням про Міністерство праці та
соціальної політики України, Міністерство праці, відповідно до покладених
завдань здійснює в межах своїх повноважень контроль за додержанням
законодавства щодо надання пільг, у тому числі громадянам, постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи (підп. 31 п. 4), забезпечує через систему
підпорядкованих йому органів реалізацію
прав громадян на соціальний захист шляхом своєчасного та адресного надання
соціальної допомоги (абз. 6 п. 3).

На
даний час перерахувати і виплатити допомогу у розмірі, вказаному в Законі, Управління праці та
соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації
Сумської області на має можливості, оскільки а момент виплати допомоги у
вересні 2007 року діяло вищевказане законодавство. А відповідно до п. 3
резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
положення ст.. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік»втратило чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних підстав :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії і відповідно до ст. 48 Закону № 798-12 має
право на щорічну допомогу на оздоровлення.

До 2005 року включно, ОСОБА_1 обліковувався в управлінні праці та соціального захисту населення Печерської
райдержадміністрації у місті Києві, де у 2001, 2002, 2003, 2004 і отримував таку допомогу в розмірі по 26,7 гривень
щорічно, а у 2005 році - 100 гривень (а.с.51-63).

У 2006 та 2007 роках ОСОБА_1 обліковується в управлінні праці та соціального захисту населення Путивльської
райдержадміністрації Сумської області, де отримував
допомогу на оздоровлення відповідно по 100 гривень щорічно (а.с. 50).

У серпні 2007 року він звернувся до Управління із заявою про донарахування і виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001 - 2007 роки, виходячи з розміру 5 мінімальних заробітних
плат на рік, як це передбачено ст. 48 Закону № 798-12 (а.с.9).

12 вересня 2007 року відповідачем відмовлено у
перерахунку та виплаті цих сум з посиланням
на розміри допомоги, передбачені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року (а.с.5). Не погодившись з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати незаконними такі дії
органу державної влади та стягнути на
його користь щорічну виплату на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних
плат за період 2001 - 2007 рр., що становить 11401, 99 грн.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що згідно з
ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 798-12 щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії,
виплачується у розмірі 5-ій мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається па момент
виплати допомоги.

Частиною 1 ст. 67 Закону № 798-12 визначено, що конкретні розміри усих доплат, пенсій і компенсацій передбачених цим
Законом підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений постановами Кабінету Міністрів України розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років
не змінювався, не зважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної
плати і не відповідає розміру, встановленому Законами України.

Щодо обмеження можливості застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону № 798-12,
яка була встановлена Законом України "Про
державний бюджет на 2007 рік", суд
першої інстанції дійшов до висновку, що відповідно до ч. ч ст. 22 Конституції
України, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних
законів, не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і
свобод. Враховуючи особливий статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та обумовлену необхідність їх
адекватного соціального захисту, Верховна Рада України 05.10.2006 року
доповнила Закон № 798-12 статтею 71 в
якій встановлено, що дія положень нього закону не може призупинятись іншими
законами, крім законів про внесення змін до
цього Закону і зазначена норма має приоритетне застосування.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

На час виплати
ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, такі Закони Верховною Радою України не приймалися.

З 09.07.2007 року
положення закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» про зупинення дії пільг та компенсацій, втратили чинність на підставі рішення Конституційного Суду України
№ 6 від 09.07.2007 року.

Виходячи з наведеного та з урахуванням вимог ст. 48
закону 798-12, управління повинно виплачувати
позивачеві щорічну допомогу
на оздоровлення виходячи
з суми мінімальної заробітної плати
на момент виплати, у зв'язку з чим відмова відповідача у перерахунку та
виплаті ОСОБА_1 недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення
за 2007 рік
є протиправною, оскільки порушує права та законні інтереси останнього.

Посилання відповідача на те, що належним відповідачем у
справі є Міністерство праці та соціальної
політики України, як головний орган у системі центральних органів виконавчої влади у сфері соціального захисту
населення та головний розпорядник бюджетних коштів, є безпідставними, оскільки
саме управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації відповідно до положення (а.с. 31-36) є юридичною особою, яка
здійснює нарахування та виплату позивачу сум
щорічної допомоги на оздоровлення, які є предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку
щодо вирішення питання відносно строків
звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Так, за правилами ч. З ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України позовні заяви приймаються до
розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення
строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки пропущення цього строку є підставою для відмови
у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає
одна з сторін то питання про поновлення цього строку вирішується
судом у судовому засіданні при розгляді позовної заяви.

У випадку визнання поважною причини
пропущення строку, суд продовжує розгляд справи по суті позовних вимог.

Управління праці та соціального захисту населення Путивльської
райдержадміністрації при розгляді справи зверталось із заявою, в якій
наполягало на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до
адміністративного суду стосовно позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 щорічно - у 2001, 2002,
2003,2004, 2005, 2006 роках отримував
суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, які його не
задовольняли. Проте відповідно до норм діючого законодавства до суду за
захистом своїх прав не звертався. З відповідною заявою про поновлення
пропущеного з поважних причин процесуального строку останній до суду не
звертався, а тому у задоволенні позову в частині донарахування та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2001 по 2006 рік включно судом першої інстанції відмовлено
правомірно.

На підставі ст. 48 Закону України №
798-12, управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації повинно донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення за 2007 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент
виплати. З урахуванням отриманої позивачем суми у розмірі 100 грн. на
оздоровлення у травні 2007 року та розміру мінімальної заробітної плати на
момент виплати, на користь позивача правомірно стягнено суму 2000 грн. (420Х5
-100 = 2000 грн.) Застосування при цьому індексу інфляції до цієї суми протирічить вимогам діючого
законодавства та не може бути застосовано в даному випадку.

Відповідно
до ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області
залишити без задоволення.

Постанову
Путивльського районного суду Сумської області від 21 листопада 2007 року
по справі № 2а-35/07- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.

Повний текст
ухвали виготовлений та
підписаний 21 квітня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Подобайло З.Г.

підпис
Григоров А.М.

ВІРНО:
СУДДЯ: