Справа № 22ас-169/2007
Суддя: Колбіна Т.П.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ас-169/2007р. Головуючий у
Категорія 36 Доповідач у
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року колегія
судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду міста Севастополя в
складі:

головуючого -
Клочка В.П.,

суддів -
Колбіної Т.П.,
Алєєвої Н.Г.,

при секретарі - Федоніні C.O.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Севастополі справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної Судової Адміністрації України, Державного
Казначейства України, Управління Державної судової адміністрації в м.
Севастополі про стягнення грошової компенсації суми стягнутого податку з
доходів фізичних осіб, за апеляційною скаргою Державної Судової Адміністрації
України, Управління Державної судової адміністрації в м. Севастополі на
постанову місцевого суду Балаклавського
району м. Севастополя
від 19 березня
2007р., -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому
2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

Державної
Судової Адміністрації України, Державного Казначейства

України,
Управління Державної судової адміністрації в м.

Севастополі
про стягнення грошової компенсації суми стягнутого

податку
з доходів фізичних осіб. Свої вимоги мотивував тим, що він

працює
суддею місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя та

відповідно
до ст. 11 Закону України «Про статус суддів» має право

на
належне матеріальне і соціальне забезпечення. Однак,

відповідачами
безпідставно на його думку, починаючи з 01 січня

2004р.
зменшена заробітна платня на суму прибуткового податку без

відповідної
компенсації, та просив стягнути з Державної Судової

Адміністрації України втрачену частину заробітної плати,

пов'язану з
утриманням податку у
сумі 12
345, 40 грн.

Постановою місцевого суду Балаклавського району м.

Севастополя від 19
березня
2007р. позовні вимоги
задоволені.

В апеляційної
скарзі Державної Судової Адміністрації України, Управління Державної судової
адміністрації в м. Севастополі ставлять питання про скасування постанови суду,
як такої, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права,
та просять ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити
у повному обсязі.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді -
доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має
право на компенсаційні виплати.

З
такими висновками часткова
погоджується колегія суддів,

оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного
розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону.

Статтею 3 п. 2.3 та статтею 11 Закону України „ Про статус
суддів", статтями 126,
130 Конституції України визначено гарантії незалежності суддів, згідно яких
держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів та
діяльності суддів як складову
конституційних гарантій їх
незалежності і недоторканості.

Згідно п. 7 рішення
Конституційного Суду України від 01.12.2004р.
по справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій (справа
№ 1-27/2004) норми
про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист не можуть
бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям пільг,
компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від бюджетного фінансування.

Відповідно до
Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004р. №
22-р дозволено Голові Конституційного Суду України та головам судів
загальної юрисдикції здійснювати у 2004р. компенсаційні виплати суддям у розмірі
до 100 відсотків
посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць
після сплати податку на доходи фізичних осіб, буде нижчою ніж розмір
середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за четвертий квартал
2003р.

Як вбачається з
наданих позивачем довідок розмір його середньомісячної заробітної плати, за
четвертий квартал 2003р. складає 1469,84грн. (арк.с.9),
а заробітна плата за період з січня по квітень 2004р., та з червня по листопад 2004р.,
після утримання податку з доходів є нижчою ніж, середньомісячна заробітна плата
за четвертий квартал 2 003р.

Компенсаційна
виплата, яку просив стягнути позивач не перевищує втрати частини його
заробітку, пов'язаної із справлянням податку відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Таким чином
встановлено, що позивач на підставі зазначеного Розпорядження має право на
компенсаційні виплати за 2004р. в сумі 2233,74грн.,
оскільки Розпорядження Кабінету Міністрів
України є правовою
підставою для їх
виплати.

В апеляційній
скарзі Державна судова адміністрація України зазначає, що суд не врахував ту
обставину, що компенсаційна виплата, передбачена в п. 1 цього
розпорядження, здійснюється в межах видатків на оплату праці, передбачених у
Державному бюджеті України на 2004р. на утримання органів судової влади та не
звернув увагу на те,
що в бюджеті
на 2004р. такі
видатки не закладені.

З такими доводами
погодитися не можливо
з огляду на
наступне.

Статтею 12 6 Конституції
України закріплено основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і
недоторканість суддів.

Згідно зі ст. 130 Конституції
України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування
судів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються
видатки на утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Особливий
порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних
гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення
незалежного правосуддя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо

відсутності фінансування на зазначені виплати не є
підставою для скасування рішення в частині стягнення компенсаційних виплат за
2004р. Висновки суду першої інстанції відносно стягнення за 2005 -2006р. не
засновано на вимогах законодавства, оскільки ніякими нормативно правовими
актами на 2005-2006 р. не
передбачено компенсування суми стягнутого
податку з доходів
фізичної особи.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

За таких
обставин судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає
зміні. Позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення
грошової компенсації суми стягнутого податку з доходів фізичної особи за 2004р.
у сумі 2233,74грн. В іншій
частині позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.195,196,198,201,
205,206 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну
скаргу Державної Судової Адміністрації України, Управління Державної судової
адміністрації в м. Севастополі задовільними
частково.

Постанову місцевого суду Балаклавського району

м.
Севастополя від 19 березня 2007р.
змінити. Стягнути з
Державної Судової
Адміністрації України на
користь ОСОБА_1
2233,74грн. В іншій
частині позову - відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подання касаційної скарги до
Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного
місяця.