Справа № 2а-2689/2008
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2689/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 липня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації, в якому просить зробити йому перерахунок соціальних виплат за
2007р., а саме: щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до частини 4
статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової
допомоги, відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити виплату цих
коштів, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС першої категорії, та згідно з висновком МСЕК є інвалідом третьої групи, а
також має статус інваліда війни третьої групи, оскільки інвалідність пов'язана
з перебуванням на військовій службі, а тому він має право на отримання різних
пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а саме: право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та щорічної разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком. Проте, нарахування та виплата вказаних соціальних виплат
здійснювалася відповідачами в значно менших розмірах, ніж передбачено
законодавством.

Позивач
в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його
відсутність.

Представник відповідача - Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, не надавши заяву про слухання справи у його відсутність
та заперечення на адміністративний позов.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту
населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в
судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його
відсутність та заперечення на
адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.128 КАСУ суд вважає можливим вирішення справи у
відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши докази, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, щоОСОБА_1 учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1 від 17.05.2001р. та згідно з висновком МСЕК є інвалідом третьої групи,
а також має статус інваліда війни третьої групи, оскільки інвалідність
пов'язана з перебуванням на військовій службі, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_2 від 07.05.2007р.

Відповідно до ч.
4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІІ
групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Згідно із ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно п.30 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Відповідно до
ч.1 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір
заробітної плати.

Статтею 76
Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні
розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме:
400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по
30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет
України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається
будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно із
ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ
групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій
за віком. Згідно п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим
Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Статтею 29
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у
2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких розмірах:
інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам
III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім
в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а
також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх
батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною,
- 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів
війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і
жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень;
учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць
примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи,
дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про
соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту
30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний
бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого
(додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України,
не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19,
статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій,
третій статті 95 Конституції України.

Згідно із ч.2
ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи
відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації Харківської області, які надані в запереченні,
що ОСОБА_1 правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із
розмірів, що встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Встановлений ще
в 1996 році Постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення
протягом багатьох років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
Законами України. При цьому відповідні закони не містили обмежень щодо
застосування ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст.48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і норма відповідного закону України про
визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова №
836.

Також суд вважає
безпідставними доводи відповідача - Управління праці та соціального захисту
населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області,
які надані в запереченні, що щорічна разова грошова допомога повинна бути
виплачена у розмірі встановленому ст.29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», так як дія ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена п.13 ст.71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік», оскільки як зазначено вище
положення ст.29 та п.13 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» визнані неконституційними.

Згідно
вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ,
суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, згідно
вимог ст.22 Конституції України , в якій закріплено слідуючий принцип, що права
і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким
чином, посилання відповідача - Управління праці та соціального захисту
населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області на
те, що тільки Законом України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік ”, Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок обчислення та розміри щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги на думку суду,
не відповідає ст.22 Конституції України, оскільки це призводить до звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадянина, закріплених Конституцією
України. А тому при таких обставинах, вказані дії відповідачів не можуть
вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить
вимогам Основного Закону України.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 128, 159
КАСУ, ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09
липня 2007р. у справі «Про соціальні гарантії громадян», суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Позов
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо
нарахування та виплати не в повному обсязі соціальних виплат ОСОБА_1 за 2007
рік, а саме: щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до частини 4 статті
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової допомоги відповідно до
частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області, Головне управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації
зробити перерахунок соціальних виплат ОСОБА_1 за 2007 рік, а саме: щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно
до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової
грошової допомоги, відповідно до частини
5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», та здійснити виплату цих коштів.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом
10 днів з дня її проголошення, шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга
подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-