Справа № 2-а-641/2007
Суддя: Семко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-641
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року Томашпільський
районний суд Вінницької області

в
складі: головуючого, судді Семко Г.В.

при
секретарі Клімочко
С. В..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Томашпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту населення Томашпільської районної державної
адміністрації Вінницької області про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги інваліду війни,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління
праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної
адміністрації Вінницької області про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги, мотивуючи свої вимоги
тим, що позивачу, який є інвалідом війни І групи, згідно
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» вона має право на отримання щорічно до 5-го травня відповідного року
разової грошової допомоги за 2004-2006 p.p. у
розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Але, всупереч вимогам ст. 2 вказаного Закону
та п.3 ст. 22
Конституції України, грошова
допомога, призначена йому за 2004,
2005, 2006 роки
виплачувалась не в повному обсязі, тобто
без урахування розмірів мінімальних пенсій,
які встановлювались на 2004, 2005 та 2006 роки, відповідачем
з посиланням на Закони України «Про державний бюджет України» на відповідні
роки, зазначена допомога йому була
виплачена, відповідно, в сумах: 195 грн., 400 грн. та 400 грн. Мінімальна
пенсія за віком у 2004 році
складала 92, 45 грн., у 2005
році складала 332 грн., а у 2006
році - 359 грн., тому відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», суми виплати позивачу мали
складати: у 2004 році - 924 грн. 50 коп., фактично виплачено 300 грн.; у 2005 році - 3320 грн., фактично виплачено 350 грн., а у 2006
році - 3590 грн., фактично виплачено 400 грн. Просить
стягнути з відповідача на його користь недоплачену частину разової щорічної
грошової допомоги за 2004, 2005 та 2006 роки у розмірі 6839
грн. 50 коп.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала
повністю за викладених у позовній заяві обставин і просить суд їх задовольнити.

Представник
відповідача управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації Вінницької області Урянський О.С. позов не визнав і просить відмовити в його
задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У
відповідності до вимог ст. ст. 11,
71 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може
виходити за межі позовних вимог. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги
та заперечення.

Між
сторонами виникли правовідносини, що
регулюються ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», Законом України «Про державний
бюджет України на 2004-2006
роки».

Так, позивача ОСОБА_1 являється інвалідом війни 1 групи, посвідчення серії 11 №НОМЕР_1, і має право на пільги, встановлені законодавством України для
інвалідів війни.

Позивачеві
ОСОБА_1 була виплачена щорічна разова
грошова допомога в розмірі: у 2004
році - 195 грн., у 2005
році - 400 грн., у 2006
році - 400 грн. і
даний факт учасники процесу не оспорюють.

Розмір мінімальної пенсії за віком становить у
2004 році - 92 грн. 45 коп., у 2005
році - 332 грн., у 2006
році (до 01.04.2006р.), - 350 грн., а з 01.04.2006
р. - 359 грн., а тому суми виплат повинні складати:

у 2004 році - 92, 45 X 10 = 924, 50 грн., а фактично виплачено 195 грн.; у 2005 році - 332, 00 X 10 = 3320 грн., а фактично виплачено 400 грн.; у 2006 році - 359, 00 X 10 = 3590 грн., а фактично виплачено 400 грн.

Рішенням
Конституційного Суду України №20-рп/2004 від 01.12.2004р. у справі за
конституційним поданням 54
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 44, 47,
78, 80 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004
рік» та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень частин другої, третьої,
четвертої статті 78
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (справа про
зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій) визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004
рік», якими встановлено, що у 2004
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи - 195 грн., інвалідам війни II групи - 160 грн., інвалідам війни III групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам,
які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195грн-, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами - 65 грн.

Згідно
ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність, але виплата
одноразової грошової допомоги інвалідам війни за 2004 рік згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2004 рік» відбулась у
травні 2004 року, тобто до винесення вищевказаного рішення КС України, тому суд вважає, що недоплачена частина зазначеної грошової
допомоги підлягає стягненню на користь позивача в зв'язку з визнанням
неконституційними положень закону,
згідно яких проводилась її виплата. В аналогічному порядку необхідно
вирішити питання щодо виплати грошової допомоги інвалідам війни за 2005 та 2006 роки, оскільки її виплата проводилась вже після
винесення рішення Конституційним Судом України.

Разом з
цим, відповідно до ч.3 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними, а виплата,
яку здійснювало управління праці та соціального захисту населення до 5
травня, посилаючись на положення
державного бюджету України обмежують права і пільги інвалідів війни, оскільки виплачувались у меншому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», тому є недійсними.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку
про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає необхідним стягнути з відповідача
на його користь недоплачену частину разової щорічної грошової допомоги інваліду
війни другої групи, за 2004, 2005,
2006 роки в розмірі 6839, 50 грн.

Керуючись ст.
ст. 11,
71, 86, 159,
163 КАС України,
ст. 12,
17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про державний бюджет України
на 2004-2006 роки», Рішенням Конституційного Суду України N 20-рп/2004 від 01.12.2004р., суд

постановив:

Строк звернення
до суду поновити. Позов задовольнити повністю.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної
державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1недоплачену
щорічну разову грошову допомогу за 2004, 2005 та 2006 роки в розмірі 6839, 50
грн.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом 10 днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.