Справа № 22-а-2120/2008
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Кір'якова Н.П. справа
№ 22-а - 2120/08
Суддя - доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2008 року м.
Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:
головуючого судді
Сухарька М.Г., суддів Білак С.В.,
при секретарі Безруковій В.М.,
за участю : позивачів
ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, від відповідача Добровольський О.О.,
відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного
адміністративного суду апеляційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької
області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області
від 25 квітня 2006 року по справі № 2-а-20/06 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 до Маріупольської міської ради
Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 22.03.2005
року №974 , -
Позивачі звернулися до суду з вимогами скасувати рішення
Маріупольської міської ради №974 від 22.03.2005р. “Про ліквідацію
житлово-комунального підприємства “Житловик” з
тих підстав, що вказане рішення порушує їх право на працю та цим рішенням
приховується реорганізація підприємства.
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 квітня 2006 року позовні
вимоги задоволені, спірне рішення ради скасоване.
Відповідач не погодився з рішенням суду і подав
апеляційну скаргу в якій вказав на порушення процесуального і матеріального
права, просив постанову суду від 25
квітня 2006 року скасувати, ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 22
червня 2006 року апеляційна скарга задоволена, постанова суду від 25 квітня
2006 року скасована, в задоволенні позову відмовлено.
Позивачі не погодились з рішенням апеляційної інстанції і
подали касаційну скаргу.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 8
листопада 2007 року касаційна скарга задоволена частково, постанова
Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2006 року скасована, а справа
направлена на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників процесу які
з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, вважає за необхідне вимоги викладені в апеляційній
скарзі Маріупольської міської ради задовольнити, постанову Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 25 квітня 2006 року скасувати, виходячи з наступних
Житлово-комунальне підприємство “Житловик” було створено рішенням
Маріупольської міської ради від 28.09.2000 року №759.
Відповідно до ст. 26 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року №280/97-ВР виключно
до компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься ухвалення рішення
щодо створення, ліквідації, реорганізації і перепрофілювання підприємств,
установ і організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
Донецького обласного управління статистики та відповідно до Статуту
житлово-комунального підприємства “Житловик”, останнє є підприємством
комунальної форми власності Маріупольської територіальної громади, від імені і
в інтересах якої, права суб'єкта комунальної власності здійснює Маріупольська
Отже, питання про ліквідацію зазначеного підприємства відноситься до
компетенції сесії міської ради.
Судовою колегією
встановлено , що 22.03.2005 року проект рішення “Про ліквідацію
житлово-комунального підприємства “Житловик” був внесений на розгляд
Маріупольської міської ради і це рішення було прийняте депутатами
Маріупольської міської ради.
110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується за рішенням його
учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими
документами. Пунктом 8.3. Статуту житлово-комунального підприємства “Житловик”,
затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2000 року №759
передбачено, що одним зі способів припинення діяльності підприємства є
ліквідація підприємства за рішенням власника.
Виходячи з викладеного слід зробити висновок, що положення ст.26 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05. 1997 року №280/97-ВР
порушені не були, так само, як і не були перевищені повноваження власника.
Таким чином, прийнявши постанову, про скасування рішення власника про ліквідацію підприємства, суд безпідставно обмежив права міської
ради надані їй законом.
Колегія констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції були
порушені норми процесуального права.
Постанова суду від 25 квітня 2006 року була прийнята у відношенні житлово-комунального підприємства “Житловик”, що є самостійною юридичною особою. Справа була
розглянута без участі зазначеного вище
підприємства, що не ліквідоване і не
виключено з Державного реєстру на час вирішення спору, тобто порушені права
даного підприємства.

Рішенням
Маріупольської міської ради від 22.03.2005 року №974 “Про ліквідацію житлово-комунального підприємства
“Житловик” було прийняте рішення про
ліквідацію зазначеного підприємства і створення ліквідаційної комісії.

Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”
юридична особа припиняється в результаті
передачі всього майна, прав і обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення в результаті ліквідації підприємства за рішенням власника юридичної особи, за судовим рішенням або
за рішенням органа державної влади.

Проводячи
системний аналіз правової позиції сторін у справі, колегія зазначає, що
законодавцем передбачено два види припинення юридичної особи - це реорганізація
і ліквідація.

Для реорганізації підприємства характерні дві особливості по-перше, здійснюється фактичне припинення юридичної особи;
по-друге права і обов'язку переходять до правонаступників. Нові юридичні особи, до яких у результаті
реорганізації перейшли майнові обов'язки, несуть по них матеріальну
відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що немає жодного юридичної особи, що є
правонаступником прав і обов'язків житлово-комунального підприємства
“Житловик”, а також відсутнє будь-яке рішення власника, щодо передачі прав і
обов'язків іншій юридичній особі.

Що стосується посилання в рішенні про передачу житлового фонду
житлово-комунального підприємства “Житловик” на обслуговування
житлово-комунальному підприємству “Жилкомплекс”, то відповідно до чинного
законодавства усі види майнових активів (майно і майнові права) ліквідованого
підприємства, що належать йому на праві власності чи повного господарського
ведення на момент відкриття ліквідаційної процедури і виявлені в ході
ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, у тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів і об'єктів комунальної інфраструктури, що у
випадку ліквідації підприємства передаються в порядку, встановленому
законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без
додаткових умов і фінансуються у встановленому порядку. Такий порядок передбачений положенням про порядок передачі в комунальну
власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському
веденні чи оперативному управлінні підприємств, установ і організацій,
затверджених постановою кабінетом міністрів України від 06.11.1995 року №891. У
даному випадку, оскільки ліквідується підприємство яке безпосереднє обслуговує
житловий фонд, житловий фонд передається іншому підприємству.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що, процедура ліквідації
підприємства, що обслуговує житловий фонд, без передачі житлового фонду не
можлива, а отже не є ознакою реорганізації. У даному випадку, немає нового підприємства, якому
перейшли б майнові права й обов'язки житлово-комунального підприємства
“Житловик” і яке несло б по них матеріальну відповідальність у випадку, якщо
отримане майно не покриває вимог кредиторів.

Вирішуючи
питання про правонаступництво, необхідно мати на увазі, що запис в установчих
документах про правонаступництво має істотне значення для визнання
правонаступництва. Однак істотне значення
мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими
чинне законодавство зв'язує перехід майнових прав і обов'язків, а саме рішення
власника, підписання передатного чи розділового акту або балансу. Отже, у випадку виникнення питань, пов'язаних із
правонаступництвом, необхідно здійснити аналіз документів, які стосуються
переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Такий висновок
можливо зробити безпосередньо при здійсненні ліквідаційної процедури, а
оскільки така процедура не була почата треба вважати, що суд помилково прийшов
до висновку про те, що власником - Маріупольської міською радою, під процедурою
ліквідації була схована реорганізація.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Керуючись
статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П
О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу Маріупольської міської
ради Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 25 квітня 2006 року по справі № 2-а-20/06 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання
незаконним та скасування рішення
Маріупольської міської ради від 22.03.2005 року №974-
задовольнити.

Постанову
Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2006 року по справі № 2-а-20/06 - скасувати.

В
задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 до Маріупольської міської ради
Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 22.03.2005
року №974 - відмовити.

Вступна
та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні - 11 червня 2008 року. Постанова у повному обсязі буде
складена у нарадчій кімнаті - 16 червня 2008 року.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий
Сухарьок
М.Г.

Судді Білак
С.В.

Гаврищук
Т.Г.