Справа № 22-а-410/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа:
№22-а-410/08 Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2008
року м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді
Межевича М.В., суддів Бараненка І.І. та Бабенко К.А., при секретарі Кірієнко
І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03 квітня
2007 року у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного департаменту
інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, треті особи:
ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міні Макс» про визнання недійсним
патенту України № 30079 на винахід, -

в с т
а н о
в и л а:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03 квітня 2007 року провадження у
вказаній справі закрито, роз'яснено позивачу, що розгляд даної справи
відноситься до суду загальної юрисдикції
за місцезнаходженням одного з відповідачів. Рішення суду вмотивовано тим, що
дана справа містить приватно-правовий спір щодо позбавлення права власності
фізичної особи ОСОБА_2 на винахід за патентом України № 30079, тому не може
розглядатися за правилами КАС України відповідним адміністративним судом,
оскільки не містить у собі публічно-правового пору, що є обов'язковою ознакою
справи адміністративної юрисдикції відповідно до п.1 ч. 1ст. 3 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Господарського суду м. Києва, як таку, що прийнята з порушенням норм
процесуального права і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду
першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Представник третьої особи-1 та третьої особи-2 направив заперечення, в яких
просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін,
посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, які з»явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.1 ст.199 та ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги
на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся з
позовом: про визнання недійсним патенту України № 30079 на винахід «Решітка
вентиляційна», про зобов'язання
Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки
України внести зміни до Державного реєстру патентів і деклараційних патентів України
на винаходи про визнання недійсним патенту України №30079 на винахід «Решітка
вентиляційна» та зобов'язати опублікувати відомості про визнання недійсним
даного патенту у офіційному бюлетні «Промислова власність».

Із системного аналізу ч.1 та ч. 2 ст. 2, а
також п.. 1 ч. 1ст. 3 КАС України, проведеного судом першої інстанції, слідує,
що в порядку адміністративного судочинства належить розглядати виключно
публічно-правові спори, що публічно-правовий спір - це спір адміністративний,
який виник на основі адміністративних правовідносин, основною відмінною рисою
якого є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні і що
сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у
відносинах вертикального підпорядкування.

Крім того, пунктом 2 ст. 418 ЦК України
передбачено, що право інтелектуальної власності
становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або)
майнові права інтелектуальної власності,
зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається
цим Кодексом та іншими законами. А набуття права власності на винахід, корисну
модель, промисловий зразок, відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦК України, засвідчується патентом. Пунктом 2 ст. 13 Закону
України «Про власність» передбачено, що об'єктом права власності, зокрема, є
винахід. О згідно ч. 4 с. 41
Конституції України: «ніхто не може бути протиправно позбавлений власності.
Право приватної власності є непорушним».

Як вбачається з
приписів п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до кола способів захисту цивільних прав
та інтересів віднесено і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності
органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства. Частина перша ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа
має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Колегія суду
погоджується з висновком суду першої інстанції, що відносини, пов'язані з
визнанням недійсним охоронних документів на об'єкти права інтелектуальної
власності, включаючи патенти на винаходи, за своєю правовою природою мають
цивільний характер, оскільки це прямо передбачено ст. ст. 469, 479, 488 та 499 ЦК України.

Крім
того, є вірним посилання суду першої інстанції на те, що патент є охоронним
документом промислової власності, яким держава засвідчує право інтелектуальної власності
особи на створений ним об'єкт промислової власності (винахід), тому відносини у
спорах про визнання недійсним зазначеного правоохоронного документу не
засновані на адміністративному або
іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні.

Наведене
свідчить про те, що цілком обґрунтованим є твердження Господарського суду м.
Києва, що дана справа містить приватно-правовий спір щодо позбавлення права
власності фізичної особи ОСОБА_2 на винахід за патентом України № 30079 і тому
не може розглядатися за правилами КАС України відповідним адміністративним
судом.

Посилання
апелянта на те, що порядок видачі патенту на винахід має публічно-правовий
характер, також спростовуються змістом позовної заяви та доданими матеріалами, з яких слідує, що позивачем не
оскаржуються порядок та умови видачі патенту на винахід, дії або бездіяльність
Міністерства освіти і науки України, Державного департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки України, а оскаржуються права
інтелектуальної власності ОСОБА_2 на винахід, які засвідчуються патентом
України № 30079.

Посилання
апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст.159 КАС України не
приймаються до уваги, так як, оскаржуване судове рішення є обґрунтованим,
ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі,
підтверджених доказами, які місяться в матеріалах справи.

Колегія
суддів рахує необхідним зазначити, що і з системного аналізу ст. 12
Господарського процесуального кодексу України, вбачається, що дана справа також
не підвідомча місцевому господарському суду. А тому суд першої інстанції вірно
роз'яснив позивачу, що розгляд даної
справи відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив
обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про закриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду м. Києва від 03 квітня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий:

Судді: