Справа № 22-а-2934/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06
червня 2008 року справа №
22-а-2934/08

зал
судового засідання № 3 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової
Г.М.

суддів: Нікуліна О.А., Горбенко К.П

при секретарі судового засідання

Білоус К.І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто;

від відповідача:

Алейнікова Г.О. - за довіреністю
від 25.12.2007 р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської районної у м. Донецьку ради

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від

21 грудня 2007 року

у адміністративній справі

№
2-а-8412/07

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004 - 2006 роки,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004 - 2006 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на день фактичної виплати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 21 грудня 2007 року позов ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Калінінської районної у м. Донецьку ради про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004 - 2006 роки було задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, управління праці
та соціального захисту населення Калінінської районної у м. Донецьку ради подало апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме Постанов КМУ № 836 та 562 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто всі
виплати, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати
щорічної допомоги на оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної
заробітної плати, виплачується у розмірах, встановлених вказаними постановами
КМУ.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Калінінської
районної у м. Донецьку ради як особа,
яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), та є інвалідом 3 групи, у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна грошова допомога на
оздоровлення інвалідам третьої групи в
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: в 2004 році - 460,00 грн.(на
момент звернення), в 2005 році - 332,00 грн., в 2006 році - 375,00 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в 2004 році - не
виплачена, 2005 році - 90,00 грн., в 2006 році - 90 грн.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким чином, судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2004 та 2005 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі: 3078 грн. 00
коп.

Представник відповідача в судовому
засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Позивач в суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає
задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та є інвалідом 3
групи, що підтверджується копією посвідчення (серія А № НОМЕР_1 від 04.12.1997
року), наявною у матеріалах справи (а.с. 6).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення, інвалідам ІІІ групи у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів ІІІ групи (1 категорія) в 21,50 грн.,
а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№ 836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й,
зокрема, для інвалідів третьої групи (1 категорія) - 21,50 гривень та з 2005 р.
90 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2004 та 2005 роки, а не постанови №№ 836 і 562.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 21,50 гривень за період 2004, та 90 гривень за період
2005р. суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано
дійшов до висновку, визнавши дії відповідача правомірними при нарахуванні
позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році врахувавши, що дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була
зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006
рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України.

Приймаючи викладене до уваги, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та ухвалено
постанову з додержанням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 184, 195, 196,
198, ст. 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Калінінської районної у м. Донецьку ради на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 21 грудня 2007 року у справі № 2-а-8412/07 за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Калінінської районної у м.
Донецьку ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004 - 2006
роки - залишити без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: О.А.
Нікулін

К.П.
Горбенко