Справа № К-1761/07
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Сіроша М.В.,
Бим М.Є., Васильченко Н.В., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною скаргою Прокурора м. Калуша на постанову
господарського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2006 року та ухвалу
Львівського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року у справі
№АП-17/134 за позовом Прокурора м. Калуша в інтересах держави в особі
управління Пенсійного фонду України в м. Калуші Івано-Франківської області до
Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі
Івано-Франківської дирекції про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року Прокурор м. Калуша звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші до УДППЗ «Укрпошта» в особі
Івано-Франківської дирекції про стягнення 6579,17грн. безпідставно виплачених
за період з 01.12.2004р. по 01.03.2006р.

Постановою господарського суду
Івано-Франківської області від 03 липня 2006 року, яка залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Прокурор м. Калуша
просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши матеріали справи, правильність
застосування судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у
справі, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судами встановлено, що УПФУ проведено перевірку цільового
використання коштів ПФУ на виплату пенсій та допомоги центром поштового зв'язку
№ 2 Івано-Франківської дирекції УДППЗ „Укрпошта", про що складено акт від
10.02.06 р. (а.с.9).

Даною перевіркою встановлено, що при складенні
довіреності гр. ОСОБА_1 яка перебуває в США не дотримано вимоги щодо складання
довіреності для виплати пенсії, передбачені діючою Інструкцією по виплаті
пенсій. Дана довіреність засвідчена нотаріусом штату Іллінойс США, при цьому не
здійснено процедуру відмови від легалізації офіційних документів, передбачених
Гаазькою міжнародною конвенцією про відмову від легалізації офіційних документів.

Відповідно до довідки УПФ України в місті Калуші від
10.02.2006р. № 651/03 виплата пенсії гр.. ОСОБА_1 за період з 01.12.2004 р. по 01.02.2006 р. склала 6579,17
грн. Довіреністю від 26.11.2004 р. ОСОБА_1
довірила отримувати свою пенсію по-першій групі інвалідності ОСОБА_2
Дана довіреність завірена нотаріусом, але не посвідчена алостилем.

Згідно п. 41 спільного Наказу Державного комітету зв'язку
України, Міністерства праці та соціальної політики України, Пенсійного фонду
України від 2 липня 1998 року N 101/123/67 „Про затвердження Інструкції про
порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій і грошової
допомоги підприємствами поштового зв'язку України", одержувач пенсії може
уповноважити іншу особу одержати пенсію за довіреністю; довіреність на
одержання пенсії засвідчується нотаріально, організацією, в якій довіритель
працює або навчається, житлово-експлуатаційною організацією за місцем його
проживання, а також адміністрацією стаціонарної лікувально-профілактичної
установи, в якій він перебуває на лікуванні.

Україна 10.01.2002р. приєдналась до Конвенції „Про
приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних
офіційних документів», яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних
документів.

Вказана
Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території
однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої
Договірної Держави. Для цілей вказаної Конвенції офіційними документами
вважаються, зокрема, нотаріальні акти.

Згідно
ст.ст. 2, 3 Конвенції, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації
документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її
території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки
формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими
аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для
посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала
документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або
штампу, якими скріплено документ. Єдиною формальною процедурою, яка може
вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала
особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності
відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення
передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ
був складений.

Відповідно до ст.4, 5 Конвенції, передбачений
в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на
окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку,
що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною
мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені
також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5
octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою. Апостиль
проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого
пред'явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність
підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у
відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими
скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не
потребують ніякого засвідчення.

Довіреність від 26.11.04 р. не відповідає нормам
Конвенції.

У даному випадку кошти були виплачені особі за
довіреністю пенсіонера, однак ОСОБА_1 будь-які претензії до ПФУ щодо невиплати
їй пенсії або виплати її іншій особі, не пред'являлись.

Судом апеляційної інстанції було зобов'язано, відповідача
надати довіреність ОСОБА_1, в якій зазначено, що вона надає право ОСОБА_2
одержувати свою пенсію, в тому числі за попередній період, яка має бути
завірена нотаріусом та посвідчена апостилем.

11.12.2006 р. відповідачем було направлено до суду
апеляційної інстанції, оригінал довіреності ОСОБА_1 від 01.11.2006р.

Довіреністю, оригінал якої було досліджено в судовому
засіданні, ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 отримувати свою пенсію за попередній
період, починаючи з 01.12.04 р. Довіреність завірена нотаріусом і посвідчена
апостилем.

Жодних претензій з приводу незаконності даної довіреності
відповідачем не заявлено.

За таких обставин, суди
дійшли правильного висновку про те, що відповідачем правомірно проводилась виплата пенсії.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків
суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального
права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушені норми процесуального
права.

Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
Прокурора м. Калуша відхилити, а постанову господарського суду
Івано-Франківської області від 03 липня 2006 року та ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: