Справа № 2а-313/2008
Суддя: Бондаренко Г.М.
Дата ухвалення: 2008-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-313/08
МІСЬКИЙ СУД
В Т О Н О М Н О Ї Р Е С П У Б Л І К
травня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.М., при секретарі Сизих Є.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства
з позовом про визнання неправомірною бездіяльності управління Пенсійного фонду
України в м. Ялта щодо непідвищення пенсії на тридцять відсотків з 09 липня 2007
року та зобов'язання сплачувати підвищену пенсію із зазначеної дати. Також
просила визнати неправомірною бездіяльність управління щодо нерозгляду її заяви
від 17 січня 2008 року про сплату надбавки. Мотивуючи свої вимоги зазначила, що
вона має статус дитини війни, який передбачає певні пільги, проте управління
Пенсійного фонду безпідставно відмовляє їй у перерахунку пенсії, посилаючись на
Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що позивачка з 01 січня 2008 року отримує пенсію із
урахуванням надбавки в розмірі десяти відсотків від прожиткового мінімуму, що
передбачено Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік».
Бюджетом України за 2007 рік механізм виплат вказаних надбавок передбачений не
був, у зв'язку із чим не має правових підстав для стягнення коштів з
пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши надані сторонами докази,
дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з
позиції їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, суд дійшов наступних
відповідності зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод,
ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожний при вирішенні
питання про його права і обов'язки має право на відкритий і справедливий
судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною
справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами
контролю за порушеннями з боку суб'єктів владних повноважень.
з частиною 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень органів державної влади та місцевого самоврядування. В
цьому відношенні не може бути будь-яких обмежень або виключень, оскільки
частина 2 ст. 124 Конституції України зазначає, що юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, які виникають у державі. Це положення було закріплене рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2002
від 09.07.2002р. (справа про досудове врегулювання спорів) та знайшло
відображення в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р.
«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
суб'єктний склад та характер правовідносин, суд дійшов висновку, що ця справа є
публічно-правовим спором, на який поширюється компетенція адміністративних
судів, оскільки у відповідності до частини 1 ст. 2 КАС України захист прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій є завданням адміністративного судочинства.
1 ст. 17 та частина 1 ст. 18 КАС України встановлюють, що на спори із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності
поширюється компетенція адміністративних судів. При цьому адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є місцевий орган державної влади, підсудні
місцевим загальним судам.
ОСОБА_1 мала конституційні та законні підстави
звернутися безпосередньо до адміністративного суду для поновлення її порушеного
розгляду справи судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
має загальний стаж роботи 28 років 10 місяців та 1 день при середньомісячному
заробітку 301,56 грн.
січня 2008 року розмір пенсії позивачки склав 913,98 грн., включаючи доплату у
розмірі десяти відсотків від прожиткового мінімуму, що передбачена пенсіонерам,
які мають статус дитини війни.
ст. 6 та частина 2 ст. 19 Конституції України містять імперативне правило,
згідно з яким органи та посадові особи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пенсійний фонд України діє на підставі Положення, затвердженого Указом
Президента України № 121/2001 від 01 березня 2001 року, зі змісту пункту 15
якого вбачається, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та через
управління в районах і містах. Реалізація нормативних приписів і пенсійних
програм здійснюється через фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко
визначених прибутків до бюджету і відповідно до його конкретних статей.
Пункт 9 Положення про Пенсійний Фонд
України передбачає напрями використання коштів фонду на фінансування виплат
пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового соціального страхування. При
цьому кошти повинні використовуватися виключно за призначенням і вилученню не
відповідності з частиною 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків
визначаються виключно законом про Державний бюджет України. Ця норма
кореспондується із ст. 92 Конституції України, в якій сказано, що основи
соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також бюджетна
система України встановлюються виключно законами.
На підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
особам, які мають статус дітей війни, пенсія або щомісячне довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що сплачується замість пенсії, підвищується на
тридцять відсотків мінімальної пенсії за віком. Ст. 7 зазначеного Закону
передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.
Проте ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлювала, що підвищення до пенсії відповідно до ст.
6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від
розміру надбавки, встановленої для учасників війни.
чином, дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» була частково призупинена. Юридична процедура
зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі або за
колом осіб. Отже, у зазначеному випадку законом про Державний бюджет України
було припинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального
захисту осіб, які мають статус дитини війни.
На підставі рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня
2007 року положення ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним, але за
вказаний період Кабінетом Міністрів України механізм виплати надбавки
встановлений не був.
Розглядаючи спір, суд бере до уваги,
що ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» із змінами, які
внесені Законом № 107-V від 28 грудня 2007 року і діють по 31 грудня 2008 року, передбачає, що
дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої
для учасників війни.
Згідно із наданими представником управління Пенсійного фонду України
поясненнями позивачка з січня 2008 року отримує пенсію із урахуванням
підвищення в розмірі надбавки встановленої для учасників війни на підставі ст.
14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального
захисту» в розмірі десяти відсотків прожиткового мінімуму для осіб які втратили
чином, суд дійшов висновку, що посадові особи управління Пенсійного фонду
України в м. Ялта, до якого ОСОБА_1 пред'явлені позовні вимоги, діяли в межах
та у спосіб, що були визначені законом. Вийти за встановлені межи під час
нарахування надбавки працівники управління не могли. Як слід, суд не вбачає
протиправності у їх діях або бездіяльності в частині непідвищення
пенсії на тридцять відсотків з 09 липня 2007 року.
з тим, суд знаходить неправомірною бездіяльність управління щодо нерозгляду
заяви позивачки від 17 січня 2008 року, оскільки у відповідності до ст.ст.
7, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення фізичних осіб,
оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду. При цьому органи державної влади і
місцевого самоврядування зобов'язані в межах своїх повноважень об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви громадян. Звернення
розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але
не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.
На підставі наведеного,
керуючись ст. 6, 8, 19, 55, 92, 95, 124
Конституції України, ст. 6
Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, ст.ст. 5, 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального захисту», ст.ст. 7, 19, 20 Закону
України «Про звернення громадян», ст.ст. 70-72,
79, 86, 158-163, 167 КАС України, суд
Адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірною
бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 січня 2008 року.
В останній частині позову
Постанова
набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її
проголошення шляхом подання до апеляційного адміністративного суду через Ялтинський
міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому ст. 186 КАС України.

С
у д д я -