Справа № 22а-1061/2008
Суддя: Стежко В.А.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-1061/08
головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку-38
інстанції - Кухар С.В.
(справа № 2а-2222/07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого Стежко
В.А.,

суддів Нагорної Л.М., Баранник Н.П.,

при секретарі Піцик Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Комунарської районної державної адміністрації м. Запоріжжя на
постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2007р. у
справа № 2а-2222/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської районної державної адміністрації м. Запоріжжя
про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги як учаснику бойових
дій , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2007 року
ОСОБА_1звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Комунарської районної державної адміністрації м. Запоріжжя про стягнення
недоплаченої одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2005-2007
рік у сумі 5300 грн.

Під час розгляду
справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути на його користь 6770
грн.

Позовні вимоги
ОСОБА_1обґрунтував тим, що він є учасником бойових дій, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, а тому має право на щорічну до 5 травня разову
грошову допомогу у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Управління праці та
соціального захисту населення Комунарської районної державної адміністрації м.
Запоріжжя за 2005-2007 роки виплатило позивачу допомогу у розмірах значно
нижчих, ніж це передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», тому він просив стягнути недоплачені
суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за останні три роки.

Постановою
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2007р. - позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної
державної адміністрації м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1недоплачену одноразову
грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2005 рік у сумі 1410 грн., за 2006
рік у сумі 1545 грн., за2007 рік у сумі 2345 грн., а всього 5300 грн., в решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної
державної адміністрації м. Запоріжжя просить скасувати постанову Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2007р., визнати Управління праці та
соціального захисту населення Комунарської районної державної адміністрації м.
Запоріжжя неналежним відповідачем по справі.

Апелянт зазначає, що
на момент подання позовної заяви не мав заборгованості перед позивачем,
оскільки виплата допомоги була здійснена відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірах,
встановлених законом про державний бюджет на відповідні роки.

Вважає, що позивач
пропустив строк звернення до суду, крім того Закон України «Про державний
бюджет України на 2006 рік» зупинив дію ст.ст. 12-15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів
апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої
постанови, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим 02 березня 2005 року Комунарським районним військовим
комісаріатом, у зв'язку з чим згідно статті 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на разову грошову допомогу до 05
травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17¹ Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» визначено, що щорічна виплата разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону,
здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Як встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_1було фактично виплачено відповідачем одноразову
допомогу, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у 2005, 2006 та 2007 роках у розмірах 250 грн., 250 грн.
та 280 грн. відповідно.

Між тим, мінімальна пенсія
за віком на 2005 рік встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу,
яка втратила працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2005 рік» у розмірі 332,00 грн. Мінімальна пенсія за
віком станом на 05 травня 2006 року встановлена в розмірі прожиткового мінімуму
на одну особу, яка втратила працездатність, що передбачено ст..65 Законом
України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та складає 359,00 грн.
Мінімальна пенсія за віком станом на 05 травня 2007 року встановлена в розмірі
прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що
передбачено ст..62 Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік»
та складає 525,00 грн.

За таких обставин, суд
першої інстанції правильно вказав на те, що разова допомога позивачу має бути
виплачена у розмірі, передбаченому ст.12 «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Проте, задовольняючи
позовні вимоги в частині виплати недоплаченої одноразової щорічної допомоги учаснику
бойових дій за 2006 рік, суд не звернув увагу на обмеження, встановлені
процесуальним та спеціальним законами. Задовольняючи вимоги ОСОБА_1за 2006 рік,
суд першої інстанції не врахував положень п.18 ст. 77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" ,
якою дію частини п'ятої статей 12 , 13
, 14 та 15
Закону №3551-ХІІ було зупинено на 2006 рік в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. Зазначена
норма закону не визнана неконституційною. Крім того відповідно до ст. 30 Закону
України «Про Державний бюджет

України на 2006 рік» розмір
щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій у 2006 році становить
250 грн., що і було виплачено позивачу в повному обсязі. Таким чином, суд
першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача 1545 грн. за 2006
рік.

Що стосується виплати
щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій за 2005 рік, то
районний суд не звернув уваги на той факт, що позивач звернувся до суду про
стягнення сум недоплаченої одноразової грошової допомоги як учаснику бойових
дій за 2005-2006 лише у травні 2007 року, тобто з пропуском річного строку
звернення до суду, встановлено ст.. 99 КАС України.

У відповідності до ст. 100 КАС
України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна
із сторін.

За таких обставин, з огляду на
клопотання відповідача, суд мав відмовити позивачу в позові за стягнення сум
допомоги за 2005-2006 роки.

Згідно з Рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 зупинення дії частини п'ятої статті 13 на 2007 рік, передбачене пунктом 13 ст. 71, та
положення розміру щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлені ст. 29
Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнані такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) та втратили чинність з 09.07.2007 року.

Частиною 4 ст. 171 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 року передбачено, що особи, які не
отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата
допомоги.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що
відповідач виплатив позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2007 року в
розмірі 280 грн., ОСОБА_1звернувся до суду про стягнення недоплачених коштів у
травні 2007 року(тобто до 30.09.2007 року), суд першої інстанції обґрунтовано
стягнув на користь позивача недоплачену суму щорічної допомоги до 5 травня за
2007 рік в розмірі 2345,00 грн.

Враховуючи наведене,
оскаржена постанова суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1за 2005 та
2006 роки підлягає скасуванню з
постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, з
залишенням без змін постанови районного суду в частині стягнення
на користь позивача щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій,
недоплаченої за 2007рік у розмірі
2345,00 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.
198, ст.202, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Комунарської районної державної адміністрації
м. Запоріжжя частково задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від
08 серпня 2007р. у справі № 2а-2222/07р. в частині стягнення на користь
ОСОБА_1з Управління праці та соціального захисту населення Комунарської
районної державної адміністрації м. Запоріжжя щорічної разової грошової
допомоги учаснику бойових дій недоплаченої за 2005-2006 рр. у розмірах 1410,00 грн. та 1545,00 грн. відповідно -
скасувати.

В позові в зазначеній частині відмовити.

В решті оскаржену постанову залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий

Судді