Справа № 22а-261/2007
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 22а-261 Головуючий
у 1 інстанції Демидова
Категорія 21 Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

11
квітня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі

Головуючої:
Червинської М.Є. Суддів: Лісового О.О., Жданової B.C.

При секретарі Мартіросовій А.Б.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 на постанову Харцизького міського суду Донецької області від 1 грудня
2006 року та додаткову постанову від 20 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_3,
ОСОБА_9, ОСОБА_17 до
управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку про визнання протиправним
дій, зобов"язання зробити перерахунок пенсії, стягнення заборгованості по
пенсійним виплатам,

Встановив:

Постановою
Харцизького міського суду Донецької області від 1 грудня 2006 року в
задоволенні адміністративного позову позивачів до відповідача про визнання
протиправними дій, зобов"язання зробити перерахунок пенсії, стягнення
заборгованості по пенсійним виплатам відмовлено. Додатковою постановою суду від
20 грудня 2006 року в частині вимог про підвищення пенсії відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" відмовлено.

В апеляційних
скаргах позивачі просять скасувати постанову та додаткову постанову, ухвалити
нову постанову про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на суттєве
порушення судом при вирішенні спору вимог матеріального закону, на
необґрунтованість висновків, що дії відповідача є правомірними та такими, що
ґрунтуються на законі.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачі знаходяться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду, пенсія призначена позивачам на підставі Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Розмір пенсії та додаткової пенсії визначений відповідачем у
відповідності з вимогами зазначеного Закону України та постанов Кабінету
Міністрів від 3.01.2002 року та від 27.12.2005 року. Суд першої інстанції
дійшов до висновку, що розмір пенсії та додаткової пенсії, які призначені та
сплачуються позивачам, відповідають вимогам закону й порушень суб"єктом
владних повноважень прав та інтересів позивачів не встановлено. В додатковій
постанові суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивачів про
збільшення пенсії відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" безпідставні.

В судовому
засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_15, прокурор підтримали доводи апеляційних скарг, представник
відповідача просила апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши
доповідача, доводи позивачів, прокурора, представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав:

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, постанова
та додаткова постанова ухвалені з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що
позивачі перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.
Харцизьку, отримують пенсію та додаткову пенсію, які призначені в зв"язку
із 2 та 3 групами інвалідності, встановленої внаслідок захворювання отриманого
під час Чорнобильської катастрофи.

Частиною 4 ст.
54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що розміри пенсії для
інвалідів не можуть бути нижчими: по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком, по 3 групі інвалідності-6 мінімальних пенсій за віком.

Вимогами цієї статті встановлено, що порядок обчислення пенсії по
інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва або захворювання, та пенсії в
зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до
вимог ч.І ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірах:
інвалідам 2 групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3
групи, дітям інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62
Закону передбачено, що роз"яснення порядку застосування цього Закону
провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є
обов"язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами
державної виконавчої влади України , місцевими органами державної виконавчої
влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 „Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" встановлено, що
розрахунок пенсії проводиться виходячи з розміру 19,91 гривень, в тому числі й
інвалідам другої групи. Виходячи з цієї розрахункової суми позивачі отримують
пенсію по інвалідності.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 „Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачено, що мінімальний розмір пенсії,
передбачений частиною четвертою статті 54 Закону не можу бути нижчим - для
інвалідів з числі учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
щодо яких встановлено причинний зв"язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, 2 групи-500 гривень,3 групи 467 гривень.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідач отримує видатки на сплату пенсійних виплат
з Державного бюджету України в розмірах і в межах, встановлених зазначеними
постановами, пенсійні виплати позивачам, як особам, які приймали участь у
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та є інвалідами 2 та 3 групи,
сплачені у визначеному вказаними вимогами Закону і постанов Кабінету Міністрів
розмірах.

Відповідно до
вимог ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Доводи позивачів
щодо збільшення розміру пенсії на підставі Закону України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" виходячи з розміру
мінімальної пенсії з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового
мінімуму за таких обставин неспроможні.

Звернувшись до
суду з позовом, позивачі наполягали на тому, що розмір призначеної ним пенсії
та додаткової пенсії підлягає відповідному підвищенню, згідно з ч.4 ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту". Відповідно до ч. 4 ст. 13 зазначеного Закону інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам 2 групи-40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, З групи-30
процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте підстав
для висновку, що пенсії позивачів підлягають збільшенню відповідно до розміру
прожиткового мінімуму не має, оскільки вказані вимоги Закону до розміру пенсії,
призначеної відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус та
соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не застосовуються в частині визначення такого розміру.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що суб"єкт владних
повноважень довів в судовому засіданні, що при призначенні пенсії позивачам,
визначенні розміру пенсії, додаткової пенсії та подальшого перерахунку пенсій,
діяв в межах своєї компетенції та у відповідності з зазначеними вимогами
закону. Суд дійшов до обґрунтованого висновку, що оскільки матеріальним законом
передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності визначається
Кабінетом Міністрів України, й такий порядок обчислення пенсій ним визначений,
підстав для висновку, що відповідач при цьому порушив вимоги діючого
законодавства немає.

Доводи
апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, підстав
для задоволення апеляційної скарги суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.
198,200 КАС України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляційні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Постанову
Харцизького міського суду Донецької області від 1 грудня 2006 року та додаткову
постанову від 20 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом місяця з дня набрання законної
сили.