Справа № 22-а-4303/2008
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-4303/08
апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2008 р. місто Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів апеляційного
суду: Ляшенко
Д.В., Колеснік Г.А.

при секретарі судового засідання: Денисенко К.С.

За участю сторін: представника
позивачки ОСОБА_2- ОСОБА_1., та представника Сніжнянської міської ради -
Романюка Ю.В., інші учасники процесу до суду не прибули про час та місце
розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач направив до суду
клопотання про розгляд справи без його участі.

розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1- представника позивача ОСОБА_2

на постанову

Торезького міського суду Донецької області

від

21 лютого 2008 року

за позовом

ОСОБА_2

до треті особи

Виконавчого
комітету Торезької міської ради (орган опіки та піклування) 1. Виконавчий комітет Сніжнянської міської
ради 2. ОСОБА_4

про

Визнання дій незаконними та стягнення грошових коштів;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Торезького міського суду Донецької області від 21 лютого 2008 року було відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Торезької міської ради (орган
опіки та піклування) щодо визнання дій незаконними та стягнення грошових коштів
та моральної шкоди.

Позивач з вказаною постановою суду не погодився, та подав
апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вважає її
необґрунтованою та винесеною всупереч діючому законодавству.

Колегія суддів, заслухавши доповідача по справі, представників
з'явившихся сторін, та перевіривши
доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, вважає, що апеляційна скарга
позивача не підлягає
задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на
наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України,
орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові та
службові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення
організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування», випускниками закладів для дітей сиріт і
дітей, позбавлених батьківського піклування є особи, які перебували на повному
державному забезпеченні у закладі для дітей сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладу у
зв'язку із закінченням навчання.

Пунктами
4, 6 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського
піклування», встановлені державні соціальні стандарти і нормативи, а саме щодо:

- мінімального стандарту щодо забезпечення гарантованого
першого робочого місця, яке не може бути змінено за бажанням роботодавця
протягом трьох років з моменту початку такої роботи, а в разі неможливості
надання такого робочого місця - встановлення грошової компенсації на цей
період, яка виплачується особі з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

- мінімального стандарту щомісячного утримання таких дітей та
осіб із їх числа за умови навчання їх у вищих навчальних закладах до досягнення
ними 23-річного віку або до закінчення відповідних закладів.

Згідно
ч. 1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського
піклування», після завершення перебування дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для
таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї або завершення
терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права
на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні
адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом
місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Як свідчать матеріали справи, та як правильно
встановив суд першої інстанції, по закінченню Сніжнянського професійного ліцею
сфери послуг, органом опіки та піклування Торезькою міською радою, позивачці
було запропоновано посилитися та стати на реєстраційний облік в гуртожитку
Торезького медичного училища а також було запропоновано працевлаштування за
набутим фахом «перукар» в перукарні «Панночка» м. Тореза.

Проте, позивачка відмовилась від вказаної
пропозиції, про що були складені відповідні акти, і чому є документальне
підтвердження в матеріалах справи. Свою відмову позивачка мотивувала тим, що хоче проживати у м. Сніжне.

Крім того, позивачка, згідно наявних матеріалів в
справі, ніде не продовжила своє навчання, у зв'язку з чим, вона не мала права
на отримання щомісячного грошового утримання, яке виплачується за умов навчання особи до 23-річного віку або
до закінчення навчального закладу. Також, позивачці, відповідно до Постанови
КМУ «Про поліпшення виховання, навчання,
соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування»
від 5.04.1994р. №226 Наказом по Сніжнянському професійному ліцею сфери послуг від 18.06.2007 року № 128-д - було сплачено
одноразову грошову допомогу у розмірі двох прожиткових мінімумів - 1050грн., та
грошова компенсація у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян -
680 грн. Ерім того після досягнення позивачкою 18 років, міським відділом
освіти м.Сніжне на особовий рахунок ОСОБА_3. була перерахована одноразова
грошова допомога в сумі 795 грн., тобто, як встановив суд першої інстанції
позивачка отримала по закінченню ліцею усі грошові виплати, передбачені діючим
законодавствам чого вона не спростовувала про те, просила стягнути на її користь з відповідача
витрати на лікування, грошову допомогу
за період 01.07.2007 року по 11.08.2007 року, а також, грошового відшкодування
моральної шкоди в сумі 4800грн., та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., за
затягування адміністративного процесу в суді першої інстанції, та витрати
пов'язані з розглядом справи, - в задоволені усіх цих вимог судом першої
інстанції було відмовлено за необгрунтованістю.

Проаналізувавши норми Закону України
«Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського піклування», колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив фактичні обставин справи, відповідні їм
правовідносини та прийшов до правильного
висновку відмовивши позивачці в задоволені її позовних вимог, оскільки
відповідачем були дотримані та виконані усі вимоги діючого законодавства
стосовно позивачки, як випускниці навчального закладу, де вона знаходилась на
повному державному забезпеченні для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського
піклування.

Що стосується питання відшкодування затрат на лікування, то відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування безоплатного та
пільгового відпуску лікарських груп засобів за рецептами лікарів у разі
амбулаторного лікування окремих груп населення та певним категоріям
захворювань» від 17.08.1998 року №1303 передбачено виключні переліки пільгових
категорій населення та видів захворювань, які передбачають безоплатний відпуск
лікарських засобів, у разі наявності відповідного рецепту лікаря, що лікує
особу, яка підпадає під дію цієї постанови, позивачка до такої пільгової
категорії не віднесена.

У звя`зку з викладеним, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив
позивачці і в стягненні моральної шкоди
за необгрунтованістю позовних вимог.

За таких оставин колегія вважає, що постанова суду винесена законно та
обгрунтовано і з підстав викладених в апеляційній скарзі зміні або скасуванню
не підлягає.

В повному обсязі ухвала виготовлена 7 липня 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-
представника позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову
Торезького міського суду Донецької області від 21 лютого 2008 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 щодо визнання дій
відповідача незаконними, стягнення грошових коштів та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з моменту виготовлення
ухвали в повному обсязі.

Колегія
суддів: Н.К.Шаптала

Г.А.Колеснік

Д.В.Ляшенко