Справа № 22-а-723/2008
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2008-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а-723/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2008
року м.
Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Денісова
А.О.

Суддів: Бабенка
К.А.

Бистрик
Г.М.

При секретарі Крукевичу
І.В.

розглянувши апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
на постанову господарського суду Чернігівської області по справі за його
позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання
протиправними дій щодо складання акту перевірки, про скасування податкового
повідомлення-рішення, першої та другої податкових вимог,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання
протиправними дій щодо складання акту перевірки, про скасування податкового
повідомлення-рішення, першої та другої податкових вимог.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 03.04.2007
року у позові відмовлено. Суд вважав, що податкове повідомлення -рішення від
15.09.2006 року № /3 та перша і друга податкові вимоги від 02.10.
2006 року № 1/4975 та від 09.11.2006 року № 2/5520 є правомірними та
відповідають вимогам податкового законодавства.

На вказану постанову суду позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нову про задоволення позову,
мотивуючи тим, що дії відповідача є неправомірними, а податкове
повідомлення-рішення та перша і друга податкові вимоги від 02.10. 2006 року №
1/4975 та від 09.11.2006 року № 2/5520 не відповідають вимогам чинного
податкового законодавства.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив в
задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове
повідомлення-рішення № /3 від 15.09.2006 р., яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі - 455049, 93
грн., в т.ч. 151683, 31 грн. основного платежу та 303366, 62 грн. штрафних
санкцій. Дане рішення прийнято на підставі матеріалів перевірки дотримання
вимог податкового та валютного законодавства позивачем за період з 01.07.2003
р. по 30.06.2005 р., за результатами якої складено акт № 175/17-219/
від 13.03.2006 р. За вказаним актом був донарахований податок з
доходів фізичних осіб з сум виплачених гравцям виграшів у розмірі 151683, 31
грн. за 1 півріччя 2005 року

Відповідно до п.п. 8.1.1. ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» № 889 - IУ від 22.05.2003 року (далі - Закон - 889) податковий
агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника
податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Пунктом
1.15 ст. 1 Закону - 889 визначено, що податковий агент - юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками
зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від
імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати
податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести
відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є
фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо
виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним
особам.

Згідно п.9.5.1. ст.9 Закону - 889 податковим агентом
платника податку при нарахуванні на його користь доходу у вигляді призів,
виграшів у лотерею (крім державних лотерей), інших розіграшів або виграшів в
азартних іграх, є особа, яка здійснює таке нарахування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що позивач є податковим агентом по відношенню до осіб, яким він
здійснював виплату виграшу, а тому зобов'язаний утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за
рахунок платника податку, тобто особи, що отримала виграш.

Відповідно до п. 9.5.1. ст.9 Закону - 889 при нарахуванні
доходів у вигляді виграшів у лотерею (крім державних лотерей) або в інших
розіграшах, які передбачають попереднє придбання платником податку права на
участь у таких лотереях чи розіграшах, не беруться до уваги витрати, понесені
платником податку у зв'язку з одержанням такого доходу. При нарахуванні доходу,
отриманого у вигляді виграшу в азартних іграх в казино, інших гральних місцях
чи домах (далі - гральний заклад), за винятком гри в тоталізатор, враховуються
витрати платника податку, понесені ним у зв'язку з отриманням такого доходу
протягом робочого дня (зміни). При нарахуванні доходу, отриманого у вигляді
виграшу в азартних іграх в тоталізатор, враховуються витрати платника податку,
понесені ним у зв'язку з отриманням такого доходу протягом періоду з початку
прийняття ставки до завершення розіграшу. Доходи, зазначені у цьому підпункті,
кінцево оподатковуються при їх виплаті за їх рахунок. Порядок податкового
обліку доходів та витрат платників податків - гравців у гральних закладах
встановлюється центральним податковим органом.

При розгляді даної справи суд першої інстанції застосував
вимог Інструкція про умови і правила провадження підприємницької діяльності
(ліцензійні умови) зі створення та утримання гральних закладів, організації
азартних ігор та контроль за їх дотриманням, затвердженої наказом Ліцензійної
Палати України № 86 від 11.09.1998 року (далі - Інструкція). яка втратила
чинність.

Відповідно до ч.1 та 2 ст 159 Кодексу адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм
процесуального права.

Згідно з Ліцензійними умовами провадження організації
діяльності з проведення азартних ігор, затверджених наказом Державного комітету
України з питань регуляторної політики та підприємництва та Міністерства
фінансів України від 18 квітня 2006 року N 40/374 букмекерська діяльність - це
діяльність з проведення парі та ігор в тоталізатор, у тому числі із
застосуванням засобів телекомунікаційних мереж, спрямована на формування
переліку подій, які мають відбутися в майбутньому, прийняття ставок на ці
події, зберігання ставок, відстеження результатів подій, визначення та видача призів
(виграшів); приз (виграш) - кошти, інше майно чи майнові права, які безоплатно
передаються у власність гравцю внаслідок виграшу в азартну гру, відповідно до
правил азартної гри; парі - азартна гра, яка полягає в тому, що її учасники
роблять ставки через каси букмекерської контори на попередньо невідомий
результат події, яка повинна відбутися у майбутньому, та одержують приз
(виграш) залежно від результату її завершення, розмір якого обчислюється,
виходячи з унесеної ставки та визначеного до початку події коефіцієнта; ставка
- плата гравця за участь в азартній грі, сума якої використовується для
визначення розміру призу (виграшу).

Аналізуючи вищевикладені поняття, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що ігри в букмекерських конторах підпадають
під визначення парі. А оскільки, правила гри в букмекерських конторах
передбачають внесення ставок гравцями, то внесена ставка і є платою гравця за
участь у грі. Ігри в букмекерських конторах передбачають придбання особою права
на участь у таких іграх, а тому оподаткування виграшів осіб, які були виплачені
Позивачем в період 1 півріччя 2005 року підпадають під дію абз.2 п. 9.5.1.ст.9
Закону - 889.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку,
що сума доходу, з якої податковим агентом здійснюються відрахування є вся сума
виграшу, яка виплачується гравцю у випадку виграшу. З огляду на викладене
колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно була визначена та
донарахована сума не сплаченого податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 20.3.2. п. 20.3 ст. 20 Закону - 889 у
разі, коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника
податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього
податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого
податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів
звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або
податкового боргу.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм
матеріального права, керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 207 КАСУ, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задовольнити частково. Змінити постанову господарського
суду Чернігівської області від 03.04.2007 р. в частині визначення понять
«тоталізатор» та «букмекерська діяльність», а в іншій частині залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і
строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді: