Справа № 3/210
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

13 год. 17 хв.

04.06.2008 р.
№ 3/210

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є.
при секретарі судового засідання Яремій Г. В.

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

ОСОБА_1
(надалі -Позивач)

до
Третя особа

Сектору
зберігання та використання книг реєстрації актів цивільного стану і метричних
книг Головного управління юстиції у місті Києві (надалі -Відповідач) Ритуальна служба спеціалізоване комунальне
підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового
обслуговування»Київської міської державної адміністрації

про

визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити дії

У
судовому засіданні 6 червня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну
частину Постанови.

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1
звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до
Сектору зберігання та використання книг РАЦС і метричних книг Головного
управління юстиції у місті Києві за участю Ритуальної служби спеціалізованого
комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування»Київської міської державної адміністрації
про визнання протиправною відмову у видачі повторного свідоцтва про смерть та
зобов'язання видати повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 на підставі актового
запису про смерть складеного Шевченківським районним відділом РАЦС у місті
Києві 10 березня 1966 року № 183.

В
судовому засіданні Позивач змінила позовні вимоги та просила суд зобов'язати
Відповідача видати повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 на підставі актового
запису про смерть складеного Шевченківським районним відділом РАЦС у місті
Києві 10 березня 1966 року № 183. Таки чином, спір розглядається в межах
уточнених позовних вимог.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до Відповідача про видачу
повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_2, оскільки Позивачка відповідно до
рішення Подільського районного суду міста Києва є онукою останньої.

Представник
Відповідача в судовому засіданні пояснив наступне. Відмова у видачі повторного
свідоцтва про смерть є обґрунтованою та законною, оскільки не встановлено, що
Позивачка є онукою громадянки ОСОБА_2. Представник Відповідача також вказує на
те, що ОСОБА_1 було роз'яснено її право отримати довідку про проведену
реєстрацію смерті ОСОБА_2 за формою та в порядку, встановленим Міністерством
юстиції України.

Третя
особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача та представників
Відповідача і Третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків:

Частиною
4 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що
забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює
спірні відносини.

В
адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд,
зокрема, надавати закону тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи. Тлумачення закону в жодному разі не може
спричиняти несправедливих обмежень таких прав.

Правосуддя
за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам
справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський
Суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання
вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про
якість закону. Під законом тут мається на увазі положення нормативно-правового
акта. По-перше, закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й
чіткі формулювання, які б давали особі можливість самостійно або з відповідною
консультацією регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним,
тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє,
закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема він з
достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, та спосіб
їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб'єктів
владних повноважень (пункт 27 рішення Європейського Суду з прав людини у справі
«Круслен проти Франції» від 24 квітня 1990 року).

Кожному
гарантується право звернутись до адміністративного суду для захисту своїх прав
і свобод безпосередньо на підставі Конституції України, якщо спір належить до
адміністративної юрисдикції. Це право випливає з положень частини 3 статті 8
Конституції України про те, що норми Конституції України є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Неповнота
чи відсутність законодавства долається застосуванням аналогії закону або
аналогії права. Неясність (нечіткість, незрозумілість, неоднозначність) та
суперечливість законодавства суд усуває тлумаченням положення нормативно-правового
акта у спосіб, що утверджує верховенство права. Таке тлумачення має бути
найбільш розумним за конкретних обставин та враховувати цілі акта.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про
органи реєстрації актів громадянського стану»№ 3807-XII від 24 грудня 1993 року завданнями органів
реєстрації актів громадянського стану є: забезпечення повної, своєчасної і
правильної реєстрації актів громадянського стану; внесення до актових записів
необхідних змін, доповнень та виправлень; поновлення втрачених та анулювання
повторно складених актових записів; видача громадянам свідоцтв про реєстрацію;
збереження архівного фонду.

Згідно
положень статті 22 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського
стану» повторне свідоцтво видається відділами реєстрації актів громадянського
стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), обласних,
Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції та Головного
управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, а
також консульськими установами та дипломатичними представництвами України на
підставі запису акта громадянського стану за заявами громадян, щодо яких
складено запис.

Відповідно
до пункту 8 глави ІV Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні
затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 повторні свідоцтва про смерть видаються
другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним
представникам, близьким родичам померлої особи (братам і сестрам, онукам, діду
і бабі як з боку батька, так і з боку матері) або особі, яка є спадкоємцем за
законом або заповітом, якщо родинні стосунки, право на спадкування
підтверджуються документально, про що зазначається в заяві про видачу
свідоцтва.

Як встановлено
в судовому засіданні, Позивачка -ОСОБА_1 звернулась до Сектору зберігання та
використання книг реєстрації актів цивільного стану і метричних книг Головного
управління юстиції у місті Києві з заявою про видачу повторного свідоцтва про
смерть ОСОБА_2.

Рішенням
Подільського районного суду від 22 жовтня 2007 року було встановлено факт того,
що ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_3, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Відповідач
у листах від 4 грудня 2007 року та від 10 квітня 2007 року відмовив у видачі
ОСОБА_1 повторного свідоцтва про смерть
ОСОБА_2 (копії відповідей містяться у матеріалах справи).

Судом
встановлено, що Позивачем було подано у якості документу, що підтверджує
родинні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення Подільського районного суду від 22
жовтня 2007 року.

Зважаючи
на вищевикладене, керуючись принципами верховенства права, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві доводи Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно
до положень частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). Позивач на поверненні судових витрат не
наполягав.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 17, 94, 99, 100, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В

1. Позовні вимоги -задовольнити
повністю.

2. Зобов'язати Сектор зберігання та
використання книг реєстрації актів цивільного стану і метричних книг Головного
управління юстиції у місті Києві видати ОСОБА_1 повторне свідоцтво про смерть
ОСОБА_2 на підставі актового запису про смерть складеного Шевченківським
районним відділом РАЦС у місті Києві 10 березня 1966 року № 183.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська