Справа № 22а-3222/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький апеляційний
адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

« 30 » травня 2008
року
справа № 22а-3222/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка
І.В.

суддів Міронової Г.М., Арабей Т.Г.

при секретарі судового засідання
Літвіновій Л.О.

за участю сторін:

позивач
- не з'явився

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову Сватівського
районного суду Луганської області

від 26.12.2007 року

у справі № 2а-64/07

за позовом ОСОБА_1

до Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської
області

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської області
про скасування рішення сільради
четвертого скликання тридцять шостої сесії від 23.03.2006
року № 36/9, як таке, що не відповідає закону.
Просив зобов'язати відповідача надати йому у власність земельну ділянку площею 0,50 га.,
розташовану у АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та
стягнути на його користь судові
витрати, а саме: сплачене державне мито в розмірі 8,50 грн., спла­чені
7,50 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати
пов'язані з прибуттям до суду, добові, компенсацію за відрив від звичайних
занять у розмірі 341,80 грн.

Постановою Сватівського районного суду Луганської області
від 26.12.2007 року (суддя Пчолкін С.А.) у задоволенні позову було відмовлено
за безпідставністю.

ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну
заяву.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з'ясуванням не у
повному обсязі обставин, що мають значення для справи тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, що призвело до неравильного вирішення
справи.

Вказує на те, що Сватівський районний суд розглядав справу
з порушенням ст. 107 КАС України, тобто без відкриття провадження у справі,
крім того, про розгляд справи його було повідомлено з порушенням ст. 35 КАС
Укарїни.

Суд не врахував, що згідно до п. 14, 21 договору оренди
від 12.04.2005 року, зареєстрованим під № 363 у Червонопопівській сільській
раді Кремінського району Луганської області на орендовану їм земельну ділянку
не встановлено обмежень, дія договору припиняється у разі придбання орендарем
земельної ділянки у власність.

Спірна земельна діляна рахувалася за ОСОБА_2. до смерті,
після чого вона декілька періодів використовувалася донькою останньої -
ОСОБА_3., яка, як зясувалося у судовому засіданні, є невісткою померлої.

Спірна земельна ділянка не належала ОСОБА_2., оскільки
рахувалася тільки по земельно-звітним документам, правоустанавлюючих документів
на право власності чи постійного користування не оформлялося. ОСОБА_3. не є
спадкоємцем ОСОБА_2. Вважає, що рішенням Червонопопівської сільської
ради Кремінського району Луганської області від 11.06.2004 року № 17/7 були
припинені права ОСОБА_3. на користування спірною земельною ділянкою.

Суд першої інстанції невірно застосував ст. 269-278 ЦПК
України, ст. 335 ЦК України.

Відповідач порушує його права на безоплатну приватизацію
орендованої спірної земельної ділянки, передбачені ч. 3 ст. 116 Земельного
кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

Рішенням Червонопопівської сільської ради Кремінського району
Луганської області № 20/13 від 20.10.2004 року ОСОБА_1. згідно до заяви була надана в оренду
земельна ділянка площею 0,50 га., яка розташована в АДРЕСА_1 на термін до
витребування власником будівлі ОСОБА_3. даної земельної ділянки, але не більш
ніж на п'ять років.

На виконання
приведеного рішення, 12.04.2005 року між позивачем та Червонопопівською
сільською радою Кремінського району Луганської області було укладено договір
оренди зазначеної зе­мельної
ділянки. Умовами договору оре­нди
безоплатної передачі земельної ділянки не передбачено.

Вищевказана
земельна ділянка в погосподарській книзі та земе­льно-кадастровій книзі рахувалась за ОСОБА_2., яка
проживала за адресою: АДРЕСА_1 до смерті.

Після смерті
громадянки у 1995 році земельна ділянка декілька періодів використовувалась, як
встановлено судом першої інстанції, її невісткою - ОСОБА_3., крім якої у померлої залишився онук.

Рішенням
Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської об­ласті № 36/9 від 23.03.2006 року
ОСОБА_1. було відмовлено у безоплатній приватизації земельної ділянки площею 0,50 га. для ведення
особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки земельна ділянка надана
згідно тимчасової відмови від користування
ОСОБА_3. - спадкоємиці будівлі за да­ною
адресою.

Рішенням Червонопопівської сільської ради
Кремінського району Луганської області від 11.06.2004 року № 17/8 за заявою
ОСОБА_3. про неможливість обробляти земельну ділянку померлої у 1995 році
матері, розташовану в АДРЕСА_1 та
надання ділянки у користування бажаючим громадянам сільської ради до оформлення
права будівлю, зупинено право користування земельною ділянкою ОСОБА_3.,
АДРЕСА_2 - 0,5 га.

Між сторонами є розбіжності щодо обставин справи, встановлених судом першої
інстанції, відносно припиненя права ОСОБА_3. на
користування спірною земельною ділянкою, у скарзі вказується на
невідповідність висновків суду обставинам
справи, що призвело до неравильного вирішення справи, на порушення норм
процесуального і матеріального права.

Колегія суддів вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією
та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і
відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України “Про місцеве
самоврядування”, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33 якого до повноважень міських рад у галузі земельних відносин
на території міст належить розпорядження землями територіальної громади.

Аналогічне право закріплено п. “а” ст. 12 Земельного
кодексу України від 25.10.2001р.

Відповідно до ст. 116 та 125 цього Кодексу громадяни та
юридичні особи набувають права власності або права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Тобто, відповідач у спірних правовідносинах є суб¢єктом владних
повноважень, на якого Конституцією та Законами України покладені обов¢язки щодо
передання у власність, надання в постійне користування та оренду, продаж, викуп
земельних ділянок, припинення права користування та права власності на ці
земельні ділянки, а також узгодження місць розташування об'єктів на земельних
ділянках.

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про відмову у наданні спірної
земельної ділянки у власність ОСОБА_1., відповідач діяв у спосіб, встановлений
Законом та у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України, з
наступних підстав.

У
відповідності до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, ні
спадкоємцями, ні державою відповідно до ст. 524, ст. 555 ЦК України 1963 року,
право на спадщину ОСОБА_2., яка
проживала за адресою: АДРЕСА_1 оформлено не було, що не зроблено і по теперішній час.

Статтею 335
ЦК України встановлений порядок визнання безхазяйною речі та набуття права власності на безхазяйну річ.

Як
передбачено ст. 116 Земельного Кодексу України, який діяв на час звернення
позивача до відпвідача із заявою про надання у власність спірну земельну
делянку, підставами набуття права на землю було визначено:

Громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Набуття
права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом
передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування.

Безоплатна
передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних
ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних
ділянок із земель
державної і комунальної
власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Передача
земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах
норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Надання
у користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише
після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею
118 цього ж
Кодексу передбачений
порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадинами.

Згідно
до якого, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває
у його користуванні,
подає заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської,
селищної, міської ради
за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення
органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни
- працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, а також пенсіонери
з їх числа,
зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність
земельних ділянок, які
перебувають у постійному користуванні цих
підприємств, установ та організацій,
звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської,
селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації.

Відповідний орган
місцевого самоврядування або орган виконавчої влади
в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних
ділянок у власність
громадянам - працівникам державних
та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ
та організацій, а
також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту
приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна
ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва індивідуальних
гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до
відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева
державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада розглядає
заяву, а при передачі земельної ділянки
фермерському господарству -
також висновки конкурсної
комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл
на розробку проекту її відведення.

Проект відведення
земельної ділянки розробляється
за замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання
цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення
земельної ділянки погоджується
з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами
архітектури і охорони культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна,
Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення
та приймає рішення
про передачу земельної ділянки у
власність.

У
разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому
порядку.

Частиною 1 ст. 120 Земельного Кодексу України
передбачено, що при переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод,
а право користування
- на підставі договору оренди.

Згідно ст.
125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає
після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користуван­ня земельною ділянкою, та його
державної реєстрації.

Право на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і йо­го державної реєстрації.

Відповідно до
ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державни­ми актами. Форми державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до
закону.

Аналізуючи
встановлені обставини та приведені норми права, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних дій
відповідача, оскільки на час звернення ОСОБА_1. із заявою про безоплатну
приватизацію спірної земельної ділянки, на якій знаходиться будинок померлої у
1995 році ОСОБА_2. за
адресою: АДРЕСА_1, правове положення будинку та земельної ділянки визначене не
було, що унеможливлювало передачу спірної ділянки позивачу.

Щодо доводів
апеляційної скарги про порушення Сватівським районним судом Луганської області
процесуальних норм права, а саме вимог ст. 107 КАС України, то вони
спростовуються ухвалою про відкриття провадження у справі Кремінського
районного Луганської області від 03.09.2007 року, тобто провадження у
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1. було вже відкрито.

Щодо
порушення строків повідомлення позивача про розгляд справи, передбачених ст. 35
КАС України, то вони мали місце, але це порушення не призвело до неправильного
вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідач
довів правомірність прийняття рішення,
яке оскаржувалося, відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких
підстав апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята при вірному застосуванні норм процесуального та
матеріального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, доводами апеляційної скарги вони не
спростовуються, а тому не вбачає підстав для скасування постанови.

На підставі
викладеного, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України,
Законом України "Про місцеве самоврядування", ст. 2, ст. 9, ст. 11,
ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від
26.12.2007 року у справі № 2а-64/07
- залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області
від 26.12.2007 року у справі № 2а-64/07 за позовом ОСОБА_1 до Червонопопівської сільської ради Кремінського
району Луганської області про скасування рішення сільради четвертого
скликання тридцять шостої сесії від 23.03.2006 року № 36/9- залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за
наслідками апеляційного провадження
вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції,
а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 30.05.2008 року проголошено повний
текст постанови.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді Г.М.Міронова

Т.Г.Арабей