Справа № К-28509/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
провівши в порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Васильківського МРЕВ УДАІ
ГУ УМВС України в Київській області, Управління пенсійного фонду України у м.
Василькові Київської області про повернення безпідставно сплачених платежів, -
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною
позовною заявою, в якій просила визнати незаконними дії працівників
Васильківського МРЕВ УДАІ ГУ УМВС України в Київській області щодо утримання з
неї збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі позивачкою
автомобіля, а також просила стягнути з Управління пенсійного фонду України у м.
Василькові Київської області 1012,5 грн. безпідставно сплаченого збору.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 08 грудня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Постановою апеляційного суду Київської області від 28
лютого 2006 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову
постанову, якою позивачці відмовлено в задоволенні позову.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої
При цьому вона посилається на порушення апеляційним судом
норм матеріального і процесуального права.
Управління пенсійного фонду України у м. Василькові
надало заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1, в яких вважає скаргу
необґрунтованою та заперечує проти її задоволення.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.
Як було встановлено судами, позивачка ОСОБА_1 10 вересня
цього автомобіля на облік в Васильківському МРЕВ УДАІ ГУ УМВС України в
Київській області вона сплатила 3% збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1012,50 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно п.7 ст. 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. N
400/97-ВР платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування при
відчуженні легкових автомобілів є юридичні та фізичні особи, які відчужують
При цьому місцевий суд дійшов висновку, що
заснована на приписах "Порядку сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. N
1740, вимога відповідача сплатити такий
збір особою, яка набуває права власності на автомобіль, є незаконною, оскільки
суперечить конституційному принципу верховенства права.
Однак такий висновок районного суду було обґрунтовано
визнано апеляційним судом таким, що не ґрунтується на вимогах чинного
Так, дійсно, п.7 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997р. N 400/97-ВР передбачено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні
та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять
у власність спадкоємцям за законом.
Між тим, даним Законом не визначено, що в даному випадку
платником збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування є саме відчужувач
транспортного засобу.
Поза увагою суду першої інстанції залишилась також та
обставина, що Указом Президента України 31 серпня
1998 року N 957/98, з метою забезпечення погашення заборгованості з виплати
пенсій, збільшення надходжень до Пенсійного фонду України та відповідно до
пункту 4 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України на
Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок визначити порядок сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при відчуженні легкових
автомобілів підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності та
На виконання цього Указу постановою Кабінету Міністрів
України від 03.11.1998 р. N 1740 було
затверджено "Порядок сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій",
згідно п.12. якого платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів визначено
підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні
особи, які набувають право власності на легкові автомобілі.
Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що
органи державтоінспекції здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за
умови сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що
підтверджується документом про сплату цього збору.
Слід зазначити, що постанова Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 р. N 1740 є чинною і її законність сторонами
у справі не оспорювалась.
За таких обставин суд апеляційної інстанції
правильно скасував рішення районного суду як таке, що прийнято внаслідок
неправильного застосування норм матеріального права та відмовив ОСОБА_1 у
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги зроблених апеляційним судом висновків не спростовують і при
ухваленні оскаржуваного судового рішення порушень норм матеріального та
процесуального права ним допущено не було.
За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС
України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень, то суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Київської області від 28 лютого 2006 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :