Справа № К-4940/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого, судді - Смоковича
М. І.,

Суддів - Весельської
Т. Ф.,

Горбатюка
С. А.,

Мироненка
О. В.,

Чумаченко
Т. А.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області,
Селидівського міського управління юстиції Донецької області, відділення
Державного казначейства України в місті Селідове про відшкодування шкоди,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2005 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління юстиції Донецької області та Селидівського
міського управління юстиції Донецької області з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у Відділі державної
виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області
на виконанні знаходиться рішення Новогродівського міського суду Донецької
області від 20 березня 2001 року про стягнення на його користь з ДВАТ Шахта 1/3
“Новогродівська” одноразової допомоги, щомісячних виплат відшкодування шкоди, а
також компенсації, пов'язаної з несвоєчасністю таких виплат.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги вказував, що Відділ державної виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької області належним чином рішення судів не
виконує, а Селидівське міське управління юстиції Донецької області роботу
останнього не контролює та не організовує.

Просив визнати
неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької області щодо роз'яснення йому прав, як сторони
у виконавчому провадженні, надання інформації щодо виконавчого провадження,
звернення стягнення заборгованості на майно боржника, а також визнати
неправомірними його дії щодо порушення черговості вимог кредиторів. Також
просив визнати неправомірною бездіяльність Селидівського міського управління
юстиції Донецької області в організації роботи підпорядкованого йому відділу
державної виконавчої служби.

Зазначав, що внаслідок дій та бездіяльності
відповідачів йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку він просив
стягнути з відповідачів. Зокрема, з Відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління юстиції Донецької області просив стягнути
матеріальну шкоду в розмірі 5337 гривень та моральну шкоду в
розмірі 19500 гривень, а з Селидівського міського управління юстиції Донецької
області моральну шкоду в сумі 19500 гривень.

Судом
до участі у розгляді справи залучено відділення Державного казначейства України
в місті Селидове, як відповідача.

Рішенням
Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2004 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2005 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який передав її у порядку,
визначеному пунктом 10 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу
адміністративного судочинства України, Вищому адміністративному суду України
для вирішення.

У касаційній
скарзі, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Справа розглянута судами попередніх інстанцій до набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції
перевіряє додержання норм матеріального і процесуального права, що діяли на час
розгляду справи.

Судами встановлено, що виконавчі документи про стягнення заборгованості на
користь ОСОБА_1 надійшли до Відділу державної виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької області 25 лютого 2004 року й того ж дня
відкрито виконавче провадження.

Оскільки на виконанні у зазначеному відділі державної виконавчої служби
перебувала значна кількість виконавчих листів про стягнення заборгованості з
ДВАТ Шахта 1/3 “Новогродівська”, державним виконавцем було відкрито
зведене виконавче провадження.

Державним виконавцем вжито передбачені Законом України “Про виконавче
провадження” заходи примусового виконання судового рішення, зокрема, накладено
арешт на кошти в банківських установах, а отримані внаслідок таких заходів
кошти спрямовані на погашення заборгованості стягувачам, у порядку черговості,
з урахуванням календарного надходження виконавчих документів. Так, платіжним
дорученням від 11 серпня 2004 року позивачу було перераховано заборгованість у
сумі 2978 гривень 50 копійок.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи
наявний у справі спір, суди в повному обсязі встановили права та обов'язки
сторін, обставини справи, перевірили їх доводи, дали їм належну правову оцінку
та прийняли рішення, що відповідають вимогам закону. Висновки судів
обґрунтовані та підтверджені наявними у справі доказами, а також поясненнями
самих сторін.

Доводи ж, наведені у касаційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та непогодження з
висновками суду щодо їх оцінки.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1залишити без задоволення, а
рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2005 року -
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді Т.
Ф. Весельська

С.
А. Горбатюк

О. В. Мироненко

Т. А. Чумаченко