Справа № 22а-403/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-403/08 Головуючий
у І інстанції - Морозов С.М.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
червня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Маслія В.І., Межевича
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Господарського суду м. Києва від 11 квітня
2007 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Печерського району м.
Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
про стягнення 225575,23 грн., -
У січні 2007 року Прокурор Печерського району
м. Києва в інтересах держави в особі ДПІ у Печерському районі м. Києва
звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача
податковий борг перед бюджетом у розмірі 225575,23 грн.
Постановою Господарського
суду м. Києва від 11 квітня 2007 року заявлений позов задоволено: стягнуто з
СПД ОСОБА_1 до Державного бюджету України податковий борг з податку з доходів
вартість у розмірі 4732,36 грн.; штрафні санкції у розмірі 200467,55 грн.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких
зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідачем сума податкового боргу у
добровільному порядку не сплачена, а тому позовні вимоги про стягнення
заборгованості перед бюджетом є обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Колегією
суддів встановлено, що у період з 28.04.2006 року по 16.05.2006 року ДПІ у
Печерському районі м. Києва було проведено планову документальну перевірку СПД
ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати
податків, зборів за період з 01.04.2004
року по 31.12.2005 року.

За
результатами перевірки було складено акт № 59/1750/ від 19.05.2006
року.

На
підставі акту перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва 29.05.2006 року були
прийняті наступні податкові повідомлення - рішення: № 96/1750/0, яким до
відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 19,65 грн.; №
95/1750/0, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 6315,00 грн.; № 94/1750/0, яким відповідачу визначено
суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі
20670,52 грн., та № 97/1750/0, яким до відповідача застосовано штрафні санкції
в розмірі 200467,55 грн.

Зазначені
податкові повідомлення-рішення за наслідками апеляційного узгодження залишені
без змін. В судовому порядку вищезгадані податкові повідомлення-рішення
оскаржені не були.

Підпунктом 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (з відповідними
змінами та доповненнями) встановлено, що день закінчення процедури
адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового
зобов'язання платника податків.

Відповідно
до пункту 1.3 статті 1 вищезгаданого Закону України податковий борг - податкове зобов'язання, самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене
у встановлений строк.

У разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків податкові вимоги (пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону України № 2181-ІІІ).

Як
правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем на адресу відповідача
було направлено першу податкову вимогу № 1/4760 від 17.10.2006 року та другу
податкову вимогу № 2/5850 від 23.11.2006 року.

Відповідно
до пункту 11 статті 10 Закону України № 509-ХІІ від 04.12.1990 року «Про
державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах у
містах подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян
про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за
рахунок їх майна.

Згідно
з пп. 3.1.1 п. 3.1 ст.3 Закону України № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути
примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за
рішенням суду.

Враховуючи,
що відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена,
розмір податкового боргу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив
адміністративний позов.

Одночасно
слід зазначити, що безпідставними є доводи апеляційної скарги про
невідповідність здійснених податковою інспекцією донарахувань податкових
зобов'язань. Предметом даного спору є не вирішення питання про правильність
здійснених контролюючим органом донарахувань. Донарахування податкових
зобов'язань здійснено податковими повідомленнями-рішеннями, які на сьогодні у
судовому порядку не оскаржені, а отже є юридичним фактом, що породжує такі
правові наслідки як стягнення податкового боргу. Слід зазначити, що у випадку, коли платник податків не погоджується
з правомірністю донарахування контролюючим органом податкових зобов'язань та
вважає протиправним прийняття податкового повідомлення-рішення за наслідками
такого донарахування, він має право діяти у відповідності до пп. 5.2.5 п. 5.2
ст. 5 Закону України № 2181.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2007 року залишити без змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 13 червня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 14 червня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: