Справа № К-25528/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2008

№ К-25528/06

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І., Голубєвої Г.К., Рибченка А.О., Федорова М.О.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської
області від 22.11.2005 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 29.05.2006 по справі № 38/211

за
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1

до Синельниківської
об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області

про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позовні вимоги (з уточненням) про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень Синельниківської ОДПІ від 09.02.2005 №
/0 від 13.04.2005 № /2, від 29.06.2005 № /3,
рішення про застосування фінансових санкцій від 08.02.2005 № /0, від
13.04.2005 № /2 та від 29.06.2005 № /3 та податкова вимога
від 05.03.2005 № 1-9, винесених за наслідками планової перевірки кафе «Еврика»,
про що складено Акт від 28.01.2005 № 233009 яким зафіксований факт продажу
підакцизних товарів - пляшки шампанського "Одеса", пляшки коньяку
"Жан-Жак", двох пачок сигарет "Мальборо", на загальну суму
покупки 71 грн., без застосування реєстратора розрахункових операцій, книги
обліку розрахункових операцій, розрахункової книжки, без наявності ліцензій на
право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими
виробами.

Рішенням
Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2005 залишеним без змін
ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2006 по
справі № 38/211- позов задоволено частково. Визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення від 09.02.2005 № /0, від 13.04.2005 №
/2 та від 29.06.2005 № /3 в частині визначення позивачу
штрафних санкцій як податкового зобов'язання, визнано недійсною першу податкову
вимогу від 05.03.2005 № 1/9. В іншій частині позову про нарахування фінансових
санкцій в сумі 3 400 грн. та 355 грн. відмовлено.

При цьому судами встановлено відсутність у позивача
ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольних та тютюнових виробів, що
стало підставою для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 3400
грн. відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Судами також встановлено, що в кафе позивача здійснено
продаж товарів, проведено розрахункову операцію за готівку на загальну суму 71
грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, книги обліку
розрахункових операцій, розрахункової книжки, що також стало підставою для
застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 355 грн. згідно п. 1 ст. 17
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування га послуг».

Не погодившись із рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 22.11.2005 та ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 29.05.2006 по справі № 38/211 позивач (ПП
ОСОБА_1) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення та
задовольнити позов, оскільки рішення винесено із порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального права і судом не прийнято до уваги норми Указу
Президента України «Про деякі питання по дерегулюванню підприємницької
діяльності»та наказу ДПА України від 16.09.2002 № 429 «Про затвердження порядку
оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними
особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами»,
вимоги якого не були виконано відповідачем.

Таким чином скаржник вважає, що факт продажу алкогольних
напоїв та тютюнових виробів працівниками кафе «Еврика» цілком не встановленим і
не оформленим.

Відповідач
надав заперечення на касаційну скаргу, в якому проти скарги заперечив і просив
судові рішення залишити без змін, так як ч. 6 ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» чітко встановлено право ДПІ
проводити перевірки та нараховувати штрафні санкції за порушення норм
наведеного Закону.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Як визначено ст. ст. 15, 16 Закону України від 06.07.1995
№ 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» - контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього закону здійснюють органи державної податкової служби України.
А відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-BP «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - роздрібна торгівля
алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами
підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками за
наявності ліцензії.

З огляду на наведені норми Закону, та беручи до уваги, що
судами першої та апеляційної інстанцій підтверджується відсутність у позивача
ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольних та тютюнових виробів, це
обґрунтовано стало підставою для застосування до позивача штрафної санкції в
розмірі 3 400 грн. відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв
та тютюнових виробів».

Крім
того судами встановлено, що в кафе позивача здійснено продаж товарів, проведено
розрахункову операцію за готівку на загальну суму 71 грн. без застосування
реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій,
розрахункової книжки. За таких обставин необхідно погодитись із обґрунтуванням
судами свого рішення про те, що до позивача також обґрунтовано застосовані
штрафні санкції на суму 355 грн. згідно п. 1 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг», яким передбачено, що за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів
державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких
розмірах:1) у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг),
на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на
неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі
нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової
книжки.

Таким
чином, аналізуючи підстави нарахування штрафних санкцій за податковим
повідомленням-рішенням - необхідно звернути увагу на помилковість міркувань
скаржника, оскільки в даному випадку у відповідача були законні підстави для
нарахування штрафних санкцій, а тому прийняті оспорювані податкові
повідомлення-рішення законно визнані такими, що не відповідають нормам чинного
законодавства України тільки в частині визначення штрафних санкцій
податковим зобов'язанням. З цієї ж підстави визнано недійсною першу податкову
вимогу від 05.03.2005 № 1/9, оскільки податкові вимоги виписуються при несплаті
податкових зобов'язань, яким штрафні санкції не являються.

Отже,
при прийнятті судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій дійшли
вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно
застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального права та
підставно задовольнили позов. А рішення Господарського суду Дніпропетровської
області від 22.11.2005 та ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 29.05.2006 по справі № 38/211 належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам процесуального закону і не підлягають
скасуванню. При цьому доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

З
огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 215, 220, 2201, 221, 223, 224,
230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2005 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2006 по справі №
38/211залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як
з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС України.

Головуючий О.В.
Карась

Судді А.І.
Брайко

Г.К.
Голубєва

А.О.
Рибченко

М.О. Федоров