Справа № 22а-1683/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Пазичев В.В. Справа
№ 22а-1683/08
Господарський суд Львівської обл. (№ 5/1069-25/170А) Рядок статзвіту №
Доповідач: Шавель Р.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2008 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Олендера
І.Я. та Заверухи О.Б.,

при секретарі - Романишин О.Р.,

з участю осіб, які взяли участь у справі:

позивача - ОСОБА_1.,

пред-ка відповідача - Кармелюка
Т.Б., довіреність № 63/10 від 19.05.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Франківському районі м.Львова на постанову господарського
суду Львівської обл. від 15.08.2007р. у справі за позовом Суб`єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи /СПД/ ОСОБА_1до Державної
податкової інспекції /ДПІ/ у Франківському районі м.Львова про визнання
недійсними та скасування акту, податкового повідомлення-рішення, протоколу про
адміністративне правопорушення та постанови про адміністративне правопорушення,
-

в с т а н о в и л а:

15.05.2007р. позивач СПД ОСОБА_1. звернувся до господарського суду з
позовом (а.с.3-7), в якому, із врахуванням поданої під час розгляду справи
заяви про зміну позовних вимог (а.с.42), просить визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова № 9394/10/17-2 від
26.04.2007р., яким позивачу донараховано суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб на суму 1951 грн. 77 коп.

Постановою господарського суду Львівської обл. від 15.08.2007р. заявлений
позов задоволено частково, визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ
у Франківському районі м.Львова № 9394/10/17-2 від 26.04.2007р., в решті
заявлених вимог провадження закрито; стягнуто з Державного бюджету України на
користь позивача 03 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.78-86).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову господарського суду
оскаржив відповідач ДПІ у Франківському районі м.Львова, який покликаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.91).

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано вимог ст.7 Закону
України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в
Україні”, відповідно до яких проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку
проведення переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку.

Позивач перед введенням в експлуатацію основного засобу - напівпричепа не
провів обов'язкову оцінку основного засобу, через що в порушення ст.7 Закону
України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в
Україні” та ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
безпідставно проводив нарахування суми амортизації напівпричепа.

Також СПД ОСОБА_1. неправомірно включив до складу валових витрат в
декларації про доходи за 2005 рік суму нарахованої амортизації 9040 грн., за
2006 рік - 5973 грн. 58 коп., в результаті чого сума доходу позивача є
заниженою на вищевказані суми, що в свою чергу призвело до заниження податку з
доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в розмірі 1951 грн. 77
коп.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання
поданої апеляційної скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідачем проведена виїзна планова документальна перевірка СПД ОСОБА_1.
з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 15.08.2004р. по 31.12.2006р., по результатам якої складено Акт
перевірки № 1360/17-2/ від 12.04.2007р. (а.с.13-23).

На підставі вказаного Акта перевірки, в якому зафіксовано порушення вимог
ст.13 Декрету КМ України “Про прибутковий податок з громадян”, ст.7 Закону
України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в
Україні”, ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, що призвело
до заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в
розмірі 1951 грн. 77 коп., в тому числі за 2005 рік - у розмірі 776 грн. 57
коп., за 2006 рік - в розмірі 1175 грн. 20 коп., прийнято податкове
повідомлення-рішення № 9394/10/17-2 від 26.04.2007р. (а.с.30).

Оскаржуваним повідомленням-рішенням позивачу донараховано суму податкового
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 1951 грн. 77 коп.

Також господарським судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 у липні
2004 року придбав напівпричіп-рефрижератор, який зареєстрований 13.07.2004р. у
Львівському МРЕВ на позивача.

15.08.2004р. позивач був зареєстрований Виконавчим комітетом Львівської
міської ради суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою (а.с.10,
11), 15.08.2004р. ним складений Акт введення в експлуатацію основного фонду № 1
- напівпричепа-рефрижератора Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.68-72).

24.11.2004р. Міністерством транспорту України позивачу видана ліцензія
НОМЕР_2 на право надавати послуги з
перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом загального
користування терміном дії з 24.11.2004р. по 23.11.2009р. (а.с.12).

Згідно Акта введення в експлуатацію первісна вартість напівпричепа складає
41047 грн. 59 коп., що підтверджується представленими квитанціями (а.с.68-72).

З моменту зарахування напівпричепа на баланс позивач почав нараховувати
амортизацію з розрахунку вартості основного засобу; протягом грудня 2005р.,
2005 та 2006р.р. СПД ОСОБА_1. використовував напівпричіп у своїй
підприємницькій діяльності та нараховував суму амортизації, виходячи із
первісної вартості напівпричепа, що підтверджується розрахунками суми
нарахованої амортизації.

Нарахована сума амортизації частково включена позивачем до суми валових
витрат у декларації про доходи за 2005 рік в сумі 9040 грн. і 2006 рік - в сумі
5973 грн. 58 коп., що підтверджується книгами обліку доходів і витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що випадки
проведення обов'язкової переоцінки основних засобів для цілей бухгалтерського
обліку передбачені п.16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 “Основні
засоби”, затв. наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000р. У
вказаному переліку не передбачений обов'язок проведення переоцінки основних
засобів при їх зарахуванні на баланс за первісною вартістю. При цьому
вказується на те, що підприємство може переоцінювати об'єкт основних засобів,
якщо залишкова вартість цього об'єкта суттєво відрізняється від його
справедливої вартості на дату балансу. Переоцінка основних засобів тієї групи,
об'єкти якої вже зазнали переоцінки, надалі має проводитися з такою
регулярністю, щоб їх залишкова вартість на дату балансу суттєво не відрізнялася
від справедливої вартості.

Стосовно порушень ст.7 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в Україні”, то наведена стаття не передбачає
обов'язкової оцінки або переоцінки при введенні в експлуатацію основних
засобів.

Оскільки чинним законодавством передбачена лише можливість переоцінки для
цілей бухгалтерського обліку тих основних фондів, які були раніше на обліку та
мали залишкову вартість, яка суттєво відрізняється від справедливої вартості на
дату балансу, то відповідачем не доведено наявність залишкової вартості причепа,
яка суттєво відрізняється від справедливої вартості на дату балансу.

Таким чином, СПД ОСОБА_1. справедливо виключено вказану суму до валових
витрат, без порушення вимог чинного законодавства.

При цьому відповідачем ні у судових засіданнях, ні у Акті перевірки не
вказано, якій саме нормі чинного законодавства не відповідають дії позивача при
веденні ним податкового обліку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає
і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі
м.Львова на постанову господарського суду Львівської області від 15.08.2007р.
залишити без задоволення, а згадану постанову господарського суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Олендер
І.Я.

Заверуха О.Б.