Справа № 2-а-64/2008
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2008 р. Справа № 2а- 17299/07

Н.н 2-а-64/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Сапальова Тетяна Валентинівна,

При секретарі судового засідання: Балан Марині Анатоліївні

За участю
представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1.,

відповідача
: Івасик О.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного
управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: зобов'язання провести виплату надбавки до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру на утримання дочок, відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду у
вигляді недоплати за минулий час та стягнення недоплаченої суми,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся
до Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області з вимогами провести виплату надбавки до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру на утримання дочок, відшкодувати заподіяну матеріальну
шкоду у вигляді недоплати за минулий час та стягнення недоплаченої суми. В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1. посилається на те, що до березня 2007
року він отримував надбавку, як непрацюючий пенсіонер , на утримання дочок, які
навчаються у навчальних закладах. В
квітні 2007 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області зменшило розмір пенсії
за рахунок припинення виплати надбавки на утримання дочок. Які навчаються у
навчальних закладах м. Вінниці. Позивач вважає, що позбавлення його даного виду
грошової надбавки, є неправомірним, ущімлює його права, передбачені Конституцією
України, тому він змушений був звернутися з позовом до суду для захисту своїх
прав та законних інтересів.

У судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити
їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення від 11.12.2008
року, у яких зазначив, що згідно з вимогами ст. 30 Закону України “Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”від
09.04.1993 року непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, брати, сестри
та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років. Зазначені в частині 6 ст. 30 вказаного
Закону вихованці, учні, студенти, стажисти старші 18 років мають право на
пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не
довше ніж до досягнення ними 23-річного віку, але вони не відносяться до
непрацездатних членів сім'ї.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, встановив у справі
наступне.

ОСОБА_1 являється військовим пенсіонером, інвалідом 3
групи.

Під час судового засідання відповідно до розрахунку на
пенсію по інвалідності від 23.12.2005 року судом встановлено, що позивачу була призначена пенсія за вислугою років у
розмірі 71% від грошового забезпечення за 22 роки вислуги, що також
підтверджується матеріалами пенсійної справи, оглянутої у судовому засіданні.
При вказаному розрахунку до розміру пенсії була включена надбавка на утриманця
-дочок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

При перерахунку пенсії з 01.04.2007 року по 31.08.2007
року була знята надбавка на дитину старшу 18 років.

Відповідно до перерахунку пенсії по інвалідності згідно
із Законом України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”від 09 квітня 1992 року надбавка
непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів
сім'ї, взагалі включеною до розміру
пенсії не була.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент припинення виплати вказаної
надбавки досягли повноліття, що підтверджується копіями
свідоцтва про народження, доданими до справи. На момент розгляду справи ОСОБА_2
навчається на 4 курсі Вінницького політехнічного технікуму. ОСОБА_3 відповідно до рішення
Вінницької центральної лікарні перебуває у академічній відпустці за станом
здоров'я.

Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії, позивач
звернувся за роз'ясненням до органу призначення пенсії.

У своєму листі
про пенсійне забезпечення від 04.07.2007
року № 12-03-я-720-2 Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій області
повідомило ОСОБА_1, що зменшення
розміру пенсії відбулося за рахунок припинення виплати надбавки пенсіонеру на утримання дочки
ОСОБА_3 11.12.1986 р.н., відповідно до вимог ст. 30 Закону України “Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб”, згідно із якою вихованці, учні, студенти, стажисти старші 18 років мають
право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів,
але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку, але вони не відносяться до
непрацездатних членів сім'ї.

Крім цього, у
листі зазначено, 14 серпня 2007 року ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_1 виповниться 18 років і
виплата надбавки на утриманця буде припинено з 01.09.2007 року.

Позивач, не
погоджуючись з позицією Головного управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, звернувся до суду.

Визначаючись
щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до п. а ст.16 Закону України “Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”від
09.04.1993 року до пенсії за вислугу
років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом,
особам, які мають право
на пенсію за
цим Законом (у
тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка
непрацюючим пенсіонерам, які
мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати
годувальника (стаття 30), - на
кожного непрацездатного члена
сім'ї в розмірі 50 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Норма п. а ст.
16 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб”" за своїм змістом є нормою-посиланням по
відношенню до ст. 30 цього ж Закону.

Так, при
визначенні осіб, що належать до непрацездатних членів сімї, Закон вказує на ч.
4 ст. 30, відповідно до якої непрацездатними членами сім'ї
вважаються:

а) діти,
брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення
18 років. При цьому братам,
сестрам та онукам
право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них
немає працездатних батьків;

б) батьки та
дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років,
жінки - 55 років) або є інвалідами;

в) батьки
та дружини (якщо
вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб,
які мають право
на пенсію за цим Законом, які
загинули, померли чи
пропали безвісти в період проходження служби
або померли після звільнення зі служби, Але
внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні
обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи чи
виконанням інтернаціонального
обов'язку, мають право
на пенсію після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років або якщо вони є
інвалідами;

г) дід і
бабуся -
при відсутності осіб,
які за законом зобов'язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи
дід, бабуся, брат або сестра, незалежно
від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами,
сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не
працює.

Перелік
непрацездатних членів сім'ї, передбачений ст.30 Закону України “Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, є
вичерпним.

В обгрунтування
заявленого позову ОСОБА_1. посилається на
ч.6 ст.30 Закону України “Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб”, згідно з якою вихованці, учні,
студенти, курсанти, слухачі (крім
курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх
справ і державної пожежної охорони), стажисти мають право
на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення
навчальних закладів, але не довше,
ніж до досягнення
ними 23-річного віку.

Таке твердження
суд вважає помилковим, оскільки ст. 30 цього Закону визначає членів сім'ї, які
мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Крім того, в
даному випадку слід керуватися саме Законом України “Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, оскільки він є
спеціальним по відношенню до законів України "Про пенсійне
забезпечення" та " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до
ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням
вищенаведеного, суд дійшов висновку, що при перегляді розміру пенсії
ОСОБА_1Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області діяло в
межах та на підставі чинного законодавства України, та з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Таким чином,
суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи
вищенаведене, суд, розглянувши справу, встановив, що підстави для задоволення
вимог, які полягають у зобов'язання провести виплату надбавки до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру на утримання дочок, відшкодувати заподіяну матеріальну
шкоду у вигляді недоплати за минулий час та стягнення недоплаченої суми, -
відсутні.

З урахуванням
вищенаведеного та керуючись ст.ст.2,8, 11, 71, 86, 94, 158,159,163, 167, 186,
254, 255 КАСУ суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області про зобов'язання
провести виплату надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру на утримання
дочок, відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду у вигляді недоплати за минулий
час та стягнення недоплаченої суми відмовити.

Відшкодування
судових витрат віднести за рахунок держави.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду
апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12.05.2008 року.

Суддя Сапальова
Тетяна Валентинівна