Справа № 22-а-3395/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ А
ДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2008 року

м.Львів

Колегія суддів Львівськог
о апеляційного адміністрати
вного суду в складі:
головуючого - судді Шавел
я Р.М.,
суддів Пліша
М.А. та Заверухи О.Б.,
при секретарі Ром
анишин О.Р.,

з участю осіб, які взяли уча
сть у справі:
пред-ка позивача - Кохан
а А.В., довіреність № 62/10 від 19.05.2008р
.,
пред-ка відповідача - Шату
ли О.Г., довіреність від 28.01.2008р.,

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні апеляційн
у скаргу Державної податково
ї інспекції у Франківському
районі м.Львова на постанову
господарського суду Львівсь
кої обл. від 15.11.2007р. у справі за по
зовом Державної податкової і
нспекції у Франківському рай
оні /ДПІ/ м.Львова до Товариств
а з обмеженою відповідальніс
тю /ТзОВ/ «Компанія Селіон» і Т
овариства з обмеженою відпов
ідальністю Комерційної наук
ово-інженерної фірми /ТзОВ КН
ІФ/ «Композит» про визнання н
едійсним господарського зоб
овязання, -

в с т а н о в и л а:o:p>/o:p>

04.10.2007р. позивач ДПІ у Франківс
ькому районі м.Львова зверну
вся до господарського суду з
адміністративним позовом, в
якому просить на підставі ст
.207 Господарського кодексу /ГК
/ України визнати недійсним г
осподарське зобовязання, щ
о виникло між ТзОВ КНІФ «Комп
озит» та ТзОВ «Компанія «Сел
іон» на загальну суму 1790770 грн. 95
коп. у звязку з його нікчемн
істю; застосувати наслідки, п
ередбачені ст.208 ГК України як
при наявністю наміру (умислу
) в однієї сторони (ТзОВ «Компа
нія «Селіон») до господарськ
их зобовязань, які виникли
між ТзОВ КНІФ «Композит» та Т
зОВ «Компанія «Селіон», а сам
е зобовязати ТзОВ «Компані
я «Селіон» повернути ТзОВ КН
ІФ «Композит» грошову суму в
розмірі 1790770 грн. 95 коп., стягнути
з ТзОВ КНІФ «Композит» в дохі
д держави грошові кошти в сум
і 1790770 грн. 95 коп. (сума еквівалент
а вартості придбаних у ТзОВ «
Компанія «Селіон» товарів (п
ослуг)); вирішити в порядку ст.
216 Цивільного кодексу /ЦК/ Укра
їни питання відшкодування Тз
ОВ «Компанія «Селіон» збиткі
в ТзОВ КНІФ «Композит» у зв
язку із вчиненням недійсного
правочину; судові витрати по
класти на відповідачів (а.с.2-3).

Постановою господарського
суду Львівської обл. від 15.11.2007р
. у задоволенні заявлених поз
овних вимог відмовлено (а.с.201-20
6).

Не погодившись із винесени
м судовим рішенням, постанов
у господарського суду оскарж
ив позивач ДПІ у Франківсько
му районі м.Львова, який покли
каючись на порушення судом н
орм матеріального і процесуа
льного права, що призвело до н
еправильного вирішення спра
ви, просить суд апеляційної і
нстанції скасувати постанов
у господарського суду та при
йняти нову постанову, якою за
явлений позов задоволити.
В обґрунтування апеляційн
их вимог покликається на те, щ
о судом при винесенні постан
ови не враховано рішення Сол
омянського районного суду
м.Києва від 12.12.2006р. по справі № 2-426
2, яким визнано недійсним стат
ут ТзОВ «Компанія «Селіон» з
моменту його державної реєс
трації та свідоцтво про реєс
трацію платника податку з мо
менту внесення в реєстр плат
ників податку на додану варт
ість. Відповідач ТзОВ «Компа
нія «Селіон» був створений н
евідомими особами з порушенн
ям вимог чинного законодавст
ва, тому його статутні докуме
нти є недійсними. Також видан
і ТзОВ «Компанія «Селіон» по
даткові накладні є недійсним
и, оскільки підписані не упов
новаженою особою в порушення
вимог п.18 наказу ДПА України №
165 від 30.05.1997р. «Про затвердження
форми податкової накладної т
а порядку її заповнення».
Окрім цього, строки, встанов
лені ст.250 ГК України, стосують
ся випадків, коли застосуван
ня штрафних санкцій здійснює
ться органами державної влад
и або місцевого самоврядуван
ня, а не за рішенням суду; відп
овідно до ст.258 ЦК України до ви
мог про застосування наслідк
ів нікчемного правочину заст
осовується позовна давність
у десять років (а.с.211-213).

Заслухавши суддю-доповіда
ча, представника позивача на
підтримання поданої апеляці
йної скарги, заперечення пре
дставника відповідача, перев
іривши матеріали справи та а
пеляційну скаргу в межах нав
едених у ній доводів, колегія
суддів дійшла висновку, що ап
еляційна скарга не підлягає
до задоволення, з наступних п
ідстав.

Як встановлено судом
першої інстанції, на підстав
і податкових накладних ТзОВ
КНІФ «Композит» здійснювало
придбання товарів (послуг) у Т
зОВ «Компанія «Селіон» на за
гальну суму 1790770 грн. 95 коп. (а.с.9-55).

Розрахунки між догов
ірними контрагентами провод
илися у безготівковій формі;
в рахунок оплати за придбані
товари (послуги) ТзОВ КНІФ «Ко
мпозит» перерахувало на банк
івський рахунок ТзОВ «Компан
ія «Селіон» грошові кошти в с
умі 1790770 грн. 95 коп., в тому числі П
ДВ, що стверджується наявним
и в матеріалах справи банків
ськими виписками (а.с.62-86).
Використання ТзОВ КН
ІФ «Композит» отриманих від
контрагента товарів (послуг)
в господарській діяльності
підтверджується складеними
актами приймання виконаних
робіт (а.с.87-187).
Рішенням Соломянського
районного суду м.Києва від 12.12.2
006р. визнано недійсним статут
(з моменту реєстрації), свідоц
тво про державну реєстрацію
(з моменту реєстрації) та свід
оцтво про реєстрацію платник
а податку на додану вартість
ТзОВ «Компанія Селіон» (з мом
енту внесення до реєстру пла
тників податку) (а.с.6-7).
Згідно Акта анулювання реє
страції платника податку на
додану вартість № 590 від 22.03.2007р. р
еєстрація платника податків
ТзОВ «Компанія Селіон» анул
ьована з 29.12.2005р. (а.с.8).

Статтею 207 ГК України, який на
брав чинності з 01.01.2004р., встанов
лено, що господарське зобов
язання, що не відповідає ви
могам закону, або вчинено з ме
тою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспіль
ства, або укладено учасникам
и господарських відносин з п
орушенням хоча б одним з них г
осподарської компетенції (сп
еціальної правосубєктнос
ті), може бути на вимогу однієї
із сторін, або відповідного о
ргану державної влади визнан
о судом недійсним повністю а
бо в частині.
Відповідно до ч.1 ст.208 ГК Укра
їни якщо господарське зобов
язання визнано недійсним як
таке, що вчинено з метою, яка з
авідомо суперечить інтереса
м держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох стор
ін - у разі виконання зобовя
зання обома сторонами - в дохо
д держави за рішенням суду ст
ягується все одержане ними з
а зобовязанням, а у разі вик
онання зобовязання однією
стороною з другої сторони ст
ягується в доход держави все
одержане нею, а також все нале
жне з неї першій стороні на ві
дшкодування одержаного. У ра
зі наявності наміру лише у од
нієї із сторін усе одержане н
ею повинно бути повернено др
угій стороні, а одержане оста
нньою або належне їй на відшк
одування виконаного стягуєт
ься за рішенням суду в доход д
ержави.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що подат
ковим органом не наведено об
ставин, які б вказували на те,
що відповідачі при здійсненн
і операцій по реалізації тов
арів (послуг) мали намір (умисе
л) на порушення інтересів дер
жави та суспільства, не обгру
нтовано в чому конкретно пол
ягала завідомо суперечна інт
ересам держави та суспільств
а мета кожної із сторін і хто з
учасників мав умисел на дося
гнення цієї мети.
Також чинним законод
авством не передбачено обов
язку покупця перевіряти дост
овірність даних, які вказуют
ься продавцем в його первинн
их документах, а також контро
лювати показники податкової
звітності по податках та обо
вязкових платежах.

Окрім цього, відпові
дно до ч.1 ст.18 Закону України «П
ро державну реєстрацію юриди
чних осіб та фізичних осіб-пі
дприємців», якщо відомості, я
кі підлягають внесенню до Єд
иного державного реєстру, бу
ли внесені до нього, то такі ві
домості вважаються достовір
ними і можуть бути використа
ні в спорі з третьою особою, до
ки до них не внесено відповід
них змін.
Визнання недійсними устан
овчих документів юридичної о
соби та подальше анулювання
свідоцтва платника податку н
а додану вартість саме по соб
і не тягне недійсності всіх у
год, укладених з моменту держ
авної реєстрації такої особи
і до моменту виключення з дер
жавного реєстру, та не позбав
ляє правового значення видан
их за такими господарськими
операціями податкових накла
дних.
Таким чином, позивач
ем не було доведено, що спірне
господарське зобовязання
вчинено відповідачами саме
з метою заздалегідь суперечн
ою інтересам держави та сусп
ільства, а не з будь-якою іншою
метою.
За таких обставин покупець
товарів (послуг) не може нести
відповідальності як за несп
лату податків продавцями, та
к і за можливу недостовірніс
ть відомостей про них, включе
них до Єдиного державного ре
єстру, за умови необізнаност
і покупця щодо такої.

Оскільки санкції, передбач
ені ч.1 ст.208 ГК України є конфіс
каційними, стягуються за ріш
енням суду в дохід держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, т
о такі санкції не є цивільно-п
равовими, а відносяться до ад
міністративно-господарськи
х та відповідають визначенню
ч.1 ст.238 ГК України.
Тому такі санкції можуть за
стосовуватися лише протягом
строків, встановлених ст.250 ГК
України, а саме не пізніше як
через один рік з дня порушенн
я цим субєктом встановлени
х законодавчими актами прави
л здійснення господарської д
іяльності.
Наявними в матеріалах спра
ви документами доведено, що о
спорювані господарські зобо
вязання /оформлення податк
ових накладних/ мали місце пр
отягом 10.01.2006р. 26.07.2006р., а позов по
дано позивачем до суду лише 04.
10.2007р., що свідчить про пропуск с
троків можливого застосуван
ня адміністративно-господар
ських санкцій, передбачених
ст.208 ГК України, до сторін спір
ного господарського зобов
язання.

Додатково колегія суддів
вважає за необхідне підкресл
ити, що необхідними умовами д
ля визнання угоди недійсною
є її укладення з метою завідо
мо суперечною інтересам держ
ави і суспільства та наявніс
ть умислу хоча б у однієї із ст
орін щодо настання відповідн
их наслідків. Однак для прийн
яття рішення про визнання уг
оди недійсною необхідно вста
новлювати, у чому конкретно п
олягало завідомо суперечна і
нтересам держави і суспільст
ва мета укладення угоди, якою
із сторін і в якій мірі викона
но угоду, а також вину сторін у
формі умислу.
Наявність умислу у сторін (с
торони) угоди означає, що вони
(вона) усвідомлювали або пови
нні були усвідомлювати проти
правність угоди, що укладала
ся і суперечність її мети інт
ересам держави та суспільств
а і прагнули або свідомо допу
скали настання протиправних
наслідків. Таким чином для ви
знання зобов'язання таким, що
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держав
и і суспільства, закон вимага
є наявність наступних умов:

1) - вина фізичних осіб, які пі
дписували договір, що проявл
яється у формі умислу, який сп
рямований на приховування до
ходів від оподаткування;
2) - такий умисел повинен вини
кнути до моменту укладення д
оговору;
3) - мета укладення такого дог
овору - приховування доходів
від оподаткування.
Відсутність хоча б однієї з
них не дає підстав стверджув
ати, що зобов'язання вчинялос
я з метою, яка завідомо супере
чить інтересам держави.
Як вбачається з обставин сп
рави, судом апеляційної інст
анції не встановлено зазначе
них умов, а апелянтом не довед
ено, що на момент здійснення г
осподарських зобовязань в
ідповідачі діяли з метою зав
ідомо суперечною інтересам д
ержави і суспільства.

Позивачем не предста
влено суду доказів того, що на
момент вчинення господарськ
ого зобовязання відповіда
ч ТзОВ «Компанія «Селіон»не
був зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі підприєм
ств та організацій України.

Колегія суддів звертає ува
гу й на те, що положення ст.ст.207
, 208 ГК України слід застосовув
ати з урахуванням того, що пра
вочин, який вчинений з метою, з
авідомо суперечною інтереса
м держави і суспільства, водн
очас суперечить моральним за
садам суспільства, а тому згі
дно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є
нікчемним, і визнання такого
правочину недійсним судом н
е вимагається. Органи держав
ної податкової служби можуть
на підставі п.11 ст.10 Закону Укр
аїни «Про державну податкову
службу в Україні» звертатис
я до судів із позовами про стя
гнення в дохід держави кошті
в, одержаних за правочинами, в
чиненими з метою, яка завідом
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, посилаючис
ь на їхню нікчемність. У разі з
адоволення позову висновок с
уду про нікчемність правочин
у має міститися у мотивуваль
ній, а не в резолютивній части
ні судового рішення.

Окрім цього, порушен
ня сторонами договору законо
давства про податки не може б
ути підставою для визнання й
ого недійсним (п.1.3. Оглядового
листа ВАС України № 01-8/481 від 20.04.200
1р.).

Умисел фізичної особи може
бути доведений під час здійс
нення кримінального судочин
ства у вироках судів загальн
ої юрисдикції, яке встановлю
є причинно-наслідковий звя
зок між укладеними угодами т
а несплатою податків, вину по
садових осіб підприємства в
ухиленні від сплати податків
.
Оскільки позивачем не пред
ставлено доказів притягненн
я посадових осіб відповідача
ТзОВ «Компанія «Селіон» до к
римінальної відповідальнос
ті, то доводи апелянта про ная
вність у відповідача при укл
аданні спірного договору мет
и, завідомо суперечної інтер
есам держави і суспільства, к
олегія суддів визнає безпідс
тавними.
Якщо контрагент за договор
ом не виконав свого зобовя
зання по сплаті податку до бю
джету чи подачі звітності до
податкових органів, то це тяг
не відповідальність та негат
ивні наслідки саме щодо ньог
о, але не є підставою для визна
ння недійсним господарськог
о зобовязання.

Таким чином, заявлен
ий позивачем позов про визна
ння недійсним господарськог
о зобовязання є необґрунто
ваним і таким, що не підлягає з
адоволенню.

З огляду на викладене, суд п
ершої інстанції правильно та
повно встановив обставини с
прави, ухвалив судове рішенн
я з додержанням норм матеріа
льного і процесуального прав
а, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків р
ішення суду, а тому підстав дл
я скасування постанови суду
колегія суддів не вбачає і вв
ажає, що апеляційну скаргу на
неї слід залишити без задово
лення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195,
200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України
, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державн
ої податкової інспекції у Фр
анківському районі м.Львова
на постанову господарського
суду Львівської обл. від 15.11.2007р
. залишити без задоволення, а з
гадану постанову господарсь
кого суду без змін.

Ухвала апеляційного суду н
абирає законної сили з момен
ту її проголошення, але може б
ути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаці
йної скарги безпосередньо до
адміністративного суду каса
ційної інстанції протягом од
ного місяця з дня набрання ух
валою законної сили.

Головуючий:

Шавель Р.М.

Судді:

Пліш М.А.

Заверуха О.Б.