Справа № 22-а-5549/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - суддя Андреєв
Доповідач - Г.А. Колеснік
Дзержинський міський суд Донецької області
Справа № 2-а-54/08
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2008 року
Справа 22-а-5549/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Білоус
К.І.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області - про визнання дій неправомірними
та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області на постанову Дзержинського міського
суду Донецької області від 07 квітня 2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмову
відповідача в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат та стягнення з
Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради
Донецької області щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з норм Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2005 -2007 роки в сумі
4238 грн.

Постановою
Дзержинського міського суду Донецької області від 07 квітня 2008 року позов
задоволено частково. Визнано відмову відповідача в виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних
плат неправомірною. Стягнуто допомогу на оздоровлення за 2005 та 2007
роки у розмірі - 2828 грн. У
стягненні грошової допомоги за
2006 рік - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата
щорічної допомоги постраждалим 1 категорії, інваліду 3 групи у
розмірі 4 мінімальних
заробітних плат. Дія Закону на 2006 рік
зупинена і тому в цій частині позов задоволено тільки у розмірі,
передбаченим Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік».

Управління праці
та соціального захисту населення подало
апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову
Дзержинського міського суду Донецької області від 07 квітня 2008 року, як
незаконну та ухвалити нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовано
апеляційну скаргу тим, що судом першої
інстанції порушено норми матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови. Згідно Закону «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосування норм
цього Закону проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року постраждалому 1 категорії, інваліду 3 групи
виплачується допомога на
оздоровлення у 2005-2007 роках складає 90 грн. Позивачу в таких
розмірах і виплачена допомога за
2005-2007 роки. Це повністю відповідає нормам Конституції України, Закону
України «Про державний бюджет на 2005 рік», Закону України «Про державний
бюджет на 2006 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», а також Бюджетному
Кодексу, згідно яким усі компенсації і виплати проводяться з бюджету
тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Представник
позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач
в судове засідання за викликом не з'явився.

Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарги, вважає, що апеляційна скарга Управління праці
та соціального захисту населення Дзержинської міської ради Донецької області
задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС, як постраждалий 1
категорії, інвалідом 3 групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи і має право отримувати щорічну
допомогу на оздоровлення згідно
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Висновки
суду першої інстанції щодо розміру мінімальних зарплат, які повинні бути виплачені позивачу, відповідають нормам
Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», отже судом правильно нараховані
суми щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з мінімальної заробітної плати,
яка діяла на момент виплати
допомоги позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що допомога у 2005 році виплачувалась у
розмірах, які не відповідають Закону.
Судом стягнута недоплачена сума згідно норм Закону і зараховано суми, які позивач отримав на оздоровлення за цей
період.

Доводи
відповідача про те, що матеріальна допомога виплачувалась виходячи з фінансових
можливостей у державі та розмірів, які встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року,
не можуть бути взяти до уваги, як необґрунтовані.

Законом
України «Про державні соціальні стандарти та Державні соціальні гарантії» передбачено, що мінімальний розмір
заробітної плати визначається
виключно Законами України. При
цьому Закони, які встановлювали
мінімальні заробітні плати, не містили обмежень щодо застосування норм статті
48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом
першої інстанції правомірно стягнуто недоплачену допомогу за 2007 рік, оскільки
рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано
неконституційними положення Закону
України «Про державний бюджет України на
2007 рік» про внесення змін до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи
з принципу адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами, яким є Постанова Кабінету
Міністрів України, при вирішення даного спору треба застосовувати безпосередньо норму
ст. 48 названого вище Закону
«Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Доводи
апеляційної скарги про те, що ст.62
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи» питання обчислення
розміру виплат віднесено до компетенції Кабінету Міністрів є також необґрунтованими, оскільки Законом це не передбачено, і навпаки, Законом передбачено обов'язок Кабінету
Міністрів України здійснювати застосування цих норм Закону.

Слід врахувати, що Закони України про щорічні державні бюджети, крім Закону
України «Про державний бюджет на 2006 рік» не містили будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з
додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не має.

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради
Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського
міського суду Донецької області від 07 квітня 2008 року про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

/підписи/ Н.К. Шаптала

Д.В. Ляшенко

З
оригіналом згідно

Суддя: Г.А.
Колеснік

Головуючий у І інстанції - суддя Андреєв
В.В.
Доповідач - Г.А. Колеснік

Дзержинський міський суд Донецької області

Справа № 2-а-54/08

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

19 червня 2008 року
Справа 22-а-5549/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Білоус
К.І.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області - про визнання дій неправомірними
та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області на постанову Дзержинського міського
суду Донецької області від 07 квітня 2008 року, -

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради
Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського
міського суду Донецької області від 07 квітня 2008 року про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

Н.К. Шаптала

Д.В. Ляшенко