Справа № 22-а-4482/2007
Суддя: Лунін С.В.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007 року колегія
суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді Луніна С.В.

суддів
Кузнецової О.О., Берещанської І.І.

при секретарі
Урденко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бахчисарайської районної державної адміністрації про
поновлення на посаді, скасування розпорядження про накладення дисциплінарного
стягнення, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, третьої особи -
голови Бахчисарайської районної державної адміністрації Самолова А.В.. за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахчисарайського районного суду АР
Крим від 27.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив скасувати накладене на
нього розпорядженням № 38-к від 28.02.2005 р. дисциплінарне стягнення у вигляді
догани, а також поновити його на посаді начальника державного
архітектурно-будівельного контролю (далі ДАБК) Бахчисарайської районної
адміністрації. Заявлені вимоги позивач обгрунтував тим, що з 05.12.2000 р. він
працював на посаді начальника ДАБК. Розпорядженням Бахчисарайської РДА № 82-к
від 24.05.2005 р. він був звільнений за ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та
правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивач зазначив, що своє
звільнення вважає незаконним з наступних підстав : розпорядженням № 305-к від
01.11.2004 р. він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді
догани, але з даним розпорядженням він не був своєчасно ознайомлений. Крім
того, розпорядженням № 38-к від 28.02.2005 р. на нього була накладена ще одна
догана за прогул 14.01.2005 р. без поважних причин. Також позивач зазначив, що
розпорядженням № 80-к від 13.05.2005 р. на нього також накладене стягнення у
вигляді догани за систематичне невиконання без поважних причин посадових
обов'язків, а розпорядженням № 82-к від 24.05.2005 р. за систематичне
невиконання посадових обов'язків він був звільнений. Позивач вказував, що у
всіх трьох випадках процедура застосування до нього дисциплінарних стягнень
була порушена, у зв'язку з чим не може бути законним й його звільнення за ч.3 ст.40
КЗпП України. Крім того позивач просив суд поновити йому строк для звернення з
зазначеним позовом, оскільки він фактично звернувся до суду в травні 2005 року
з позовом в порядку цивільного судочинства, а з 01.09.2005 р. набув чинності
Кодекс адміністративного судочинства, після чого ухвалою Апеляційного суду АРК
від 19.09.2006 р. провадження по попередній справі за цивільним позовом було
закрито і позов направлений до суду для розгляду у порядку адміністративного
судочинства, цю ухвалу Апеляційного суду він не отримував, оскільки не мав
наміру її оскаржувати.

Позивач
доповнив свої вимоги і просив стягнути на його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 24.05.2005 р. по 05.04.2006 р. у сумі 6 689,45 грн. та з 12.10.2006 р. по день розгляду
справи в суді. Позивач зазначив, що він був звільнений 24.05.2005 р. за п.3
ст.40 КЗпП України, а 05.04.2006 р. за рішенням суду був поновлений

Справа №22-а-4482/2007 рік Головуючий у першії

інстанції Позняк О.М.

Доповідач Лунін С.В.

на посаді, а в
наступному у зв'язку зі скасуванням Апеляційним судом АРК 19.09.2006 р. рішення
суду він був звільнений у жовтні 2006 р.

Постановою суду
у задоволені позову відмовлено.

Не
погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і
ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача і його представника, а також представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи
у позові ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що під час роботи він
неодноразово порушив свої посадові обов'язки, за що притягувався до
дисциплінарної відповідальності, в тому числі на нього були накладені
дисциплінарні стягнення перед звільненням з посади.

Однак,
такі висновки суду визнати обгрунтованими не можна. Як убачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 оскаржував факт притягнення його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за прогул без поважних причин, яке було
застосовано до нього розпорядженням № 38-к від 28.02.2005 року. Між тим,
роблячи висновок про наявність підстав для дисциплінарної відповідальності
позивача, на підставі акту службового розслідування від 10.02.2005 року, суд
першої інстанції не врахував, що проступок, а саме, відсутність ОСОБА_1. на
роботі виявлено 14.01.2005 року, про що складено акт й доповідною запискою
поінформовано голову Бахчисарайської районної державної адміністрації,
дисциплінарне стягнення накладено більш, ніж через місяць після цього.

Відповідно
до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або
уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення. У зв'язку з чим накладене розпорядженням
від 28.02.2005 року стягнення у вигляді догани ОСОБА_1. саме за цій проступок є
незаконним і суперечить вказаній нормі закону.

Висновки
суду про відповідність результатів службового розслідування, а також
притягнення ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани в
межах встановленого строку, судова колегія вважає необгрунтованими, оскільки
самі по собі результати розслідування не мають правового значення у разі
пропуску строку на його реалізацію, а законом не передбачене продовження строку
для притягнення до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з проведенням
службового розслідування.

Крім
того, суд першої інстанції відмовив позивачу в позові з двох підстав:
недоведеності позову та у зв'язку з пропуском строку, встановленого статтею 233
КЗпП України.

Слід
зазначити, що за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (ч.1
ст.100) пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у
задоволенні позову за умовами, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Матеріали
справи свідчать про те, що у судовому засіданні представник позивача давав
пояснення щодо поважності причин пропуску строку, передбаченого законом для
звернення до суду і наполягав на його поновленні (а.с.57-58). Крім того, у
засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1, посилаючись на неможливість
своєчасного звернення до суду із адміністративним позовом з поважних причин, надав
листок непрацездатності від 02.10.2006 року і виписку з історії хвороби, згідно
яких він перебував на стаціонарному лікуванні. Одночасно пояснив, що у
засіданні апеляційної інстанції від 19.09.2006 року він помилково зрозумів про
скасування судового рішення суду першої інстанції і направлення справи на новий
судовий розгляд. У зв'язку з чим його представник, звернувся до
Бахчисарайського міського суду АР Крим в лютому 2007 року із проханням щодо
повідомлення про рух справи і отримав належну відповідь суду з цьго питання.

Представник
відповідача не звертався до суду першої із проханням про відмову позивачеві у
поновлені строку, встановленого статтею 233 КЗпП України, не заявляв цього і у
засіданні апеляційної інстанції.

При
вказаних обставинах суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у
задоволені позову у повному обсязі з цих підстав.

На
підставі частини 2 статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Виходячи з
цього для застосування звільнення як дисциплінарного стягнення згідно п.2 ч.1
ст.147 КЗпП України і звільнення ОСОБА_1. за п.3 ст.40 КЗпП України повинно
мати місце нове порушення ним трудової дисципліни, за яке відповідно до ст. ст.
147-149 КЗпП України та ст.14 Закону України „Про державну службу" може
бути накладено й дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Статтею
71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим,
представником відповідача не доведені ті факти, що стали предметом розгляду
профспілкового комітету 18.05.2005 року про надання згоди на звільнення
ОСОБА_1., у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що накладення дисциплінарних
стягнень на останнього проводилося за одні і ті самі порушення. Що стосується
порушення ОСОБА_1 етики поведінки державного службовця, відповідачем не
наведені такі випадки, які б знайшли свого підтвердження належними доказами.

При
таких обставинах доводи представника про систематичне порушення трудової
дисципліни, за що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до дисциплінарної
відповідальності не можуть свідчити про законність звільнення й притягнення до
дисциплінарної відповідальності за порушення взагалі без конкретного приводу
для дисциплінарної відповідальності після 13.05.2005 року.

Статтею
202 КАС України передбачені підстави для скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення, якими є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Вказана
справа розглядалася неодноразово, тому, зважаючи на те, що у справі не
потребується збирання або проведення додаткової перевірки доказів, усі
обставини по справі встановлені, але не правильно застосовано матеріальний
закон, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. у повному обсязі.

Приймаючи
рішення про незаконне звільнення колегія суддів вважає за необхідне визнати час
після звільнення до розгляду цієї справи апеляційною інстанцією, вимушеним
прогулом зі стягненням на користь позивача на підставі 235 КЗпП України
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній
заробіток підлягає стягненню в розмірі обумовленому, виходячи з середньомісячного
заробітку, зазначеного у довідці про середню заробітну плату в Бахчисарайській
райдержадміністрації від 05.04.2006 року (а.с.141 Т.с.1), проти чого сторони не
заперечували.

Виходячи
з цього з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 25.05.2005 року по 05.04.2006 року (це 10 міс.8 днів) у розмірі 6 689
грн.02 коп., а також з 12.10.2006 року по 24.07.2007 року (це 9 міс. 8 днів) у
розмірі 6038 грн. 59 коп., а усього 12 727 грн.61 коп.

Відповідно
зі статтею 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави
судовий збір у розмірі 127 грн. 27 коп.

Приймаючи
до уваги необхідність захисту порушений трудових прав позивача, слід допустити
негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі й виплати середнього
заробітку у розмірі, належному за один місяць, тобто 650 грн.43 коп.

Керуючись
ст.ст. 195, 196,198, 202,205, 207 КАС України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Бахчисарайського районного суду АР Крим від 27.04.2007 року скасувати, прийняти
нову постанову, якою

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Розпорядження
голови Бахчисарайської районної державної адміністрації №38-к від 28.02.2005 на
начальника інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю
Бахчисарайської районної державної адміністрації ОСОБА_1 дисциплінарне
стягнення у вигляді догани, визнати незаконним та його скасувати.

Звільнення
ОСОБА_1 із 24.05.2005 з посади начальника інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю Бахчисарайської районної державної
адміністрації розпорядженням голови Бахчисарайської районної державної
адміністрації №82-к від 24.05.2005 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків визнати
незаконним.

ОСОБА_1
поновити на роботі, на посаді начальника інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю Бахчисарайської районної державної
адміністрації з 24.05.2005 року.

Стягнути
із Бахчисарайської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12469 грн. 57 коп.

У дохід
держави стягнути із Бахчисарайської районної державної адміністрації державний
збір у розмірі 127 грн. 27 коп.

Допустити
негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі й виплати
середнього заробітку, у розмірі 650 грн. 43 коп.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.