Справа № К-179/07
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року
м.Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бим М.Є., Гончар Л.Я., Леонтович
К.Г., Матолича С.В., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1на
постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2006 року у справі
№2а-1104/2006 за позовом ОСОБА_1до Київського міського військового комісаріату
про перерахунок раніше призначеної пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Київського міського військового комісаріату зазначивши, що відповідач
відмовив йому у проведенні перерахунку пенсії, у зв'язку з чим просив визнати
бездіяльність військового комісаріату щодо перерахунку і виплати недоплаченої
суми раніше призначеної пенсії протиправною, зобов'язати військовий комісаріат
провести перерахунок та виплату недоплаченої пенсії з урахуванням:

- з 01.04.1998 року по 31.12.2005 року 15%
надбавки посадового окладу, введеної Постановою Кабінету Міністрів України від
06.04.1998 року №452 за особливі умови служби - проведення ревізій і перевірок;

- з 01.04.1998
року по 31.12.205 року 15% надбавки
посадового окладу, введеної Наказом Міністра Оборони України від 06.09.1995
року №50 за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці;

- з 01.09.1999
року по 31.12.2002 року 40% надбавки введеної Указом Президента України №84/99
від 14.07.1999 року;

- з 01.10.1996
року по 30.06.2000 року премії в розмірі 33,3%, впровадженої Указом Президента
України № 923/96 від 04.10.1996 року, п.
3 Постанови Кабінету Міністрів №829 від 22.05.2000 року.

Постановою
Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року, як залишена без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08
грудня 2006 року, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого офіцера-ревізора служби
військових сполучень Київського військового округу та мав звання підполковника.

Наказом заступника Міністра Оборони
України - начальника тилу Збройних сил СРСР за №0745 від 16.09.1985 року
ОСОБА_1звільнено у запас по статті 59 пункту «а» - за віком. Загальна вислуга
років у збройних силах на момент звільнення складала 38 років 11 місяців, а в
пільговому обчисленні - 41 рік 04
місяці.

01 листопада 1985 року позивачу
призначена пенсія військовослужбовця з розрахунку грошового забезпечення в яке
входить : посадовий оклад та оклад за військове звання з урахуванням виплат до
грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ»
та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їх сімей» при
обчисленні пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим
чи спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і
вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби, розмір яких визначається (за
вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби
підряд протягом усієї служби перед звільненням за пенсією.

Згідно
статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
призначені військовослужбовцям пенсії перераховуються з підвищенням грошового
забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Перерахунки пенсій
проводяться з підвищенням тих видів грошового забезпечення, що передбачені ст.
43 вказаного закону.

Закон
України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб», яким передбачено перерахунок пенсії,
вступив в законну силу з 01.01.2005 року і на правовідносини, що виникали
раніше не поширюється.

Оскільки
позивач під час проходження служби не отримував надбавок, введених Указом
Президента від 14.07.1999 року №847/99, Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року №452 та Наказом Міністра Оборони України
від 06.09.1999 року №50, а щомісячна премія у розмірі 33,3 % до 01.01.2005 року
законодавством не була віднесена до додаткових видів грошового забезпечення,
які враховуються при обчисленні пенсій військовослужбовцям, то
суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підстав для їх включення в грошове
забезпечення при обчисленні пенсії законодавством з питань пенсійного забезпечення,
яке діяло до 01.01.2005 року, не має.

Доводи касаційної
скарги зазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати,
що судами попередніх інстанцій при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220-1,
223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18
жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2006
року -
залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: