Справа № 4/195
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 4/195
Перепелиця Василь Семенович
Справа № 4/195
Генеральної прокуратури України
визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити дії
Суддя Вовк П.В.,
Секретар судового засідання Камінська Т.О.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 15.05.08 проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 05.06.08.
СПРАВИ:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправною бездіяльність
Відповідача при розгляді заяв Позивача
від 04.07.2007р. та зобов'язання Відповідача розглянути його заяви та прийняти
рішення в порядку, передбаченому ст. 97 КПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21.04.08 відкрито провадження в адміністративній справі №
4/195.

15.05.08 у судовому засіданні
Позивач позов підтримав та просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку Позивача Відповідач допустив протиправну бездіяльність не прийнявши за
результатами розгляду його заяв про злочин, рішення в порядку, передбаченому
ст. 97 КПК України.

Представник Відповідача проти
позову заперечує та просить суд відмовити Позивачеві у задоволені позову з
підстав викладених у письмових запереченнях
№ б/н від 15.05.08, які залучено до матеріалів справи, а саме Відповідач
зазначає, що з огляду на викладене у зверненні ОСОБА_1. фактично не погодився з
рішеннями, прийнятими прокуратурою Шевченківського району міста Києва та
Генеральною прокуратурою України, Шевченківським районним судом і Апеляційним
судом міста Києва.

Відповідно до вимог ст.. ст.. 99-1,
236-1 КПК України рішення про відмову у порушенні кримінальної справи може бути
оскаржене громадянином вищестоящому прокурору або до суду. Перевірка
правильності застосування норм матеріального або процесуального права судом
першої або апеляційної інстанції, а також законність прийнятих їм рішень
належить до компетенції суду вищестоящої інстанції, про що було роз'яснено
заявнику у відповіді 23.07.2007р.

Тому процесуальне рішення за
результатами розгляду заяв Позивача у порядку ст. 97 КПК України Відповідачем
не приймалося.

Дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Даний спір адміністративному суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 17 КАС України
Відповідно п.2 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Відповідно до положень глави 22 КПК
України оскарженню в порядку КПК України підлягають лише постанови про
порушення кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи.
Оскарження бездіяльності прокурора, слідчого щодо не прийняття рішення в
порядку ст. 97 КПК України, цим кодексом непередбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС
України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії
чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

04 липня 2007 року Позивач
звернувся до першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11. із
заявою про злочини для вжиття заходів у відповідності до ст. 97 Кримінального
процесуального кодексу про притягнення до кримінальної відповідальності
Генерального прокурора України ОСОБА_2. за ст. 367 КК України, заступника
начальника управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими
органів прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3. за ст. 367 КК
України; прокурорів першого наглядового відділу управління нагляду за
розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Генеральної
прокуратури України ОСОБА_4. за ст. ст. 366, 367 КК України, ОСОБА_5 за ст. 367
КК України; помічника прокурора Шевченківського району ОСОБА_6. за ст. ст. 366,
367 КК України; виконуючого обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва
за ст. 367 КК; судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7.; суддів
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10. за ст. 375 КК України.

Заяву Позивача зареєстровано в
Генеральній прокуратурі України 05.07.07р.

Листом Відповідача від 23.07.07р.
Позивача поінформовано, що підстав для вжиття заходів прокурорського реагування
та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України стосовно працівників органів
прокуратури та суддів немає.

Позивачу також роз'яснено, що його
незгода з такими рішеннями, відповідно до вимог чинного законодавства, має
вирішуватися в порядку кримінально-процесуального законодавства шляхом їх
оскарження до вищестоящого прокурора або суду.

Позивач фактично не погодився з
рішеннями, прийнятими прокуратурою Шевченківського району міста Києва та
Генеральною прокуратурою України, Шевченківським районним судом і Апеляційним
судом міста Києва.

Відповідно до частини 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження
надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України прокурор, слідчий, орган дізнання
або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або
підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню.

По заяві або повідомленню про
злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше
триденного строку прийняти одне з таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні
кримінальної справи;

3) направити заяву або повідомлення
за належністю.

Одночасно вживається всіх можливих
заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних
підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка
повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки
заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або
інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника.

Коли необхідно перевірити заяву або
повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється
прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом
відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування
необхідних документів.

Отже, зазначеною вище статтею
встановлено вичерпний перелік рішень, які приймають прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя отримуючи заяви і повідомлення про вчинені або
підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню.
Крім того, повноважень прокурора оцінювати заяву з точки зору відповідності її
критеріям заяви про злочин крім шляху прийняття рішення передбаченого ст. 97
КПК України, непередбачено.

Як підтверджується матеріалами
справи та не заперечується представником Відповідача, 04.07.2007р. до
Генеральної прокуратури України надійшли звернення (заяви про злочин) Позивача.
За результатами розгляду звернень (заяв про злочин) Позивача від 04.07.2007р.
рішення, передбачені ст. 97 КПК України, Відповідачем не приймались.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до части 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку, що Відповідачем не
доказано правомірність його бездіяльності під час розгляду звернень Позивача,
яка полягає у неприйнятті за результатами розгляду звернень рішень в порядку,
передбаченому ст. 97 КПК України.

Керуючись ст.ст. 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України щодо розгляду заяви ОСОБА_1. про злочин від
04.07.07 року.

3. Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України розглянути заяву ОСОБА_1. про злочин від 04.07.07 в порядку,
передбаченому ст. 97 КПК України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
П.В. Вовк