Справа № 2-а-3/2007
Суддя: Грубіян Є.О.
Дата ухвалення: 2007-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-3/07
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року Романівський
районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бабича С.В.,

при секретарі
Папуші А.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Романів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до військової частини А - 2177
про стягнення вихідної допомоги при
звільненні та компенсації за речове майно,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до
військової частини А - 2177 про стягнення вихідної допомоги при звільненні та
компенсації за речове майно, посилаючись на те, що у вищевказаній військовій
частині з 20 жовтня 1997 року по 29
грудня 2006 року він проходив військову службу за контрактом. Згідно наказу
командира військової частини А-2177 від 29 грудня 2006 року № 49 -ОС, його виключено
із списків особового складу 29 грудня 2006 року. При звільненні йому були
нараховані, але не були виплачені грошові кошти - вихідна допомога при звільненні в сумі 4 311, 34 грн. та грошова
компенсація за речове майно в сумі 2 849, 02 грн. Відповідач виплатити нараховані грошові кошти
відмовляється, посилаючись на відсутність належного фінансування, тому він
просить винести постанову про стягнення з відповідача на його користь вищевказаних сум заборгованості.

В судове
засідання позивач не з»явився, але надав до суду заяву, в якій зазначає, що
позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу у його відсутності
в зв»язку з хворобою.

Представник
відповідача в судове засідання не
з»явився, про причини неприбуття не повідомив, хоча військову частину А - 2177
належним чином повідомлено про дату час та місце судового розгляду, тому суд,
на підставі ст. 128 ч. 4 КАС України, вирішує справу на підставі наявних у ній
доказів.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у
військовій частині А -2177 на посаді техніка станції 2 центру. Наказом
командира в/ч А - 2177 № 219 -ос від 29 грудня 2006 року він звільнений в запас
збройних сил за підпунктом «б» пункту 65 та підпунктом «в» пункту 66 ( за
станом здоров»я - непридатний до військової служби в мирни й час, обмежено
придатний в воєнний час) Положення про проходження військової служби за
контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України. Наказом командира військової частини А-2177 від 29
грудня 2006 року № 49 -ОС, його виключено із списків особового складу 29 грудня
2006 року. Календарна вислуга років на
день виключення зі списків особового складу складає 10 років 11 місяців 29
днів. ( а.с.6).

Згідно довідки, виданої військовою частиною А -
2177, ОСОБА_1 при звільненні з військової служби (за станом здоров»я) не
виплачені грошові кошти за 2006 рік, а саме вихідна допомога при звільненні в
розмірі 4 311, 34 грн. та грошова компенсація за речове майно в розмірі 2 849,
02 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ст. 15 ч. 2 Закону України « Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з
військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком,
за станом здоров'я, у зв'язку із
скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на
службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до
ст. 9 ч. 2 вищевказаного Закону, військовослужбовці отримують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дія даної правової норми в частині отримання
військовослужбовцями грошової компенсації замість продовольчих пайків та
речового майна зупинена Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17.02.2000 року за винятком військовослужбовців
Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної
служби України, Управління державної
охорони та Головного
управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що
використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність

військовослужбовців.

Враховуючи
те, що відповідачем була нарахована компенсація за речове майно позивачу, суд
виходить з того, що така компенсація була нарахована як виняток, відповідно до
закону.

Таким чином,
наявні у справі докази та їх належна оцінка переконують суд у підставності
позовних вимог.

Керуючись
ст. ст. 9 ч.2, 15 ч. 2 Закону України « Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , ст.ст. 128 ч. 4,160,
161,163 КАС України,-

П О С Т А Н О В
И В :

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з військової частини А - 2177 на користь ОСОБА_1 грошові кошти - вихідну допомогу при звільненні в сумі 4 311, 34 грн. та грошову
компенсацію за речове майно в сумі 2 849, 02 грн.

Постанова може бути
оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Романівський районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий
: С.В.Бабич

Згідно зі ст. 22 Конституції України звуження змісту та
обсягу існуючих правил і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін
до чинних законів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів, не допускається

Ухвала
спільного засідання Судової палати у цивільних справах і Військової судової
колегії Верховного Суду України

від:
05.02.2002

Верховний
Суд України на спільному засіданні суддів Судової палати у цивільних справах і
Військової судової колегії розглянув заяву Управління СБУ у Хмельницькій
області (далі - УСБУ) про перегляд справи за винятковими обставинами на рішення
військового місцевого суду Хмельницького гарнізону від 26 листопада 2001 р.,
ухвалу військового апеляційного суду Західного регіону України від 14 лютого
2002 р. та ухвалу колегії суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України від 15 травня 2002 р. у справі за позовом М. до УСБУ про стягнення
невиплаченої частини грошової допомоги при звільненні в розмірі 17 тис. 891
грн.

У жовтні
2001 р. М. звернувся із цим позовом до суду, в якому зазначав, що наказом
Голови СБУ від 12 червня 2000 р. він був звільнений з військової служби в запас
СБУ за підпунктом «в» п. 65 (за станом здоров'я) Тимчасового положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу * (затверджене Указом
Президента України від 13 травня 1993 р. № 174/93). При звільненні йому була виплачена
грошова допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 січня
2000 р. № 12 у розмірі п'яти посадових окладів, тобто 1 тис. 250 грн., а не
відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону від 20 грудня 1991 р. «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон), якою
передбачено виплату грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % від
місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тому
просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену йому частину грошової
допомоги при звільненні у розмірі 17 тис. 891 грн.

Рішенням
військового місцевого суду Хмельницького гарнізону від 26 листопада 2001 р.,
залишеним без зміни ухвалою військового апеляційного суду Західного регіону
України від 14 лютого 2002 р., позов М. задоволено у повному обсязі.

Ухвалою
колегії суддів Військової судової колегії Верховного Суду України від 15 травня
2002 р. у задоволенні касаційної скарги УСБУ на зазначені судові рішення
відмовлено.

УСБУ в
заяві посилається на неоднозначне застосування судами загальної юрисдикції
одного й того ж положення закону в аналогічних справах, виявленого після
касаційного розгляду справи. В заяві вказується, що 15 травня 2002 р. колегією
суддів Військової судової колегії Верховного Суду України не були враховані
долучені до касаційної скарги рішення Славутського міського суду Хмельницької
області від 25 липня 2001 р. та ухвала Апеляційного суду Хмельницької області
від 18 вересня 2001 р., якими було відмовлено в задоволенні аналогічного
позову. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Верховного Суду
України від 1 лютого 2002 р. ці судові рішення визнані законними та
обгрунтованими.

Військовий
місцевий суд гарнізону, як зазначено в заяві, безпідставно застосував ст. 15
Закону, оскільки на момент звільнення М. з військової служби діяла постанова
Кабінету Міністрів України від 8 січня 2000 р. № 12, відповідно до якої йому і
була виплачена грошова допомога.

Судова
палата у цивільних справах і Військова судова колегія Верховного Суду України
вважають, що заява УСБУ задоволенню не підлягає.

Як
вбачається з матеріалів справи, наказом Голови СБУ від 12 червня 2000 р. М.
було звільнено з військової служби в запас СБУ за підпунктом «в»

п. 65
Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу (за станом здоров'я), а наказом начальника УСБУ від 22 червня 2000 р.
його виключено зі списків особового складу УСБУ з 10 серпня 2000 р. Вислуга
років М. складала 23 роки 6 місяців.

Судом
установлено, що УСБУ при звільненні М. з військової служби виплатило йому
грошову допомогу в сумі 1 тис. 250 грн. на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 8 січня 2000 р. № 12.

Разом з
тим відповідно до вимог ст. 15 Закону військовослужбовцям при звільненні з
військової служби за станом здоров'я виплачується грошова допомога в розмірі 50
% від місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зміни в цю статтю Закону не вносились, дія цього Закону не припинялась.

Згідно зі
ст. 22 Конституції звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, у тому числі і
постанов Кабінету Міністрів, не допускається.

Таким
чином, усупереч доводам заяви військовий місцевий суд гарнізону правильно
застосував положення ст. 15 Закону при вирішенні позову М.

За таких
обставин Судова палата у цивільних справах і Військова судова колегія
Верховного Суду України вважають, що рішення військового місцевого суду
Хмельницького гарнізону від 26 листопада 2001 р., ухвала військового
апеляційного суду Західного регіону України від 14 лютого 2002 р. та ухвала
колегії суддів Військової судової колегії Верховного Суду України від 15 травня
2002 р. є законними та обгрунтованими, оскільки вони постановлені з додержанням
вимог чинного матеріального і процесуального права, а тому заяву УСБУ
відхилено.

*
Положення втратило чинність на підставі Указу Президента України від 7
листопада 2001 р.