Справа № 2-а-18/2007
Суддя: Козяр Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
№2-а-18/07р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Гусятинський
районний суд Тернопільської області 24 квітня 2007 року

в складі: головуючого суду Козяр Л.В.

при секретарі Стасюк
О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Гусятин
справу за позовом ОСОБА_1до управління Міністерства внутрішніх справ в
Тернопільській області про визнання недійсним рішення комісії з питань розгляду
матеріалів про визнання учасників бойових дій управління МВС України в
Тернопільській області та визнання його учасником бойовх дій,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до
УМВСУ у Тернопільській області про визнання недійсним рішення комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій управління МВС України в
Тернопільській області, зобов"язавши комісію визнати його учасником
бойових дій, зазначаючи, що під час навчання в Івано-Франківській середній
спеціальній школі міліції в період з 2.12.1988 року по 7.03.1989 року він був
відряджений в складі спеціального батальйону для виконання завдань по охороні
громадського порядку у м.Кіровокан Вірменської РСР відповідно до наказу МВС
СРСР № 0143 від 19.06.1988 року і виконував завдання в умовах надзвичайного
стану та при збройних конфліктах.

Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання
учасників війни та бойових дій Управління МВС України у Тернопільській області
дійшла висновку про неможливість визнати його учасником бойових дій.

В зазначений період в республіці Вірменія відбувся
Нагорно-Карабахський конфлікт між вірменським та азербайжанським населенням,
для подолання якого були введені збройні війська та підрозділи МВС СРСР.

Під час проходження служби позивач виконував завдання по
охороні державних установ, ніс службу на блок-постах
по охороні неселених пунктів, в яких проживало азербайжанське населення від
нападів та насилля з боку конфліктуючої сторони, будучи при цьому в бойовій
екіпіровці з використанням і застосуванням різного роду зброї. За виконання
державного завдання Указом Президії Верховної Ради СРСР від 21.08.1989 року
його нагороджено орденом „За личное
мужество".

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує і просить їх задовільнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає і
пояснила, що ОСОБА_1приймав участь в ліквідації наслідків землетрусу, Вірменія
в Постанові Кабміну України не вказана як держава, де проводилися бойові дії.

Просить
відмовити в позові.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні
докази, суд встановив слідуючі факти.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" до учасників бойових дій належать
особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, які за рішенням Уряду колишнього Союзу
РСР проходили службу, працювали чи перебували у державах, де в цей час велися
бойові дії і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності
військ (флотів).

Як вбачається із листа керівництва ВРП УМВСУ в
Тернопільській області від 17.01.2007 року № 2/7 ор-1 ОСОБА_1відмовлено у
визнанні його учасником бойових дій, поскільки Вірменська РСР відустня в
переліку держав, де проходили бойові дії.

2

Встановлено, що ОСОБА_1. під час навчання в
Івано-Франківській середній спеціальній школі міліції у відповідності до
вказівок МВС СРСР був задіяний для виконання спеціальних завдань по
нормалізації обстановки, законності та правопорядку на території Вірменської
республіки в період з 2.12.1988 року по 7.03.1989 року, що стверджується
довідкою Львівського державного університету внутрішніх справ Прикарпатського
юридичного інституту, випискою з наказу начальника Івано-Франківської
спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР від 26.11.1988 року № 157.

Відповідно до переліку держав і періодів бойових дій на
їх територіях, затверджених постановою КМУ № 63 від 8.02.1994 року, в переліки
держав, де проводилися бойові дії, вказано також інші країни з грудня 1979
року.

Є загальновідомими факти, що в період, що передував
відокремленню колишніх союзних республік РСР та створення на їх території
незалежних держав, а саме з 1988 року по 1991 рік в СРСР, зокрема, в кавказьких
республіках, виникли непоодинокі етнічні конфлікти, що супроводжувалися
збройними сутичками.

Збройні сили СРСР і органи внутрішніх справ в даних
регіонах виконували бойові завдання, метою яких було захист мирного населення
та приборкання конфліктуючих сторін. На час існування Союзу РСР та партійної
ідеології, яка панувала в той період, не визнавалось що в союзних республіках
могли вестися бойові дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки
замовчувалася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2. підтвердив
вищенаведенні факти і пояснив, що разом ізОСОБА_1. в Вірменії з 2.12.1988 року
по 7.03.1989 рік виконував спецзавдання в умовах надзвичайного стану,
комендатської години з застосуванням зброї в бойовій екіпіровці.

Указом ПВР СРСР від 21.08.1989 року ОСОБА_1. нагороджений
орденом „За личное
мужество".

При таких обставинах суд прийшов до висновку, що хоча
Вірменія і не включена в перелік держав і періодів бойових дій на її території,
який затверджений постановою КМУ № 63 від 8.02.1994 року, але під час розгляду
справи встановлено, що позивач виконував завдання держави в умовах
надзвичайного стану та при збройних конфліктах в с.Мегрут Гугаркського району
Вірменської РСР.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує ст. 9 КАС України,
яка визначає, що в разі відсутності закону, що регулює спірні правовідносини,
суд застосовує Закон, що регулює подібні відносини, а при відсутності такого
закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7,9,11,17,71,86,159,163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовільнити.

Визнати недійсним рішення керівництва ВРП УМВСУ у
Тернопільській області щодо неможливості визнати ОСОБА_1учасником бойових дій.

Зобов"язати комісію з питань розгляду матеріалів про
визнання учасників бойових дій управління МВС у Тернопільській області визнати
ОСОБА_1учасником бойових дій і видати посвідчення встановленого зразка.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду в Львівський
адміністративний апеляційний суд через Гусятинський райсуд.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.