Справа № 22-а-4543/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 травня 2008 року
справа
№ 22-а-4543/08

зал
судового засідання №2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.

Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю позивача:

ОСОБА_1.- особисто

представник першого відповідача від
другого відповідача:

Глущенко Ю.А. - за дов. від 9.01. 2008 року не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги

1)Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області
2)Головного управління Державного казначейства України у
Донецькій області

на постанову

Торезького міського суду Донецької області

від

14 березня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-21/08 (суддя Арапіна Т.А.)

за позовом

ОСОБА_1

до

1)Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області
2)Головного управління Державного казначейства України у
Донецькій області

про

визнання протиправними дій при визначенні суми
одноразової грошової допомоги, стягнення неотриманнях сум

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Торезького міського суду
Донецького суду від 14 березня 2008 року (арк. справи 37-39) позов ОСОБА_1
задоволений, з мотивів його обґрунтованості, внаслідок чого визнані
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради при виплаті недоплаченої одноразової грошової допомоги за 2005,
2006,2007 роки в сумі 7756 грн. та зобов'язано зазначене управління здійснити
її виплату ОСОБА_1. в сумі 7756 грн. 00 коп., зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України у Донецькій області забезпечити
розрахунково-касове обслуговування Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради та контроль
за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень і проведенні
позивачу на виплату недоплаченої суми одноразової грошової допомоги за 2005,
2006, 2007 роки в розмірі 7756 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідачі,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Другий відповідач доводить, що органи
Державного казначейства України не наділені повноваженнями, самостійно
здійснювати видатки без відповідних бюджетних призначень та документів
необхідних для здійснення розрахунково-касового обслуговування.

Позивач у запереченнях на апеляційну
скаргу та під час судового засідання проти доводів скарги заперечує, просить
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції
без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач є інвалідом війни 2 групи, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1виданим 14 квітня 2005 року (арк.
справи 4).

Правовий статус ветеранів війни визначає
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22 жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом 3 цього Закону визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 14 якого передбачає
пільги для учасників війни.

Приписами частини 5 статті 14 зазначеного
Закону встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Пунктом 1 Рішення Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті
29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими були
встановлені розміри у 2007 році виплат щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції
щодо стягнення з відповідача одноразової щорічної допомоги за 2005,2006
та 2007 роки (арк.. справи 31-32).

Під час апеляційного провадження
встановлено що позивач визнаний інвалідом війни внаслідок участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовослужбовець.

Обов'язок держави перед громадянами за
шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений статтею 13 Закону
України «Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796. Зазначена стаття
передбачає, що Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується відшкодувати її за у тому числі (пункт 3)
матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з
Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства
України.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або
смерті.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає безпідставним посилання першого відповідача на застосування у межах
спірних відносин річного строку для звернення до суду, оскільки приписами
частини 2 статті 99 КАС України, передбачено його застосування у випадку якщо
законом не встановлено інше. Інше як свідчить аналіз даних норм встановлено.

Колегія суддів не приймає доводи першого
відповідача стосовно неможливості стягнення зазначених сум за 2005 та 2006 роки
з огляду на розміри встановлені Законами України про Державний бюджет, з огляду на те що
відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» ( в редакції Закону України №488/95-ВР від 22
грудня 1995 року), (а саме за його нормами здійснюється виплата щорічної
допомоги), нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом , є недійсними.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Стосовно позиції другого відповідача
колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України,
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб. Другий відповідач не допустив порушень прав позивача, документи
від першого відповідача як розпорядника коштів Державного бюджету для виплати
сум у заявлених до стягнення до нього не надходили.

Вирішення судом першої інстанції спору шляхом зобов'язання другого
відповідача здійснювати касово-розрахункове обслуговування бюджету може
гарантувати захист прав позивача від порушень з боку другого відповідача як
суб'єкта владних повноважень, тільки при наявності якщо документи передані для
виплати зазначених сум, і відповідні перерахування не здійснюються. Вирішення
спору з цього питання судом першої інстанції не узгоджується з останнім абзацом
частини 2 статті 162 КАС України, а є дублюванням завдань (підпункт 1 пункту 3)
у відповідності до Положення про Державне казначейство України, яке затверджене
постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року 1232. З огляду на
зазначене, апеляційна скарга другого
відповідача підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при прийнятті постанови були частково порушенні норми
матеріального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195,
196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області на постанову Торезького міського суду від 14
березня 2008 року у справі № 2-а-21/08 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у Донецькій області на постанову Торезького
міського суду від 14 березня 2008 року у справі № 2-а-21/08 - задовольнити.

Постанову Торезького міського суду від 14
березня 2008 року у справі № 2-а-21/08 -
змінити, виключивши з резолютивної частини абзац щодо зобов'язання Головного
управління Державного казначейства України у Донецькій області забезпечити
розрахунково-касове обслуговування Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради та контроль
за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень і проведенні
позивачу на виплату недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2005, 2006, 2007 роки в розмірі 7756 грн. 00 коп.

В
іншій частині постанову Торезького
міського суду від 14 березня 2008 року у справі № 2-а-21/08 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 травня 2008 року. Постанова у повному обсязі
складена у нарадчій кімнаті 29 травня
2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Р.Ф. Ханова

Судді: Т.П. Бадахова

М.І. Старосуд

З оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф.
Ханова