Справа № 22а-1035ф/2007
Суддя: Моісеєнко Т.І.
Дата ухвалення: 2007-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Дело № 22а-1035ф
/2007 р. Головуючий
Суддя доповідач Моісеєнко Т .І.
місяця 10 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії в складі: Головуючого,
судді Моісеєнко Т.І.
Суддів
Мамасуєвої Л.О.Іщенка В.І.
секретарі Цендра О.М. розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії матеріали справи адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби у Ленінському районі АРК, Головного управління Державного казначейства
України в АРК про визнання дій і бездіяльності протизаконними, стягнення матеріальної і моральної
шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1
на постанову Ленінського районного суду АРК від 17.10.2006 року , ухвалу суду від 04.12.2006 року, ухвалу суду від 28.02.2007 року -
2006 року ОСОБА_1 звернулась в суді з адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби у Ленінському районі АРК,
Головного управління Державного казначейства України в АРК про визнання
дій і бездіяльності протизаконними,
стягнення матеріальної і моральної шкоди.
вимоги мотивовані тим, що 12.09.2005 року
вона подала Державні виконавчий службі в Ленінському районі АРК рішення суду
від 06.04.2004 року і виконавчий лист про стягнення на її користь збитків з
Ленінського РВ ГУ МВС України
в АРК. Після 8 місяців з моменту отримання відповідачем виконавчого документа
, ВДВС не надіслав їй копії постанови
про відкриття виконавчого провадження,
не відповідає на її письмові запити,
не дає їй права ознайомитись з виконавчим провадженням, всяко перешкоджає виконанню стягнення збитків
за рішенням суду.
визнати бездіяльність державної виконавчої служби з виконання рішення суду від
06.04.2004 року протиправною, стягнути
просила вирішити питання про порушення кримінальної справи відносно
ОСОБА_2, який, на думку позивачки, умисно знищив виконавче провадження щоб не
відповідати за несвоєчасне виконання рішення суду.
Постановою Ленінського районного суду
АРК від 17.10.2006
року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Провадження по справі
по вимогах про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 закрите на
підставі того, що вказані вимоги не
підлягають розгляду за нормами КАС України
Суд
першої інстанції дійшов висновку про те,
що порушення права позивачки на своєчасне виконання рішення суду
допущено Відділом ДВС Ленінського РУЮ,
до якого ОСОБА_1 вимог не заявляла. Суд вказав, що ДВС у Ленінському районі, до якого ОСОБА_1 звернулась з позовом, є неналежним відповідачем по справі. оскільки
не є правонаступником прав і обов'язків ліквідованого ВДВС Ленінського РУЮ.
Ленінського районного суду від 04.12.2006 року був задоволений самовідвід судді
Українець Л.І. про розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови суду від
17.10.2006 року за нововиявленими обставинами ( а.с. 160, 173).
вказаною ухвалою ОСОБА_1 не погодилась і принесла на неї апеляційну
скаргу, вважая, що участь судці, який прийняв рішення по справі, у розгляді заяви про перегляд вказаного
судового рішення за нововиявленими обставинами заборонена законом, в зв'язку з чим не було підстав для
задоволення самовідводу судді за вказаними обставинами.
Ленінського районного суду від 28.02.2007 року було розглянуто звернення
ОСОБА_1 про виправлення описок у тексті постанови суду від 17.10.2006
року, оскільки судом помилково вказане
постанову суду від 17.10.2006 року,
ухвалу суду від 04.12.2006 року і ухвалу суду від 28.02.2007 року
ОСОБА_1 принесені апеляційні скарги, в
яких йдеться про скасування зазначених процесуальних документів, скасування постанови суду першої інстанції
від 17.10.2006 року, з прийняттям нового
рішення по справі, або з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянт також вважає, що самовідвід судді Українець Л.І. необхідно
задовольнити за нормами п.4 ч.1 ст. 27
КАС України, за наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості
судді. У скарзі по ухвалу суду від 28.02.2007 року, якою були виправлені помилки у тексті
постанови суду від 17.10.2006 року,
ОСОБА_1 вказує, що не зверталась
до суду із зазначеним клопотанням.

Дослідивши
матеріали справи, колегія судів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на
постанову суду від 17.10.2006 року підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна
скарга на ухвалу суду від 04.12.06 року про самовідвід судді Українець Л.І. не
підлягає розгляду судом апеляційної інстанції,
оскільки зазначена ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, а скарга на ухвалу суду від 28.02.2007 року
про виправлення описок у тексті постанови суду від 17.10.2006 року задоволенню
не підлягає.

Судовий
контроль за виконанням судових рішень передбачений розділом УП Цивільного
процесуального кодексу України, яким
встановлено, що учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутись до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до цього
кодексу, порушено її права чи
свободи.( ст. 383 ЦПК).

З
матеріалів справи вбачається, що на
виконанні ВДВС Ленінського РУЮ, а по і
їм Державної виконавчої служби Ленінського району АРК з вересня 2005 року
знаходився виконавчий лист, виданий на
підставі рішення суду від 06.04.2004 року про стягнення , Ленінського РО ГУ МВС України в АРК суми на
користь ОСОБА_1

З позову
ОСОБА_1 вбачається, що саме в зв'язку з
невиконання зазначеного рішення суду вона просить визнати неправомірною
бездіяльність державних виконавців і стягнути з Державної виконавчої служби на
її користь шкоду у вигляді упущеної вигоди і а моральну шкоду.

Таким чином, спірні правовідносини,
які виникли між сторонами , регулюються
ст. ст. 383-385 ЦПК України, ст.
86 Закону України «Про виконавче провадження», a tie нормами КАС
України, на що суд першої інстанції не
звернув уваги.

З
доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 28.02.2007 рок). якою виправлена
помилка у тексті постанови суду від 17.10.2006 року, не можна погодитись.

З
матеріалів справи вбачається, що
24.10.2006 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення по справі, усунення описок та
роз'яснення постанови суду від 17.10.2006 року (а.с. 156).

У
тексті-зазначеного звернення ОСОБА_1 посилається на те, що за виконавчим листом № 2-2241V04 про стягнення на
її користь суми з Ленінського Відділу ГУ
МВС України в АРК було відкрите виконавче провадження № 7-10142 від 15.09.2005
року, а не за № 10141 від 14.09.2005
року, як вказано в судовому
рішенні, і просила виправити зазначені
описки.

На
підставі зазначеного звернення ОСОБА_1,
пояснень представника ДВС у Ленінському районі АРК і досліджених
матеріалів справи суд дійшов висновку про те,
що дійсно за виконавчим листом №2-224104 про стягнення на користь
ОСОБА_1 суми з Ленінського Відділу ГУ МВС України в АРК було відкрите виконавче
провадження № 7-10142 від 15.09.2005 року. Помилки в тексті постанови суду від
17.10.2006 року були усунені ухвалою суду від 28.02.2007 року, з якою колегія суддів погоджується, знаходить її обгрунтованою .

Разом з тим,
колегія суддів- не може погодитись з висновками суду першої інстанції
про те, що ДВС у Ленінському районі АРК
не є правонаступником ВДВС Ленінського РУЮАРК.

Колегія
суддів вважає, що судом не були
враховані ті обставини, що виконавча
служба, як така, фактично не ліквідувалась, а діяльність посадових осіб новоствореної ДВС
щодо основного їх завдання - виконання судових рішень, не припинялось, що вбачається з п.9 ст. 129 Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу
службу», Закону України «Про виконавче
провадження». Зазначені обставини свідчать про те, що ДВС у Ленінському районі є процесуальним
правонаступником ВДВС Ленінського РУЮ.

Колегія
суддів також вважає, що суд першої
інстанції неправомірно розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ДВС в Ленінському
районі АРК за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки її заяву належить розглядати в
порядку ЦПК України.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства..

Керуючись
статтями п.1 ч.1 ст. 109,
195, п4 ч.1 ст. 198,
ст. .199 Кодекс) адміністративного
судочинства України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду від 17.10.2006 року -задовольнити частково..

Постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 17 жовтня 2006
року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДВС \
Ленінському районі АРК, Головного
управління Державного казначейства
України в АРК про визнання
бездіяльності протиправною, стягнення
матеріальної і моральної шкоди, скасувати, провадження по справі закрити.

В решті
постанову Ленінського районного суду АРК від 17.10.2006 року залишити бо змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1на ухвалу Ленінського районного суд) від 28.02.2007 року -
відхилити, ухвалу Ленінського районного
суду від 28.02.2007 рок)
залишити без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського
районного суду від 04.12.2006 року - залишити без розгляду, як таку,
що не підлягає оскарженню.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одною місяця, відповідно до частини 2 статті 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.