Справа № 2а-83/2008
Суддя: Мозолєва Т.В.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-83
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008
року Первомайський міський суд
Луганської області в складі: головуючого
судді
Мозолєвої Т.В.

при секретарі Колесніковій
Н.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за позовом позивача
ОСОБА_1 до відповідача Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій відповідача про
відмову у проведенні нарахування недоплаченої частини щорічної грошової
допомоги на оздоровлення незаконними, покладення обов'язку перерахувати та
доплатити недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою,
посилаючись на те, що згідно законодавства України він є особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з ліквідацією її наслідків та має
відповідне посвідчення. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС 1
категорії, інвалід 2-ї групи від захворювання, яке пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС.

Згідно до ст.17 КАСУ компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних осіб з суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій та бездіяльності. Суб'єктом владних повноважень
згідно до п.7 ст. 3 КАСУ вважається суб'єкт при здійсненні ним владних
управлінських функцій на основі законодавства. Згідно до п.1 ст.18 КАСУ
місцевим загальним судам як адміністративним, підсудні адміністративні справи з
приводу оскарження дій, у яких однією із сторін є орган місцевого
самоврядування. Законодавчо встановлено, що виплата щорічної грошової допомоги
здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке є
відповідачем за даним позовом.

Відповідно до ст..48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-Х11, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи
виплачується у розміри п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати. Законодавчо встановлено, що виплата щорічної
грошової допомоги на оздоровлення здійснюється органами праці та соціального
захисту населення, яке є відповідачем за даним позовом.

Стаття 67 вказаного Закону передбачає конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій підвищуються КМ України відповідно до зміни вартості життя
і зростання мінімальної заробітної плати. Ст. 62 Закону передбачено право КМ
України роз'яснювати порядок застосування закону. Та встановлює, що рішення КМУ обов'язкові для виконання всіма
органами державної виконавчої влади, суб'єктами господарювання, незалежно від
їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності.

Постановою КМУ №836 від 26.07.1996р. всупереч ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»встановлений конкретний розмір щорічної допомоги у твердій грошовій
сумі, зокрема для інвалідів 1-11 групи - 26,70 грн. (за грошовою реформою 1996
року). З моменту прийняття ПКМУ №836 встановлені нею розміри щорічної допомоги
на оздоровлення не змінювалися до 2005 року, коли ПКМУ від 12.07.2005р. №562 ,
для інвалідів 1-11 груп вона була встановлена у розмірі 120,00 грн. В той час
ВРУ неодноразово змінювався розмір мінімальної зарплати, щорічно затверджувався
державний бюджет.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способів, що передбачені Конституцією та Законами України.
Зазначеними постановами КМУ №836 та №562, усупереч Закону №796-12, який встановив
розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законами на час здійснення виплат, установлені
конкретні розміри такої допомоги у твердій грошовій сумі, й зокрема для
учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії - 26,70 грн., та
120,00 грн.

Статтею 268 ЦК України серед вимог, на які позовна
давність не поширюється, передбачає вимоги про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Законами України:

- «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2000 рік»

№436 від
16.01.2000р., що складала 118,00 грн. і на протязі 2001 року;

- «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2002 рік»

№2896 від
13.12.2001р., що складала 140,00 грн. на початок року, та з 01.07.2003 року - 165,00 грн.

- «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2003 рік»

№372 від
26.12.2002р., у розмірі 185,00 грн., а з 01.12.2003р. у розмірі 205,00 грн.
(закон №1328 від 25.11.2003р.);

- «Про встановлення змін до закону «Про
державний бюджет України на

2004 рік» №1801 від
17.06.2004р. про встановлення розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня -
205,00 грн., а з 01.09.2004 року 237,00 грн.;

- «Про державний бюджет України на 2005 рік» №2285 від 23.12.2004р. про

встановлення
розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня
2005 р.- 262,00 грн., а з 01.04.2005 року - 290,00 грн., з 01.07.2005р. - 310,00 грн., з
01.09.2005р. - 332,00 грн.

- «Про
державний бюджет України на 2006 рік» №3235
від 20.12.2005р. про

встановлення
розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня
2006 р.- 350,00 грн., а з 01.07.2006 року - 375,00 грн., з 01.12.2006р. - 400,00 грн.;

- «Про
державний бюджет України на 2007 рік» №489-У
від 19.12.2006р. про

встановлення
розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня
2007 р.- 400,00 грн., а з 01.07.2007 року - 420,00 грн., з 01.12.2007р.
- 450,00 грн.; не виключалася можливість застосування розміру мінімальної
заробітної плати для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої
ст.. 48 Закону №796-Х11.

Відповідно до вимог ст..8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має
найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України та повинні відповідати їй. Правові акти приймаються
на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Постанови, положення
готуються на підставі законів України, актів чи доручень Президента України,
актів КМУ, рішень урядових комітетів, доручень Прем'єр-міністра, віце
-прем'єр-міністра. Таким чином, нормативно-правові акти повинні відповідати
актам вищої юридичної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19
Конституції України, органи державної влади повинні діяти в межах повноважень,
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У серпні 2007 року йому стало відома,
що в порушення ст.. 48 Закону України №796-Х11 та частини 3 ст.22 Конституції
України, у період з 2001 року по 2007 року, грошова допомога, призначена йому
законом нараховувалась неповністю. Він звернувся до відповідача з письмовою
заявою про доплату йому невиплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення. У
своїй відповіді від 28.08.2007р. №12-2593 відповідач повідомив, що він проводив
виплати відповідно до ПКМУ №836 від 26.07.1996р. та №562 від 12.07.2005 року у
зменшеному розмірі через відсутність фінансування. Відповідно до ст.. 48 Закону України №796-Х11
йому повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 11 групи - п'ять мінімальних
заробітних плат, що складає, з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення
на момент виплати:

За 2001 рік - 118,00 х 5 =590,00 грн. -
26,70 грн. = 563,30 грн.

За 2002 рік - 140,00 грн. х 5 =
700,00 грн. - 26,70 грн. = 673,30 грн.

За 2003р. - 185,00 грн. х 5 =925,00
грн. - 26,70 = 898,30 грн.

За 2004р. - 205,00 грн. х 5 = 1025,00
грн. - 26,70 грн. = 998,30 грн.

За 2005р. - 262,00 грн. х 5 = 1310,00
грн. - 26,70 грн. = 1283,30 грн.

За 2006р. - 350,00 грн. х 5 = 1750,00
грн. - 120 грн. = 1630,00 грн.

За 2007р. - 400,00 грн. х 5 = 2000,00
грн. - 120,00 грн. = 1880,00 грн.

Таким чином в період з 2001 року по
2007р. він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у повному
обсязі було порушено, сума недоплати складає 7926,50 грн., що і складає ціну
позову.

Щодо порядку здійснення виплат державою
виходячи з реальних можливостей видаткової частини державного бюджету, та
порядку затвердженому Законом про Державний
бюджет на відповідний рік, хоче зазначити наступне:

9.07.2007 р. Конституційний суд України
виніс рішення по справі №1-292007 в якому вказав, що «Аналіз законодавчої
діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про
Державний бюджет України систематично зупиняється дія інших законів України
щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного
права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожного
(ст..ст.46,48 КУ 254к/96-ВР). Зупинення дії є способом тимчасового припинення
їх дії в часі та або за колом осіб і має
здійснювати відповідно до вимог Конституції України 254к96-ВР) … Зупинення дії
положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг,
є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених
Основним Законом України. ….Конституційний Суд України неодноразово розглядав
за зверненнями суб'єктів права на конституційне подання справи і приймав
рішення, у яких визнавав окремі положення про Державний бюджет України щодо
зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не
відповідають Конституції України 245к96-ВР (рішення Конституційного Суду
України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 005р710-02) (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій),
від 17 березня 2004 р. №7-рп2004 (ч007р710-04) )справа про соціальний захист
військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) від 1 грудня 2004
року №20-рп2004 020р710-04 (справа про
зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005
р. №8-рп2005 (2008р710-05) (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного
грошового утримання). Проте, незважаючи на зазначені рішення Конституційного
Суду України, ревізія законами про Державний бюджет України пільг, компенсацій
і гарантій, яку започатковано у 1995 році, набула системного характеру. Вимоги щодо змісту про Державний бюджет
України містяться в частині другій ст.. 95 Конституції України 254к96-ВР,
положення якої конкретизовано уст.38 Кодексу (2342-14).

Встановлений ч.2 ст. 95 Конституції
України 254к/96-ВР, ч.2 ст. 38 Кодексу (2542-14) перелік правовідносин, які
регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпаним. За змістом
наведених положень Конституції України 254к/96-ВР та Кодексу2542-14
вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко
зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових
ресурсів, має особливий предмет регулювання від інших законів України - він
стесується виключно встановлених доходів та видатків держави на
загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне
забезпечення, тому цим законом не можуть
вноситься зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися
інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів
України. Таким положенням закріплено і в ч.3 ст. 27 Кодексу 2542-14.

Вищевказаним рішенням Конституційний су
України визнав неконституційним п.30 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України», якою встановлено припинення виплат щорічної допомоги
відповідно до ст.48 Закону України №796-Х11.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України
«Про Конституційний Суд України» №42296-ВР від 16.10.1996р. «У разі якщо акти
або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність
від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність».

Ст.3
Конституції України передбачено, що
людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ст.22 Конституції України передбачено, що Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і громадянина, закріплені
цією Конституцією, не є вичерпними.

Ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи
людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; стягнути
з відповідача на
його користь суму
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 7926,50 грн.

В суді позивач ОСОБА_1 повністю підтримав
свої позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві підстави, та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача Марусєва Л.М. позов не визнала, посилаючись
на те, що відповідне до ст.. 54 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету Первомайської міської
ради, а також кінцевим розпорядником бюджетних коштів. Згідно із ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на УП та СЗН покладений обов'язок здійснення виплати пільговій категорії
громадян щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Пунктом 20 ст. 2 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2007рік» передбачено, що Законом про Державний бюджет України
затверджуються повноваження органів державної влади в здійсненні виконання Державного
бюджету України протягом бюджетного періоду.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету
України, які надходять на рахунок відповідного органу Державного казначейства.
Тому відповідач в здійснення своєї діяльності в частині виплати щорічної
грошової допомоги на оздоровлення керується бюджетними нормами, а саме:
Бюджетним кодексом України, Законом України «Про державний бюджет України».

Фінансування витрат на виплату допомоги на
оздоровлення здійснюється за рахунок коштів органу Державного казначейства,
який згідно Положення Про Державне Казначейство України, затвердженим
постановою КМУ №1232 від 21.12.2005р., здійснює розрахункове-касове
обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за
здійсненням бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України,
виключно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки
визначаються будь - які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків виходячи з фінансових можливостей держави.
У ст..2 Законів України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати», які приймались на відповідні роки, зазначено, що до прийняття ВРУ змін
до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна
плата, КМУ здійснювати застосування цих норм виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету України.

Тому всі виплати,
передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у тому числі і щорічна допомога на оздоровлення,
здійснювалися відповідачем у розмірах, визначених у ПКМУ №836 від 26.07.1996р. «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, визнати дії УП та
СЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення можливо після визнання незаконними дій ВР та КМУ, оскільки
відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством. Тому просить повністю відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

Дослідивши
надані докази, вислухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

В суді прийнято без
заперечень, що позивач є особою,
віднесеною до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а.с. 5). Позивачу
встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК (л.с.21).
Він має право на щорічну допомогу на оздоровлення в обсязі встановленому
законом, передбачену ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
р. Порядок надання щорічної допомоги регулюється цим Законом. Абз.2 ч.4 ст. 48
вказаного Закону передбачена виплата інвалідам 2 групи допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки дія абзацу 2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинена на 2006 р. в
частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом України №3235-4 від 20.12.2005 р., внаслідок
чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати
відповідачем одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати у 2006. Зазначена норма протягом 2001,2002,2003,2004, 2005,
2007 р.р. була чинною і підлягає застосуванню.

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Розмір мінімальної заробітної плати складає:

З 01.07. 2000 року по 31.12. 2001 року - 118 грн. на місяць,

З 01.01.2002 року по 30.06. 2002 року - 140 грн. на
місяць,

З 01.07.2002 року по
31.12.2002 року - 165 грн. на місяць,

З 01.01.2003 року по 30.11. 2003 року - 185 грн.,

З 01.12.2003 року 31.08. 2004 року - 205 грн. на місяць,

З 01.09.2004 року по 31.12. 20004 року - 237 грн. на місяць,

З 01.01.2005 р. - 262 грн. на місяць, з 01.04.2005 р. -
290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. - 332 грн.;

з 01.01.2007 р. - 400 грн., з 01.04.2007 р. - 420 грн., з
01.09.2004 р. - 440 грн., з 01.10.2007 р. - 460 грн.

Зі змісту вимог Законів України «Про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат на 2001р.- 2005р. та 2007 р.» не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області повинно виплатити позивачу щорічну допомоги на
оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

Позивачем заявлено
до стягнення за 2001 р. - 2007р. 7927 грн. 50 коп. з урахуванням виплаченої УТ
та СЗН суми допомоги. Позовні вимоги підлягають задоволенню за 2001р.- 2005р.
та 2007р. у сумі 6296 грн. 50 коп., з наступного
розрахунку:

За 2001 рік - 118,00 х 5 =590,00 грн.
- 26,70 грн. = 563,30 грн.

За 2002 рік - 140,00 грн. х 5 =
700,00 грн. - 26,70 грн. = 673,30 грн.

За 2003р. - 185,00 грн. х 5 =925,00
грн. - 26,70 = 898,30 грн.

За 2004р. - 205,00 грн. х 5 = 1025,00
грн. - 26,70 грн. = 998,30 грн.

За 2005р. - 262,00 грн. х 5 = 1310,00
грн. - 26,70 грн. = 1283,30 грн.

За 2007р. - 400,00 грн. х 5 = 2000,00
грн. - 120,00 грн. = 1880,00 грн.

Позивач має право на отримання грошової допомоги на
оздоровлення в більшому розмірі ніж вказано в позовних вимогах, тому що розмір
мінімальної заробітної плати змінювався в 2002 р. - двічі, в 2003р. - двічі, в
2005р., 2007р. - чотири жди, а позивач до розрахунку брав мінімальну заробітну
плату на початок кожного року. Ця обставина була йому роз'яснена, але
позивач позовних вимог не змінив.

Стосовно посилання відповідача на пропущений позивачем процесуального строку для звернення
з позовом до суду, суд вважає, що відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для
захисту прав, свобод та інтересів особи, цим кодексом та іншими законами можуть
встановлювати інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно
до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
8,19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст.ст.8, 9, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
доплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2001,
2002, 2004, 2005, 2007 роки в сумі 6296,50 грн. за рахунок коштів Державного
бюджету України.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова у повному обсязі
буде виготовлена 15.06.2008 р.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному адміністративному суді
через Первомайський міський суд.

Суддя
Мозолєва Т.В.