Справа № 22а-2513/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Стецька, 13 тел. 261-38-59
в 1-й інстанції суддя Мартинюк В.Я. рядок статзвіту № 33
суд Львівської області, справа №
в другій інстанції суддя - Яворський
Справа № 22а-2513/08 м. Львів
Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді - Яворського І.О.
суддів: Любашевського
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному
районі міста Львова на постанову господарського суду Львівської області від 19
вересня 2007 року в справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1до ДПІ у Залізничному районі міста Львова про визнання
протиправними дій органу державної податкової служби та про скасування актів, -
26 грудня 2006 року Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до ДПІ у
Залізничному районі міста Львова про скасування наказу №235 від 31 березня 2006
вбачається, що ДПІ у Залізничному районі міста Львова з 31 березня 2006 року по
06 квітня 2006 року на підставі наказу №235 від 31 березня 2006 року, була
проведена позапланова виїзна перевірка підприємницької діяльності, про що був
акта ДПІ у Залізничному районі міста Львова 12 квітня 2006 року винесла
податкові повідомлення-рішення за номерами вказаними вище.
У запереченні на позовну заяву ДПІ вказує, що згідно з актом перевірки
період з 01 березня 2003 року по 31 березня 2006 року, внаслідок організації
проведення гастрольних заходів одержала виручку від реалізації квитків у сумі
345103,00 гривень. Відповідно до ст.4 Закону України «Про гастрольні заходи в
Україні» від 10 липня 2003 року платниками збору за проведення гастрольних
заходів на території України є організатори гастрольних заходІв, а згідно з
ст.5 цього ж Закону об'єктом оподаткування збором за проведення гастрольних
заходів на території України є виручка від реалізації квитків на гастрольний
захід.Статтею 6 вищезгаданого Закону передбачено, що ставка збору за проведення
гастрольних заходів на території України становить три відсотки об»єкта
оподаткування.Платники збору за проведення гастрольних заходів протягом десяти
календарних днів після дати проведення гастрольного заходу подають до органу
ДПС за місцем його проведення розрахунок збору за проведення гастрольних
заходів за формою, встановленою центральним податковим органом.Збір сплачується
одним платіжним дорученням протягом двадцяти календарних днів, наступних за
датою проведення гастрольного заходу (ст.7 Закону України «Про гастрольні
заходи в Україні» від 10 липня 2003 року). У порушення вимог ст.ст.4,5,6,7
Закону України «Про гастрольні заходи в Україні», СПД- фізична особа ОСОБА_1.
Постановою господарського суду Львівської області від 19 вересня 2007 року
позовні вимоги задоволено частково. Скасовано, прийняте ДПІ у Залізничному
від 12 квітня 2006 року в частині визначеного податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у сумі 9360 гривень 00 копійок, в тому числі
3120 гривень 00 копійок - основний платіж та 6240 грн.00 копійок- штрафні
фінансові санкції. Скасовано прийняте ДПІ у Залізничному районі міста Львова
року в частині визначеного податкового зобов'язання зі збору за проведення
основний платіж та 4999 грн.17 коп. - штрафні (фінансові) санкції. Скасовано,
надіслані ДПІ у Залізничному районі міста Львова податкові вимоги від
року залишено без розгляду. В іншій
частині в позові відмовлено.
Згадана постанова суду першої інстанції оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду ДПІ у Залізничному
районі міста Львова.Апелянт, зокрема, вказує на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права - неправильне застосування Закону України
”Про державну податкову службу в Україні”.
Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, заслухавши осіб,
що приймають участь у розгляді справи,суддю доповідача, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
підставність апеляційної скарги та
неаконність рішення суду першої інстанції.
При цьому колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.
У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції враховано
наступне.

Функції, права, обов'язки органів державної податкової служби визначені ст.ст.9-11 Закону України від
04.12.1990 року №509-ХІІ ”Про державну податкову службу в Україні” із змінами і
доповненнями.

Підстави та порядок проведення органами ДПС планових та позапланових
виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів) регламентовано ст.11-1 Закону.

Судом першої інстанції не враховано, що крім несплати до бюджету збору за
проведення гастрольних заходів у сумі 10353,63 гривень, СПД у квітні 2005 року
надано додаткові блага фізичним особам-нерезидентам, а саме- оплачено вартість
проживання в готелі «Ентон» групи артистів ОСОБА_2 в кількості 10 чоловік та не
утримано і не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі
468 гривень. У жовтні 2005 року СПД ОСОБА_1. було надано додаткові блага
фізичним особам - нерезидентам, а саме- оплачено вартість проживання в готелі
«Тустань» з 07.10.2005 року по 08.10.2005 року і вартість харчування в ПП
«Півонія»- 07 жовтня 2005 року артистам та співпрацівникам імперського
російського балету та не утримано і не перераховано до бюджету податок фізичних
осіб у сумі 1252,82 гривень. Крім того, СПД - фізична особа ОСОБА_1. 25 лютого
2006 року у Львівському державному академічному театрі опери та балету
ім.С.Крушельницької організувала проведення творчого вечора артистки ОСОБА_3 і
балету «Алего». Згідно наданого підприємцем пояснення за даний вечір СПД
виплатила артистці ОСОБА_3 винагороду в сумі 12 000 гривень, але з даної суми
не утримано і не перераховано до бюджету
податок з доходів фізичних осіб за лютий 2006 року в сумі 3120,00 гривень.

Відповідно до п.п.1.1 ст.1 Закону України №889-ІУ від 22 травня 2003 року
«Про податок з доходів фізичних осіб» додаткові блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються)
платнику податку його працедавцем (самозайнятою особою), якщо такий дохід не є
заробітною платою чи виплатою, відшкодуванням чи компенсацією за
цивільно-правовими угодами, укладеними з таким платником податку.

Колегія суддів констатує, що згідно з п.п. «ї» п.1.3 ст.1 вищевказаного
Закону, доходом з джерелом його походження з України визначено будь-який дохід,
одержаний платником податку або
нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльнсті на
території України, у вигляді інших доходів як виплати чи винагороди за
цивільно-правовими договорами, одержаних резидентом або нерезидентом, якщо
джерело виплати таких доходів знаходиться на території України, незалежно від
резидентського статусу особи, що їх виплачує.Тобто СПД- фізична особа ОСОБА_1.
у порушення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не нараховано
і не сплачено податок з доходів фізичних осіб у сумі 4840,82 гривень.Тому,
нарахування податкових зобов»язань за наслідками перевірки є правомірним і
відповідають вимогам чинного законодавства України.

Приватний підприємець ОСОБА_1. є суб'єктом господарської діяльності в
розумінні ст.55 ГК України, у свідоцтві про державну реєстрацію СГД фізичної
особи не передбачено вказувати види господарської діяльності, а в свідоцтві про
право застосування спрощеної системи приватного підприємця ОСОБА_1. за
відповідні періоди вказано вид діяльності - організація театрально-видовищних
міроприємств.

За період 2004 року внаслідок організації гастрольних заходів підприємець
ОСОБА_1. одержала виручку від реалізації квитків у сумі- 20 386,00 гривень.

За період 2005 року підприємець ОСОБА_1. внаслідок організації проведення
гастрольних заходів одержала виручку від реалізації квитків у сумі 261525,00
гривень.

Виручка від реалізації квитків у 2006 році склала 63 210 гривень.

Вказане вище, дає підстави колегії суддів твердити про правильне застосування органами ДПІ податкового законодавства.

З врахуванням викладеного вище,судом першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене без дотриманням норм матеріального права, тобто не враховано факт виявлених порушень
податкового законодавства під час проведення перевірки.

Рішення ухвалене не на підставі повно
і всебічно з'ясованих обставин справи, непідтверджених тими доказами, які були
наявні у матеріалах справи та перевірені і неоцінені належним чином під час розгляду справи.

Постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч2. 207 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції Залізничного району міста
Львова задовольнити.

Постанову господарського суду Львівської області від 19 вересня 2007 року скасувати і прийняти нову постанову
про відмову позивачу в задоволенні
позовних вимог повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. на користь держави 3 гривні 40 копійок судового збору.

Дана постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції - Вищого адміністративного Суду України протягом одного
місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
І.О.Яворський

Суддя
В.П.Любашевський

Суддя
С.П.Нос