Справа № 22-а-606/2007
Суддя: Шолох З.П.
Дата ухвалення: 2007-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а- 606/07 Головуючий
суду 1 інстанції Алєйніков В.О.
Категорія 36 Доповідач
апеляційної інстанції Шолох З.Л.
Ухвала

4 травня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Паліюка В.П.,

суддів - Шолох
З.Л., Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника позивачки - ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва
від 24 січня 2007року у справі за

позовом ОСОБА_2
до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в
Миколаївській області (далі -
УМВС України) про визнання
протиправною бездіяльність та стягнення
моральної шкоди,

Встановив:

1 листопада 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УМВС України в Миколаївській
області визнання протиправною бездіяльності та стягнення 1 500 грн. моральної шкоди.

Позивачка
зазначала, що 26 липня 2006 року звернулася з заявою до відповідача
(безпосередньо до підпорядкованого йому відділу - Ленінського районного відділу
внутрішніх справ) про вчинення крадіжки з її автомобіля. Проте, відповідачем
жодного з рішень, передбачених ст. 97 КПК України, не прийнято.

Посилаючись на
викладене, позивачка просила визнати таку бездіяльність протиправною,
зобов'язавши відповідача винести відповідну постанову за результатами перевірки
її заяви про вчинення злочину. А також, посилаючись на спричинені їй такою бездіяльністю
душевні страждання, просила стягнути 1 500 грн. моральної шкоди.

Постановою
Центрального районного суду від 24 січня 2007 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_2

В апеляційній
скарзі представник позивачки, посилаючись на незаконність судового рішення,
просив його скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю
- доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
позивачці у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що захист прав і
свобод позивачки може здійснюватися лише у порядку, встановленому КПК України,
оскільки діяльність зазначених посадових осіб має свої особливості, не належить
до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку
адміністративного судочинства.

Між тим, до
такого висновку місцевий суд прийшов без повного з'ясування усіх обставин, що
мають значення для справи.

2

Так, із
матеріалів справи вбачається, що позивачка 26 липня 2006 року звернулася з
заявою про вчинення злочину до Ленінського відділу внутрішніх справ. Однак,
після її звернення до суду з цим позовом лише 22 січня 2007 року (через 6
місяців) була порушена кримінальна справа за фактом викрадення у неї майна.
Тобто, з порушенням строків передбачених ст. 97 КПК України.

Так як, вимогами
ст. 97 КПК України передбачено, що за заявами про вчинення злочину відповідний
орган внутрішніх справ зобов'язаний не пізніше триденного строку прийняти відповідне
рішення. У випадках коли необхідно проводити перевірку по заяві, рішення
приймається не пізніше десяти днів.

Такі порушення
вимог КПК України співробітниками Ленінського відділу внутрішніх справ визнані
незаконними наказом начальника Миколаївського міського управління УМВС України
в Миколаївській області № 224 від 7 листопада 2006 року.

Право позивачки
на звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження рішень, дій, а
також і бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбачено п.1 ч.1 ст. 17 КАС України.

Вимогами ст. 56
Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади.

Між тим на
зазначені обставини справи та вимоги закону, місцевий суд не звернув належної
уваги, хоча це має суттєве значення для правильного вирішення спору.

В зв'язку з
викладеним, постанова місцевого суду підлягає скасуванню (п. 1 ст. 202 КАС
України), але без ухвалення нової постанови з врахуванням того, що вирішити
зазначені позовні вимоги можливо лише за умови залучення до участі в якості
співвідповідача відповідний орган Державного казначейства України. Однак,
апеляційний суд - процесуально позбавлений такої можливості, а тому не може
вирішити спір по суті позовних вимог.

Водночас,
положення ст. 204 КАС України, які передбачають підстави для скасування
судового рішення і направлення справи на новий розгляд, не вказують на таку
підставу яка зазначена, наприклад, в нормах ЦПК України.

Так, рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, відповідно до
п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з ч.7 ст.
9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Колегія суддів,
враховуючи викладене, вимоги позивачки, які направлені на захист порушеного
права, вважає за необхідне застосувати за аналогією п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК
України. В зв'язку з чим, справа після скасування постанови підлягає
направленню на новий розгляд до того ж місцевого суду.

При новому
розгляді справи місцевому суду необхідно врахувати викладене, визначитися з
колом відповідачів, з'ясувати наявність порушеного права позивачки щодо своєчасного вирішення
питання за її

2

заявою про
відкриття кримінальної справи, і, в залежності від встановленого, вирішити
справу у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись ст.
ст. 9, 195, 204, 206 КАС України та ст. 311 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника позивача - ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову
Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2007 року скасувати та
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту

проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом місяця.