Справа № 2-а-3084/2008
Суддя: Подрєзова Г.О.
Дата ухвалення: 2008-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3084
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“ 27” квітня 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд в
складі судді Подрєзової Г.О., при секретарі Касьянович Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві про визнання
постанови про накладення адміністративного стягнення нечинною;

В С Т А
Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1надав до суду адміністративний позов до Управління ПФУ в
м. Білій Церкві про визнання нечинною постанову від17.01.2008 року про
накладення на нього адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що даною
постановою на нього, як на директора Білоцерківського комунального підприємства
“Льонок” , за допущені порушення діючого законодавства у сфері обов”язкових платежів до пенсійного фонду,
був накладений штраф - 136 грн. Вважаючи цю постанову не законною, такою, що
порушує його права, та постановлену з порушенням Указу Президента України № 727 від 03.07.1998
року “ Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого
підприємництва”, просив визнати її нечинною.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та
пояснив, що в даний час Господарським
судом Київської області розглядається в
апеляційному порядку справа про
стягнення 58048грн. 46Коп. - заборгованості підприємством “Льонок” по зборам до
пенсійного фонду, яка на цей час не розглянута, а тому накладення
адміністративного стягнення є передчасним, просив скасувати постанову про
адміністративне стягнення.

Відповідач Управління ПФУ в м. Білій Церкві в особі представника за
дорученням позовні вимоги не визнав повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає,
що позов до задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є директором
Білоцерківського комунального підприємства “Льонок”, зареєстрованого в
АДРЕСА_1. Підприємство є платником збору
до Пенсійного фонду України, згідно з Законом України “Про загальнообов”язкове
державне пенсійне страхування”.

Дане підприємство 23.03.2007 року було перевірено з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов”язання зі збору
внесків на обов”язкове державне пенсійне страхування головним спеціалістом
відділу надходжень доходів Управління ПФУ в м. Білій Церкві ОСОБА_2 за період з
01.11.2002 р. по 20.03.2007 року, в результаті
перевірки нарахованих страхових внесків виявлено заниження внесків до
пенсійного фонду з 01.01.2004р. по 31.12.2004р. та з 01.04.2005р. по
31.12.2006р. в сумі 33388,20грн., а тому було проведено донарахування страхових
внесків відповідно до п.п.6 п.2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов”язкове
державне пенсійне страхування” за 2004р. - 11416,95грн., за 2005р.
-8300,86грн., за 2006р. - 13670,39грн.

Як вбачається з письмовими поясненнями позивача ОСОБА_1 на акті
перевірки від 20.03.2007 року він з даними висновки перевірки не погодився і
від сплати збору на загально обов”язкове пенсійне страхування відмовився,
послався на те, що підприємство “Льонок” перебуває на спрощеній системі
оподаткування, згідно з Указом Президента України № 727 від 03.07.1998 року “
Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого
підприємництва”.

Згідно з Постановою господарського суду Київської області від 05.02.2008
року по справі № А14/463-07 за позовом Управління ПФУ м. Біла Церква з
Білоцерківського комунального підприємства “Льонок” було стягнуто
заборгованість перед пенсійним фондом в розмірі 58048,46грн. Дана постанова
оскаржується в апеляційному господарському суді Київської області.

В судовому засіданні позивач послався,
як на підтвердження своїх позовних вимог, саме на Указ Президента № 727 від
03.07.1998 року, вважаючи, що підприємство “Льонок” , яке перебуває на
спрощеній системі оподаткування, звільнено від сплати 32% збору на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування за найманих працівників.

Але, суд вважає, що ці твердження позивача не грунтуються на вимогах
закону, а тому не можуть бути враховані судом.

Суд виходить з того, що дійсно спрощена система оподаткування
запроваджена Указом Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва” від 03.07.1998 року №
727/98.

Але, відповідно до статті 14 ч.1 Закону України “ Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року (набув чинності з 01.01.2004 року)
передбачено, що страхувальниками є роботодавці : підприємства, установи і
організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання,
які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими
особами, фізичні особи - суб”єкти підприємницької діяльності та інші особи та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб”єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування у тому числі і єдиний
податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. А згідно з
ст.1,14,19 Закону України “ Про загальнообов”язкове державне пенсійне
страхування”, ст.4 Закону України “ Про збір на обов”язкове державне пенсійне
страхування”, Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне
страхування до ПФУ, роботодавці ( в тому числі і ті, що перебувають на
спрощеній системі оподаткування), зобов”язані сплачувати внески у розмірі 32%
від їх фонду оплати праці.

На
думку суду, оскільки Указ Президента
України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів
малого підприємництва” від 03.07.1998 року не має пріоритету перед Законом
України “ Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, то повинен
застосовуватись лише в частині, що не суперечить цьому закону.

Про це також зазначено в постанові Вищого Адміністративного Суду України від
19.07.2006 року.

Також, суд встановив, що 20.12.2007 року загальний борг по збору на
загальнообов”язкове пенсійне страхування
становив по підприємству “Льонок” 63631,95грн., що підтверджено карткою
особового рахунку платника зборів на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення
від 17.01.2008 року, складеного провідним спеціалістом відділу обліку
надходження платежів, при перевірці БКП “Льонок” виявлено порушення термінів
сплати страхових внесків в зв”язку з чим недоїмка на 26.12.2007 року складає
63631,95грн.

Також згідно з постановою від 17.01.2008 року начальника Управління ПФУ
в м. Білій Церкві на директора БКП “Льонок” ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу- 136грн. за порушення ст.17 Закону України “Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Перевіряючи законність правового акту індивідуальної дії про
застосування до позивача адміністративного стягнення та виходячи з того, що
постанову від 17.01.2008 року було постановлено без порушень ст.ст. 165-1,
244-2, 247,255, 268 КпАП України, якими передбачено порядок притягнення до
адміністративної відповідальності посадових осіб за порушення законодавства у
сфері загальнообов”язкового державного пенсійного страхування, розмір штрафа
відповідає ч.1 ст.165-1 Кодексу, а також
в установлені ст.38 Кодексу строки, оскільки це правопорушення є триваючим, то
на думку суду, підстав вважати порушеними права позивача при його накладенні -
немає.

Також, суд враховує, що за змістом ч.2 ст.19 Конституції України п.1ч.3
ст.2 КАС України оцінка законності правового акту має здійснюватися шляхом
перевірки його відповідності законодавству, чинному на час його прийняття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 4,7,17,158,159,160,162,185,186 Кодексу
адміністративного судочинства України, ст.ст. 38,165-1,244-2,247,255,168 КпАП
України, ст. 14 Закону України “Прро загальнообов”язкове державне пенсійне
страхування”, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до Управління ПФУ м. Біла
Церква про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду
через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів та подачі апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: