Справа № 22-а-2264/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю секретаря : Маймуліної А.В.

представника позивача: ОСОБА_1., ОСОБА_2

представника відповідача: Орлова М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м.Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у
м. Полтаві на постанову господарського суду Полтавської області від
20.11.2007р. по справі №17/171

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стоп»

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві

про визнання не чинними податкових повідомлень-рішення -

ВСТАНОВИЛА:

Товариства
з обмеженою відповідальністю «Стоп» (надалі по тексту позивач)
звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (надалі
по тексту відповідач), в якому просив суд визнати нечинними податкові
повідомлення - рішення № /0 від 10.07.2007 року та № /0 від
10.07.2007 року ДПІ у м. Полтава.

Постановою господарського
суду Полтавської області від 20.11.2007 року
позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової
інспекції у м. Полтаві № /0 від 10.07.2007 року та № /0 від
10.07.2007 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Стоп" відшкодування витрат по сплаті державного
мита в сумі 3, 40 грн.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції при прийнятті постанови п.п. 4.2.1. п.4.2. ст..4,
п.п.9.12.2. п. 9.12 ст. 9, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», п.п. 5.2.1 п. 5.2. , п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник
позивача проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та
обгрунтованість рішення суду, ухвалення його з дотриманням вимог матеріального
та процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що на підставі направлення від 30.05.2007р. № 482 Державною
податковою інспекцією м.Полтави було здійснено планову перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю "Стоп" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004р. по
31.12.2006 р.

За результатами перевірки податковим
органом було складено акт №1236/23-1/ 2466605
від 02.07.2007 р. та винесенні податкові повідомлення-рішення :

- №
/0 від 10.07.2007 року про стягнення 10315 грн. за основним платежем
та 4964,10 грн. штрафних санкцій за
порушення Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

- №
/0 від 10.07.2005 р. про стягнення 1859 грн. - основного платежу та 3718 грн. - штрафних

______________________________________________________________________________________________

Справа №22-а-2264/08 Головуючий
1 інстанції: Коршенко Ю.О.

Категорія: 41 Доповідач:
Шевцова Н.В.

санкцій за
порушення Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Судом також
встановлено, що в акті перевірки податковий
орган встановив порушення позивачем Закону України "Про податок з фізичних осіб", посилаючись на те, що
позивачем не утримано та не
перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб із сум перерахованих
ТОВ "Стоп" у 2004-2005 рр.
за оренду обладнання на загальну суму 14300 грн. ПП ОСОБА_3., який зареєстрований приватним підприємцем та
знаходиться на спрощеній системі оподаткування
по виду діяльності "громадське харчування". В свідоцтві про сплату
єдиного податку зазначено вид
діяльності "громадське харчування", вид діяльності по якому здійснено перерахування в свідоцтві про сплату
єдиного податку не зазначено. Доходи платника єдиного податку фізичної особи
одержані ним від провадження зазначених у свідоцтві видів діяльності, не включаються до складу його загального
річного оподаткованого доходу і з
них не сплачується податок з доходів фізичних осіб. Якщо фізична особа при
спрощеній системі оподаткування обліку та звітності одержує протягом року інші
доходи ніж зазначені у свідоцтві, то
при виплаті такого доходу податок повинен утримуватися податковим агентом. ОСОБА_3. не мав права в межах
підприємницької діяльності здавати в оренду
обладнання.

Відповідно до розрахунку наданого податковим органом сума не утриманого податку з доходів
фізичних осіб становить 1859 грн.

З договору
оренди обладнання від 30.11.2004 р., судом встановлено перелік об'єктів, що
передаються в оренду та його вартість; акти надання оренди обладнання від
30.12.2004 р. на суму 7100 грн., від 31.01.2005 р. на суму 3600 грн., від
28.12.2005 р. на суму 3600 грн.; виписки, завірені штампом банку, про фактичне
перерахування коштів підприємством ПП ОСОБА_3. за оренду обладнання, які
відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" від 16.07.1999р. № 996-ХІУ.

Судом також
було встановлено, що між ТОВ "Стоп" та СПД ОСОБА_3. 30.10.2004р. було
укладено договір оренди обладнання. ПП ОСОБА_3 є суб'єктом підприємницької
діяльності, тому кошти перераховувалися на рахунок відкритий в установі банку
на балансовому рахунку 2600, що відкриваються для здійснення виключно
підприємницької діяльності.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно п.22.10
ст.22 Закону України "Про податок з доходу фізичних осіб" товариство
з обмеженою відповідальністю "Стоп" не є податковим агентом при
виплаті доходів на користь фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності
від здачі ними в оренду обладнання, оскільки така діяльність, відповідно до вищевикладених
норм, не виходить за межі підприємницької діяльності. Що стосується включення в
склад валових витрат транспортних послуг то вони підтверджені відповідними
договорами з перевізниками, які надавали транспортні
послуги; рахунками-фактурами, актами виконаних робіт; а також накладними.

Колегія суддів
погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" платником податку є суб'єкт
господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи
та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як
на території України, так і за її межами. Об'єктом оподаткування являється
прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу
звітного періоду на суму валових витрат платника податку або суму
амортизаційних відрахувань.

Відповідно до ст. 4 Закону валовий
доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній
або нематеріальній формах. Закон не відносить до складу валових витрат будь-які
витрати, що не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового
обліку.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону
до валових витрат виробництва та обігу відноситься сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Закон не відносить до валових
витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судом при розгляді справи
обґрунтовано було встановлено, що витрати позивача підтверджено актами надання
обладнання в оренду, виписками банку, договорами з перевізником,
рахунками-фактурами, актами виконаних робіт та накладними, а тому колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги в частині
доводів щодо обґрунтованості донарахування відповідачем податку на прибуток.

Відповідно до п.п. 9.12.1 п. 9.12
ст.12 Закону України "Про податок з доходу фізичних осіб"
оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів
надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір,
здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих
питань, з урахуванням норм цього пункту.

Крім того, відповідно до Закону України
"Про податок з доходу фізичних осіб" податковий агент - юридична
особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа
чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками
зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від
імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати
податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести
відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є
фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо
виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не є податковим агентом при виплаті
доходів на користь фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності від
здачі ними в оренду обладнання, оскільки така діяльність не виходить за межі
підприємницької діяльності. Тобто, у відповідача не було підстав для
донарахування позивачу зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб.

Отже, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно та повно встановив всі обставини справи та
ухвалив постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві -
залишити без задоволення, а постанову господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 року- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено 24.06.2008 року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П. Бенедик

(підпис) З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова