Справа № 22-а-2401/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 22-а-24012008
Головуючий 1 інстанції: П'янова Я.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.
Справа № 22-а-2401/2008

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Волошиній Я.В.

за
участю:

позивача - ОСОБА_1.

представника позивача - ОСОБА_1.

представників відповідача - Чистікова М.П., Головко А.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу відповідача, Красноградської МДПІ на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 22.11.2007р. по справі № 2-а-2212/07

за позовом

СПД ФО ОСОБА_1.

до

Красноградської МДПІ, Красноградського районного ВДК в
Харківській області, ГУ ДКУ в Харківській області

про

скасування рішення та стягнення бюджетного
відшкодування

встановила:

Позивач,
СПД ФО ОСОБА_1. звернувся до
Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Красноградської
МДПІ, Красноградського районного ВДК в Харківській області, ГУ ДКУ в
Харківській області про скасування рішення та стягнення бюджетного
відшкодування.

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2007р. вищезазначений
позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.05.2007р. Красноградської МДПІ та стягнуто з Державного бюджету України бюджетне відшкодування по податку
на додану вартість у сумі 55769,00грн. на користь СПД ФО ОСОБА_1.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції першим відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.11.2007р. скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в
якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, сторони, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач
зареєстрований розпорядженням виконавчого комітету Красноградської районної
ради Харківської області від 17.10.2005р. як платник податку на додану
вартість.

Відповідно до п.1.8 ст.1
Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування - сума,
що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим Законом.

Позивач, відповідно до п.5.8 Порядку заповнення та надання податкової
декларації по ПДВ подав до першого відповідача 17.05.2007р. податкову декларацію з податку на додану вартість
за квітень 2007р., де зазначив суму бюджетного відшкодування в розмірі
55 769,00грн., розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Другому
відповідачу, Красноградському районному відділенню державного казначейства у Харківській області, позивач подав копію
декларації за квітень 2007 р. для ведення реєстру податкових декларацій по
платникам, у відповідності з підпунктом 7.7.4 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Таким чином, відповідно до декларації по ПДВ за квітень
2007 року позивач заявив до відшкодування
податку на додану вартість у сумі 55 769,00грн. після погашення податкових
зобов'язань платника протягом трьох наступних звітних періодів шляхом
перерахування на рахунок в установі банку 100%. Строк відшкодування
вказаної суми настав 17.06.2007 р.

27.07.2007 року Красноградською МДПІ проведена позапланова перевірка з питань
достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за періоди квітень-травень 2007 р.

На підставі висновків вказаного
акту Красноградською МДПІ
винесено податкове повідомлення - рішення,
яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану
вартість у сумі 55 769,00грн., посилаючись на порушення позивачем підпунктів
7.7.2 та 7.7.4 пункту 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість» та ст.2 Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»
бюджетному відшкодуванню підлягає різниця між сумою податкового зобов'язання
звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. Відповідно до поданої декларації така різниця складає 73
626,00грн.

Також судом першої інстанції зазначено, що відповідно до
п.п. 7.7.2 та п.п. 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких
товарів (послуг). Відповідно до поданого розрахунку суми бюджетного
відшкодування позивачем фактично сплачено 65 284, 00грн.; б) залишок від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду та дорівнює 55 769,00 грн.

Відповідно до ст. 2 Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва» - суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом
тримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Відповідно до п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість» суб'єкти підприємницької
діяльності, що перейшли на спрощену систему оподаткування, яка не передбачає
сплати податку або передбачає його нарахування за ставками, іншими, ніж
визначені пунктом 6.1 статті 6 або п. 8.1.2 ст. 8.1 цього Закону, втрачають
право на нарахування податку, податковий кредит та складання податкової
накладної, а також на отримання відшкодування за податковий період, в якому
відбувся такий перехід.

Також судом першої інстанції
зазначено, що позивач зареєстрований платником податку на загальних умовах та
сплачує податок у розмірі 20 відсотків бази оподаткування, а отже має право на
нарахування податку, податковий кредит та складання податкової
накладної, а також на отримання відшкодування.

Позивачем було укладено договір купівлі-продажу з ПП
«Деметра», відповідно до якого ПП «Деметра» передало позивачу товар, а позивач
прийняв його та сплатив їх вартість за договірними цінами з додаванням 20 %
податку на додану вартість платіжними дорученнями з свого рахунку у Харківській
філії КБ «Приватбанк».

ПП «Деметра», відповідно до п.7.2., п.7.3 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість»
склав податкові накладні у момент виникнення податкових зобов'язань і оригінали
податкових накладних надіслав позивачу. Податкові накладні є документом, який
підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару.

Законодавець передбачає обмеження щодо включення
будь-яких витрат по сплаті ПДВ, які визначені
у п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», де
зазначено, що не дозволяється
включення до податкового
кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку,
які не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями.

У відповідності до п.п. 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою виникнення
права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку в оплату за придбаний товар (робіт,
послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Отже, отримавши від продавця
товарів ПП «Деметра» податкові накладні позивач правомірно відніс
зазначену в них суму до податкового кредиту.

Зважаючи на те, що у виписаних податкових накладних були
допущені неточності, позивач звернувся до ПП «Деметра» з проханням виправити
допущені помилки (описку в адресі) та надати позивачеві. Виписуючи податкові
накладні, ПП «Деметра» зробив на податкових накладних напис «Дублікат».

Правовий статус дублікату -
тотожний оригіналу. Податкові накладні складаються за допомогою персонального комп'ютера, тому всі примірники документів є ідентичними.
Внесені уточнення не стосувались: порядкових номерів та дати податкових
накладних, назви покупця та продавця, їх індивідуальних
податкових номерів, номерів свідоцтв про реєстрацію платника ПДВ,
місцезнаходження, запису товарів, їх кількості, ціни, ставки і суми податку на
додану вартість, загальної суми з урахуванням ПДВ; дублікати складені і
підписані тією ж уповноваженою особою, завірені належною чином печаткою продавця та відповідають вимогам п.7.2. ст. 7 та
ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» і є належними
податковими документами.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що відповідно до п.п.7.7.11
Закону України «Про податок на додану вартість»
не має право на отримання бюджетного відшкодування тільки особа, яка: 1)
зареєстрована як платник податку менш ніж за 12 місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява про бюджетне відшкодування або мала обсяги
оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена
сума бюджетного відшкодування; 2) не провадила діяльність останні 12
календарних місяців; 3) платник єдиного податку за спрощеною системою
оподаткування, обліку та звітності, що передбачають сплату ПДВ у спосіб,
відмінний від встановленого за законом про ПДВ або звільнені від такої сплати.

До позивача ні одна з цих
підстав не відноситься.

Також судом першої інстанції зазначено, що посилання Красноградської МДПІ на те, що позивач,
будучи платником єдиного податку, не мав права на здійснення
зовнішньоекономічних операцій, судом до уваги не приймається, оскільки Указ
Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» не містить заборон
та обмежень щодо здійснення зовнішньоекономічної діяльності суб'єктам
малого підприємництва, які обрали спрощену систему оподаткування та звітності.

Колегія суддів погоджується
з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити
наступне.

Оскільки позивач зареєстрований як платник податку
на додану вартість, то при визначенні суми податку, що підлягає сплаті до
бюджету або відшкодуванню з бюджету України, оподаткування експортних операцій
застосовуються норми Закону України «Про
податок на додану вартість». Вищезазначений
Закон-це спеціальний закон з питань податку на додану вартість, тому інші
закони використовуються у частині, що не суперечать Закону України «Про податок
на додану вартість».

Таким
чином, посилання відповідача на порушення
СПД ФО ОСОБА_1. вимог ст.2 Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» є
безпідставними.

Також колегія суддів зазначає, що згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування
правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності
покладається на відповідача. Відповідачем не було доведено суду факт порушення СПД ФО
ОСОБА_1. вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

На підставі викладеного
судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, керуючись ст.ст. 160,167,196, 198, 200, 205 ,206, 209,
254 КАС України

ухвалила:

Апеляційну скаргу Красноградської МДПІ на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2007р. по справі №
2-а-2212/07 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 22.11.2007р. по справі № 2-а-2212/07 - залишити без змін.

Роз'яснити сторонам, що
дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом місяця з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлений
17.06.2008 року.

Головуючий суддя підпис Ю.М. Філатов

Судді підпис Н.С.
Водолажська

підпис М.І. Гуцал

Згідно з
оригіналом
Ю.М. Філатов