Справа № 22а-4724/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуюча по 1-ій інст. Черняк Л.О. Справа
№ 22а-4724/08
Господарський суд Волинської обл. (№ 2/103-11А) Рядок
статзвіту № 48
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2008 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Олендера
І.Я. та Заверухи О.Б.,
при секретарі - Кучер Г.Я.,
з участю осіб, які взяли участь у справі:
пред-ка позивача - ОСОБА_2.,
довіреність від 24.12.2007р.,
пред-ка відповідача - Шевчука Ю.В.,
довіреність № 1.1-16/2279 від 30.11.2007р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Луцької міської ради на постанову господарського суду Волинської області
від 25.12.2007р. у справі за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи /СПД/ ОСОБА_1до Луцької міської ради, третя особа
Луцьке міське управління земельних ресурсів, про визнання нечинним рішення та
зобов'язання відповідача укласти договір, -
в с т а н о в и л а:
31.10.2007р. позивач СПД ОСОБА_1. звернувся до
господарського суду із позовною заявою (а.с.2-3), в якій, із врахуванням
поданої під час розгляду справи заяви про уточнення позовних вимог (а.с.70),
просить визнати нечинним рішення Луцької міської ради № 17/40 від 29.08.2007р.
«Про відмову у продажі у власність земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1. для
обслуговування складських приміщень по вул.Лідавській, 2»; зобов'язати Луцьку
міську раду передати для СПД ОСОБА_1земельну ділянку у власність, кадастровий
номер 22:035:0067, площею 0,3795 га, яка знаходиться по вул.Лідавській, 2 у
м.Луцьку, на умовах викупу шляхом укладення договору купівлі-продажу згідно
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та експертної оцінки.
Постановою господарського суду Волинської обл. від 25.12.2007р. заявлений
позов задоволено; визнано нечинним рішення Луцької міської ради № 17/40 від
29.08.2007р. «Про відмову у продажі у власність земельної ділянки підприємцю
ОСОБА_1. для обслуговування складських приміщень по вул.Лідавській, 2»;
зобов'язано Луцьку міську раду передати позивачу у власність земельну ділянку,
кадастровий номер 22:035:0067, площею 0,3795 га, яка знаходиться по
вул.Лідавській, 2 у м.Луцьку, на умовах викупу шляхом укладення договору
купівлі-продажу згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та
експертної оцінки (а.с.83-87).
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову господарського суду
оскаржив відповідач Луцька міська рада, яка покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову господарського суду та прийняти нову постанову, якою у
задоволенні заявленого позову відмовити.
Апелянт вказує, що при прийнятті спірного рішення міська рада керувалась
виключно Конституцією України та вимогами ст.12, п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, ст.ст.59, 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».
Питання продажу земельної ділянки у власність ОСОБА_1. ставилося на
обговорення і шляхом голосування одноголосно було прийнято рішення «Про відмову
у продажі земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1. для обслуговування складських
приміщень на вул.Лідавській, 2», через що процедура прийняття рішення, яка
встановлена ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
відповідачем не була порушена.
Апелянт вважає, що спірне рішення прийняте в межах повноважень, у спосіб і
на підставі вимог чинного законодавства. Окрім цього, оскільки вирішення
розглядуваного питання відноситься до виключної компетенції міської ради, тому
суд першої інстанції не повинен зобов'язувати міську раду передати вищевказану
земельну ділянку на умовах викупу шляхом укладення договору купівлі-продажу.
Наведене питання повинне вирішуватися лише шляхом голосування на сесії міської
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання
апеляційної скарги, заперечення представників позивача, перевіривши матеріали
справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних
Як встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_1., який зареєстрований СПД (а.с.48), та ОСОБА_3. було
придбано на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2007р. тонкокаркасну
споруду (ангар) площею 482,9 кв.м по вул.Лідавській, 2 у м.Луцьку (а.с.60-61).
Відповідно до п.6.1. вказаного
договору одночасно з правом власності на споруду до покупця переходить право
користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно.
Право часткової власності ОСОБА_1.
та ОСОБА_3. на придбане нерухоме майно засвідчується Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно № 8535737 від 04.10.2005р. (а.с.30); технічні
характеристики об'єкта нерухомості вказані в Технічному паспорті (а.с.31-35).
Рішенням Луцької міської ради №
27/6.3 від 02.03.2006р. позивачу було надано дозвіл на складання проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для обслуговування складського приміщення на
вул.Лідавській, 2 загальною площею 0,3795 га за рахунок земель міста, ненаданих
у власність чи користування при виконанні умов, визначених власником землі або
землекористувачем, державним інспектором по використанню і охороні земель міста
та іншими державними виконавчими органами при погодженні місця розташування
об'єкта (а.с.13).

На виконання вказаного рішення був
виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для
обслуговування складського приміщення (а.с.6-13), а також отримані позитивні
висновки Луцького міського управління земельних ресурсів, управління
архітектури держдепартаменту містобудування Луцької міської ради, Луцької
міської санепідемстанції, Держуправління охорони навколишнього природного
середовища, управління культури і туризму, а також висновок експертизи
землевпорядної документації (а.с.15-28, 57, 58, 73, 74).

04.05.2006р. СПД ОСОБА_1. звернувся
із письмовою заявою до відповідача, в якій просив продати йому земельну ділянку
несільськогосподарського призначення за адресою: м.Луцьк, вул.Лідавська, 2,
площею 0,3795 га для обслуговування складського приміщення (а.с.59).

Відповідно до нотаріально
посвідченої заяви від 24.12.2007р. співвласник об'єкта нерухомості ОСОБА_3. від
участі в набутті та оформленні права власності на спірну земельну ділянку
відмовляється і просить її не включати в правовстановлюючі документи (а.с.71).

Рішенням Луцької міської ради №
17/40 від 29.08.2007р. підприємцю ОСОБА_1. відмовлено у продажі земельної
ділянки у власність на вул.Лідавській, 2 загальною площею 0,3796 га, для
обслуговування складських приміщень; рекомендовано останньому взяти в оренду
вказану ділянку для обслуговування приміщень (а.с.4, 52).

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції вірно виходив з того, що спірні відносини регулюються
приписами п.5 ст.128 Земельного кодексу України, якими визначені підстави для
відмови в продажі земельної ділянки.

Наведених підстав у рішенні міської
ради не наведено, не були такі вказані представниками відповідача під час
розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції.

Між тим, п.2 ст.127 Земельного
кодексу України встановлено, що продаж земельних ділянок державної та
комунальної власності громадян та юридичним особам здійснюється на конкурентних
засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти нерухомого майна, що є власністю цих ділянок.

Матеріалами справи стверджується та
не заперечується представниками сторін, що на спірній земельній ділянці
розташований об'єкт нерухомості (ангар), який на законних підставах належить на
праві власності позивачу та ОСОБА_3., яка від участі в оформленні права
власності на земельну ділянку відмовилася.

За наведених обставин, колегія
суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що рішення Луцької
міської ради № 17/40 від 29.08.2007р. в частині відмови у продажі земельної
ділянки є необгрунтованим, в такому не наведені причини відмови в задоволенні заяви
позивача, через що заявлений позов підлягає до задоволення, оскільки наведеними
діями відповідача порушене право позивача на придбання земельної ділянки у
власність, передбачене ст.14 Конституції України та ст.81 Земельного кодексу
України.

Також колегія суддів вважає за
необхідне вказати, що аналіз змісту апеляційної скарги вказує на те, що апелянт
не наводить жодної підстави для визнання висновків господарського суду
необґрунтованими.

Покликання апелянта на те, що вирішення питання щодо розпорядження землями
територіальних громад належить до виключної компетенції міської ради, через що
суд не має права зобов'язувати відповідача вчиняти певні дії у вказаних
відносинах, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст.124 Конституції
України, глави 2 Закону України «Про судоустрій України» юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання продажу земельної ділянки вирішується на
пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав
юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в
судовому порядку. Також п.10 ст.128 Земельного кодексу України передбачає, що
рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржене в суді.

Відповідно до п.3 ст.152 Земельного
кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який
існував до порушення прав; і запобігання вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших,
передбачених законом способів.

Обраний господарським судом спосіб
захисту прав позивача, який визначений в постанові господарського суду від
25.12.2007р., відповідає вимогам чинного законодавства і не порушує прав та
інтересів Луцької міської ради як органу місцевого самоврядування.

Таким чином, заявлений позивачем
позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив
обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не
вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Луцької міської ради на постанову господарського суду
Волинської області від 25.12.2007р. залишити без задоволення, а згадану
постанову господарського суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Олендер
І.Я.

Заверуха О.Б.