Справа № 2а-402007
Суддя: Коваленко К.В.
Дата ухвалення: 2007-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-40 2007
ПОСТАНОВА

іменемУкраїни

21 травня 2007 року
Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Коваленко
К.В.

при секретарі Старенькій C.M,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду справу за позовом адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Баришівської
районної ради про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на
оздоровлення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є
ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС
категорія 2 і згідно законодавства має право на
щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається На
момент виплати, але відповідачем йому виплачено вказану допомогу за 2003,2004,2005 роки у значно
нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести йому доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд
стягнути з відповідача недоплачену
суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005
роки в розмірі 4296 грн. 60 коп.

В судовому засіданні позивач
підтримав заявлений позов в повному обсязі.

Представник
відповідача за дорученням Зубко Наталія Володимирівна, позов не визнала та вказала, що виплата вказаної допомоги
на оздоровлення позивачу проведена у розмірах,
визначених постановами KM України, управління соцзахисту населення є розпорядником
бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань і не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених
Державним бюджетом України.

Оглянувши матеріали справи,заслухавши думку учасників судового розгляду,
суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

По справі встановлено, що позивач є ліквідатором аварії
на Чорнобильській АЕС

категорія-2 копія посвідчення НОМЕР_1

Відповідно до от. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС - в розмірі п'яти мінімальних'заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Судом
встановлено, що відповідачем виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу
проведена за 2003 рік в
розмірі 26.70 гри., 2004 в розмірі 26,70 грн. та за 2005 рік 120 грн..

Зазначена допомога на оздоровлення виплачена в такому розмірі, який
встановлений постановою KM України від 26.07.1996 року за № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період до 2005 року, та
постановою KM України від 12.07.2005
року за № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з 2005 року.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на
момент виплати, а саме: за 2003 рік - з мінімальної заробітної плати , 205 грн. в сумі 1025 -26,7 = 998,3 грн., за 2004 рік - з мінімальної зарплати 310 грн. в сумі 1550-26,7 =
1523,3 грн., та за 2005 рік з мінімальної заробітної плати 375 грн. в сумі 1875-100=1755 грн..

Заперечуючи проти позову представник відповідача посилається на те, що
згідно ст.62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" його застосування провадиться у порядку, визначеному KM України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, А саме в
розмірах, які і визначені KM України, проведена позивачу виплата зазначеної допомоги на
оздоровлення.

Але з цими
запереченнями представника відповідача суд не може погодитися з наступних
підстав.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

За ст.113 Конституції України KM України у своїй діяльності керується Конституцією і законами
України, актами Президента України.

Згідно ч. 1 ст.9 КАС України
суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами KM

України, суперечить вимогам ст.48 Закону та іншим
нормам Законів, ''

Статтею 83 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік" установлений з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гри., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1. вересня 2005 року - 332 грн. Згідно ст.82 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006 рік" установлений з і січня 2006 року розмір
мінімальної заробітної плати 350
грн. на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гри., з 1 грудня 2006 року - 400 грн.

Вказані Закони
не мали обмежень щодо застосування ст.48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян., які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає право позивача на
щорічну допомогу на оздоровлення 6 розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Отже,
оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними
актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та положення зазначених вище Законів про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови KM
України № 836 та № 562.

Крім того, згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, враховуючи наведене, управління соцзахисту населення повинно
виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: за
2003
рік в розмірі 1025 грн., 2004 рік 1550 грн. та 2005 рік в розмірі 1875 грн., виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати
діючої на момент проведення виплат.

Суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до адміністративного
суду за захистом своїх прав, встановлений
ст. 99
КАС України, оскільки 27.02.2007 року позивачеві було
відмовлено в проведені перерахунку, отже саме з цього часу у позивач довідався
про порушення свого права, та в нього виникли підстави для звернення до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в проведенні
позивачу

доплати недоотриманих сум грошової допомоги на оздоровлення, є неправомірною, а тому вважає за можливе на користь позивача стягнути з
відповідача недотриману суму допомоги на оздоровлення
за 2003
рік - з мінімальної заробітної плати, 205 грн. в сумі 1025 -26,7 = 998,3 грн., за 2004 рік - з мінімальної зарплати 310 грн. в сумі 1550-26,7 =
1523,3 грн., та за 2005 рік з мінімальної заробітної плати 375 грн. в сумі 1875-100=1755 грн..

На підставі ст.4 Декрету КМ «Про державне мито» позивач звільнений
від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.48, 62 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст.ст.6,9 17,89,99,100,158-163,185,186
КАС України, суд -

постановив: Позов
задовольнити. Стягнути
з Управління соціального захисту населення Баришівської районної ради на
користь ОСОБА_1 4296
грн. 60 коп.
недоотриманої суми одноразової грошової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду через Баришівський районний суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.