Справа № 2-а-5863/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р. Справа № 2-а-5863/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Федчук Віталій Володимирович,

При секретарі судового засідання: Педорук Олеся Сергіївна

За участю
представників сторін:

позивача :
не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності

відповідача
: Артемчук О.Г.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління
пенсійного фонду України у Літинському районі

про:
визнання неправомірними дій

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду з
позовом звернувся ОСОБА_1, в якому зазначив, що є пенсіонером та постраждалим 1
категорії внаслідок аварії на ЧАЕС.

У 2006 році йому було встановлено 3 групу інвалідності в
зв'язку із захворюванням, пов'язаним з роботою по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, а в жовтні 2007 року -2 групу інвалідності.

Однак, відповідачем в порушення вимог ст.ст.50 та 54
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”позивачу пенсія виплачується в значно нижчому
розмірі, чим порушуються його права та інтереси.

За таких обставин позивач просить суд визнати дії
управління Пенсійного фонду України у Літинському районі щодо невиплати пенсії
в належному розмірі неправомірними та стягнути з відповідача на його користь
54448 гривень; визнати незаконними дії відповідача щодо неправильного
нарахування їй пенсії за 2006-2007 роки в мінімальному розмірі відповідно до
ст.54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”та неправильного нарахування додаткової
пенсії, як інваліду 3 та 2 групи відповідно до ст.50 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”; зобов'язати відповідача виплати йому різницю за 2006-2007 роки між
фактично виплаченою пенсією та пенсією, а також між фактично виплаченою
додатковою пенсією та пенсією, яка належить відповідно до ст.50 та ст.54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”; зобов'язати відповідача виплачувати йому пенсію з
2008 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду
заяву, в якій просив розгляд справи
проводити у його відсутності. Позов підтримує.

Представник відповідача позов не визнав, надав письмове
заперечення вих. №390/06-25/09 від 07.05.2008 року, в якому зауважив, що
мінімальний розмір пенсії за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”визначається ст.19 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”. Постановою Кабінету Міністрів України “Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету”від 03.01.2002 року №1
передбачено, що виходячи із розміру 19,91 гривень з 01 січня 2002 року
проводиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”та додаткової пенсії, передбаченої цим же Законом.
Таким чином, відповідачем правомірно здійснюється виплата пенсії на підставі
вимог чинного законодавства. Крім того, представником відповідача було надано
суду заяву, в якій просив суд застосувати ст.ст.99, 100 КАС України в зв'язку з
пропущенням позивачем строку звернення до суду.

Вислухавши пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів позивачу на підставі
розпорядження №124459 від 07.06.2006 року було перераховано пенсію відповідно
до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Згодом, в зв'язку зі зміною групи інвалідності позивачу
на підставі розпорядження №124459 від 29.10.2007 року було перераховано пенсію
з моменту зміни групи інвалідності.

Проте, позивач вважає, що йому пенсія виплачується в
значно нижчому розмірі, ніж це визначено ст.ст.50 та 54 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної, частково або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.50 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”до розміру
пенсії інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, інваліда 2 групи
-75% мінімальної пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, враховуючи викладене, а також не
заперечення представника відповідача (що випливає із наданих заперечень) щодо
нарахування та виплати позивачу щомісячного додаткового підвищення до пенсії
відповідно до ст.50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, суд вважає в цій частині
позов задовольнити шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України у
Літинському районі нарахування та виплаті позивачу додаткову пенсію відповідно
до ст.50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”з моменту звернення до суду за
захистом своїх прав з 08.04.2007 року.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплатити різницю за
2006-2007 роки між фактично виплаченою пенсією та пенсією, яка належить
відповідно до ст.54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а також між фактично
виплаченою додатковою пенсією та пенсією, яка належить відповідно до ч.4 ст.50
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а також стягнення 54448 гривень, оскільки положення ст.50 та ч.4 ст. 54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”в редакції Закону України “Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України”від 28.12.2007 року за №107-6.

Однак, Закон України “Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”від
28.12.2007 року за №107-6 в даному випадку є спеціальним нормативно-правовим
актом, який діє по 31 грудня 2008 року.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача виплачувати позивачу пенсію з 2008 року відповідно до ст.ст.50, 54
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, суд вважає відмовити, оскільки судове
рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може
обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позивачем не надано доказів щодо неправомірності дій управління
Пенсійного фонду України у Літинському районі, а тому вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Крім того, судом не враховується надана представником
відповідача заява про пропущення позивачем строку звернення до суду,
передбаченого ст.99 КАС України, оскільки останній дізнався про розмір
перерахованої йому пенсії з розпорядження управління Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області №124459 від 25.02.2008 року.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Літинському районі про визнання
неправомірними дій та зобов'язання вчинити пенві дії задовольнити частково.

Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у Літинському районі нарахувати та
виплатити ОСОБА_1додаткову пенсію відповідно до ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з 08.04.2007 року.

В
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 26.05.08

Суддя/підпис/ Федчук
Віталій Володимирович

Станом на 26.05.2008 року постанова
не набарла чинності

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: