Справа № 22-а-1435/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бартош Н.С.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 року

№ 22-а-1435/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Сіренко О.І.

при секретарі: Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2007 року по справі № 2а-2163/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління міграційної служби в
Харківській області

про скасування рішення
про відмову в оформленні документів про надання статусу біженця та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
Управління міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про
відмову в оформленні документів про надання статусу біженця та зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду
від
01 листопада 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1до
Управління міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про
відмову в оформленні документів про надання статусу біженця та зобов'язання
вчинити дії відмовлено.

ОСОБА_1з вказаною постановою не погоджується, подав
апеляційну скаргу, вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та винесеною з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від
01.11.2007 р. у справі №2а-2163/07, прийняти нову постанову, якою скасувати
рішення Управління міграційної служби в Харківський області від 22.03.2007 р. №
30-о про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо надання
йому статусу біженця в Україні і зобов'язати Управління міграційної служби в
Харківській області прийняти рішення про оформлення документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені
належним чином.

Від позивача надійшла заява про перенесення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю ним взяти участь в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст.
196 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у
суді апеляційної інстанції наступне.

Громадянин Йорданії ОСОБА_1звернувся до суду із позовом,
в якому просив скасувати наказ Управління міграційної служби в Харківській
області від 22.03.2007 року № 30-о про відмову в оформленні документів для
вирішення питання щодо надання йому статусу біженця в Україні, зобов'язати
Управління міграційної служби в Харківській області розглянути обставини його
справи та прийняти рішення про надання йому статусу біженця в Україні. В
обґрунтування позову вказав, що звернувся до Управління міграційної служби в
Харківській області з заявою про надання статусу біженця. Листом від 22.03.2007
року йому було повідомлено про відмову в оформленні документів. Позивач не
погоджується з прийнятим рішенням, оскільки, на його думку, має обґрунтовані
побоювання стати жертвою переслідувань з боку сусідів в країні свого походження
в зв'язку з міжродинним непорозумінням. Також позивач вказав, що співробітник
міграційної служби в ході перевірки його заяви провів лише одну співбесіду і
тому він не міг виявити очевидності необгрунтування заяви про надання статусу
біженця. Відповідь управління міграційної служби надана української мовою, якою
він не володіє.

У письмових запереченнях Управління міграційної служби в
Харківській області не визнало позов, зазначивши, що розгляд заяви
ОСОБА_1показав, що вона є очевидно необґрунтованою, оскільки під час проведення
співбесіди позивач повідомив, що перекладача не потребує, і що анкета особи,
яка звернулась до міграційної служби про надання статусу біженця заповнена
позивачем власноручно української мовою, після складання протоколу співбесіди,
позивач особисто прочитав його та власноручно підписав . До України позивач
прибув у 2004 році на навчання. В липні 2006 року під час відвідування родичів
на батьківщині у нього виникли проблеми через міжродинні непорозуміння з
сусідами. Позивач в заяві посилається на побоювання стати жертвою
переслідування в країні його громадянської належності з боку родини дівчини,
які підозрюють, що між ним та дівчиною були якісь відносини та погрожують
помститися через знеславлення честі їхньої родини. ОСОБА_1повідомляє про
спричинення йому тілесних ушкоджень та знущання, яким він був підданий братом
дівчини - співробітником Служби безпеки, про погрози та стрілянину, яку вчинили
родичі дівчини в квартирі батька позивача. Позивач виїхав в Україну після
конфлікту за чинною студентською візою, без перешкод. На співбесіді позивач
зазначив, що переслідувань через расову, національну, релігійну належність чи
політичні погляди в Йорданії не мав, проблеми виникли лише з родиною дівчини.
ОСОБА_1не навів фактів, які б свідчили про утиски щодо нього особисто за жодною
з ознак, визначених Конвенцією про статус біженців 1951 року. Позивач на
співбесіді повідомив, що влітку 2006 року виїхав з України до Йорданії з метою
відвідати родичів та заробити коштів на продовження навчання в Харківському
державному медичному університеті. Позивач однозначно визначив, що події, які спонукали
його 22 серпня 2006 року повернутися в Україну, викликані суто особистими
причинами. Повідомляючи про утримання в установі Служби безпеки
ОСОБА_1визначає, що не має побоювань з боку владних структур країни своєї
громадянської належності, чітко кваліфікуючи дії брата знеславленої дівчини, як
зловживання повноваженнями співробітника Служби безпеки. До органів державної
влади за захистом своїх прав позивач не звертався, оскільки вважав, що це
проблеми особисті.

Встановлено, що 01 березня 2007 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Іраку, паспорт НОМЕР_1, звернувся до управління
міграційної служби в Харківській області із заявою про надання статусу біженця,
в якій вказав причини з яких йому загрожує небезпека в Йорданії, а саме те, що
має обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань в країні його
громадянської належності, його життю, свободі та здоров'ю загрожує помста з
боку сусідів - родичів знеславленої дівчини.

Наказом управління міграції в Харківській області № 30-о
від 22.03.2007 року позивачеві було відмовлено в оформленні документів для
вирішення питання про надання статусу біженця, оскільки його заява є очевидно
необґрунтованою. Підставою для прийняття цього рішення, як вбачається з
матеріалів особової справи № 2007НАR0007-01, стало те, що необхідних аргументів на
підтвердження обставин, що загрожували на батьківщині ОСОБА_1не надав, не навів
жодного конкретного факту, або інших доказів того, що його побоювання в разі
повернення на батьківщину є обґрунтованими та відповідають вимогам, визначеним
абзацом 2 статті 1 Закону України "Про біженців", а саме обґрунтовані
побоювання стати жертвою переслідувань за ознакою раси, віросповідування,
національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної
групи або політичних переконань.

Відповідно до абзацу другого ст. 1 Закону України
"Про біженців" біженець - це особа, яка не є громадянином України і
внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за
ознаками раси, віросповідування, національності, громадянства (підданства),
належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за
межами країни своєї громадянської належності та не може користуватись захистом
цієї країни або не бажає користуватись цим захистом внаслідок таких побоювань,
або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого
попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї
внаслідок зазначених побоювань.

Згідно з вимогами ч.6 ст.12 Закону України "Про
біженців", рішення про відмову в оформленні документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця приймаються за заявами, які є очевидно
необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, передбачені абзацом
другим статті 1 цього Закону.

На співбесіді в міграційній службі ОСОБА_1повідомив, що
до України прибув у 2004 році на навчання, що влітку 2006 року виїхав з України
до Йорданії з метою відвідати родичів та заробити коштів на продовження
навчання в м.Харкові, що події, які спонукали його 22 серпня 2006 року
повернутися в Україну, викликані суто особистими причинами. Повідомляючи про
утримання в установі Служби безпеки ОСОБА_1визначає, що не має побоювань з боку
владних структур країни своєї громадянської належності, кваліфікуючи дії брата знеславленої дівчини -
працівника Служби безпеки, як зловживання повноваженнями співробітника Служби
безпеки. До органів державної влади за захистом своїх прав позивач не
звертався, оскільки вважав, що це проблеми особисті.

Зазначене свідчить про те, що доводи позивача є
надуманими, а причини, які він має щоб залишитись в Україні не пов'язані з його
обґрунтованими побоюваннями стати жертвою переслідувань за ознаками раси,
віросповідування, національності, громадянства (підданства), належності до
певної соціальної групи або політичних переконань.

Доводи позивача про обґрунтованість заяви з посиланнями
на аналітичні матеріали, доповіді, інформацію міжнародних установ та
організацій про ситуацію в Йорданії не беруться до уваги судом оскільки не
стосуються обставин життя позивача.

Враховуючи викладене, рішення управління міграційної
служби у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1в оформленні документів для
вирішення питання про надання статусу біженця є обґрунтованим, а підстави для
його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, не впливають на правомірність висновків суду
першої інстанції.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада 2007 року по справі № 2а-2163/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 21 квітня 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Сіренко О.І.