Справа № 22-а-6362/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

інстанції - Масендич В.В.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2008 року справа
№ 22-а-6362/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від

15.05.2008 року

у справі

№ 2-а-176/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

визнання дій неправомірними та стягнення
компенсації, -

В С Т А
Н О В И Л А :

03.03.2008
року ОСОБА_1. звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою
Пролетарського районного суду м. Донецька від
15.05.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання зробити доплату одноразової компенсації
було задоволено. Стягнуто з відповідача на користь
позивача грошову компенсацію при встановленні другої групи інвалідності в
розмірі 6505,20 гривень.

Не
погодившись з таким рішенням, Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради
подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Особи,
які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та до 03.09.2007
року мав статус інваліда 3 групи. З 03.09.2007 позивачу безстроково була
встановлена 2 група інвалідності з втратою 80 % професійної працездатності,
пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена одноразова компенсація при
встановленні групи інвалідності, яка виплачується у розмірах: інвалідам 1 групи
- 60 мінімальних заробітних плат, інвалідам 2 групи - 45 мінімальних заробітних
плат, інвалідам 3 групи - 30 мінімальних заробітних плат. При встановленні
інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях,
тобто при підвищенні з третьої групи на
другу - 15 %. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
встановлення групи.

26.11.2007
року позивач отримав одноразову компенсацію у сумі, встановленій постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 94 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 836 усупереч Закону № 796-ХІІ
(який встановив розмір компенсації як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати,
установлено конкретні розміри такої компенсації в твердій грошовій сумі й,
зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при
встановленні з третьої групи другої 94,80 грн. (за грошовою реформою 1996
року).

З моменту прийняття постанови № 836 встановлені нею
розміри компенсацій залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Тому, оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними
актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
2007 рік, а не постанова № 836.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової компенсації при встановленні
другої групи інвалідності після третьої у розмірі 94,80 гривень суд першої
інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Розмір мінімальної
заробітної плати при встановленні
інвалідності вищої групи становив 440,00 гривень, а саме на вересень 2007 року.

Сума компенсації при
встановленні інвалідності позивачеві
вищої групи становив, а саме з третьої групи
на другу, складає: 440 х 15 = 6600 гривень., а з
врахуванням виплачених сум до сплати залишається 6505,20 грн.: (6600,00 грн. -
94,80 грн.(сплачена компенсація), яка
підлягає стягненню.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради -
залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду м.
Донецька від 15.05.2008 року у справі № 2-а-176/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради «про визнання дій неправомірними та стягнення компенсації» -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: