Справа № 22-а-2167/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Григорова А.М.

Подобайло
З.Г.

За участю секретаря Касян В.Ю.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради Сумської області на постанову Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 17 грудня 2007 року по справі № 2-а-10807 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області,
Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України, третя особа: Конотопське управління
Державного казначейства України в Сумській області, про стягнення недоплаченої
одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі
3602,25 грн., -

В С Т А
Н О В И Л А :

15.02.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської
області, в якому просив стягнути
відповідача на його користь недоплачену одноразову щорічну допомогу як
учаснику бойових дій за період 2002 - 2006 рр. у розмірі 3602 грн. 25 коп.

16.02.2007
року ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області до участі
у справі залучено Контопське відділення Державного казначейства в сумській
області.

29.03.2008
року ОСОБА_1 було подано уточнену
позовну заяву, в якій в якості відповідачів ним вказані Конотопське міське
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради
Сумської області, Міністерство праці та соціальної політики України, Державне
казначейство України, Міністерство фінансів України, третя особа: Конотопське
управління Державного казначейства України в Сумській області. В позові він просив стягнути з Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради
Сумської області на його користь недоплачену одноразову щорічну допомогу як
учаснику бойових дій за період 2002 - 2006 рр. у розмірі 3602 грн. 25 коп.
Зобов'язати Міністерство фінансів України, Державне казначейство України,
Міністерство праці та соціальної політики України перерахувати кошти
Конотопському міському управлінню праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради Сумської області в сумі 3602 грн. 25 коп. для виплати йому.

В
обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він
є учасником бойових дій і відповідно
до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до
5 травня повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Мінімальна пенсія за віком у 2002-2003 р. складала - 47 грн. 30 коп., у 2004р.
- 92 грн. 45 коп., у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р- 359 грн. Фактично йому
було виплачено у 2002 р. - 80 грн., у 2003 р. - 90 грн., у 2004р. - 120 грн., у
2005р. - 250 грн., у 2006 р. - 250 грн.
Сума недоплаченої грошової допомоги
за вказані роки становить 3602, 25 грн.,
у зв'язку з чим останній був змушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник Конотопського
міського управління праці
та соціального захисту населення Денисенко О.М.
проти позову заперечувала. При цьому посилалася на те, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з позовом щодо виплати
вищезазначеної допомоги за 2002-2005 роки. З цих підстав наполягала на відмові
у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в часині стягнення грошової допомоги за 2006 рік
вказала, що відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України, виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Ст. ЗО Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» передбачена виплата щорічної грошової допомоги відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 250 грн. Інших
видатків для виплати зазначеної допомоги на вказаний рік учасникам бойових дій не передбачено, а тому у 2006
році позивачу було правильно виплачено грошову допомогу у розмірі 250 грн.

Міністерство праці та соціальної політики
України, Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України проти задоволенню позовних вимог ОСОБА_1 заперечували.

Конотопське управління Державного казначейства
ГУДКУ у Сумській області при вирішенні даного спору
поклалися на розсуд суду.

17
грудня 2006 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області,
Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України, третя особа Конотопське управління
Державного казначейства України в Сумській області, про стягнення недоплаченої
одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій. Стягнуто з Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської
області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545 грн. та зобов'язано
Міністерства праці та соціальної політики України, Державне казначейство
України, Міністерства фінансів України перерахувати кошти у розмірі 1545 грн.
на вказану виплату. В решті позовних вимог - відмовлено

В
апеляційній скарзі Конотопське міське управління праці та соціального захисту
населення Конотопської міської ради Сумської області просить скасувати вказану
постанову суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову. При цьому посилається на те, що постанова суду
від 17.12.2007 року суперечить нормам чинного законодавства.

Конотопське управління Державного казначейства ГУДКУ у
Сумській області у відгуку на апеляційну скаргу вказало, що прийняття рішення
поданій справі є прерогативою суду.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав :

Судом першої станції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги
встановлені законодавством України (а.с. 7).

За 2002 рік позивачу була виплачена
разова грошова допомога до 5 травня у розмірі
80 грн., за 2003
рік - 90 грн., за 2004 р. - 120 грн., за 2005-2006 роки - по 250 грн. (а.с.29).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» права та пільги для
ветеранів війни і членів
їх сімей, встановлені раніше
законодавством України та законодавством
колишнього Союзу РСР, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і
органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни
передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ч. 2 ст.
19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України. При прийнятті нових законів внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу за
2002 - 2006 роки слід було б виплатити разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як це
передбачено ч. 8 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», а не Законами України «Про державний бюджет» за 2004
-2006 роки, які звужують обсяг прав позивача.

Згідно ст.ст. 99,
100 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

ОСОБА_1 заявив клопотання про проведення обчислення строку звернення до суду з
13.01.2007 року, коли дізнався про порушення своїх прав (а. с. 4). Проте суд
першої інстанції критично оцінив пояснення позивача про дату, коли він дізнався
про такі порушення, оскільки останній отримував щорічну грошову допомогу
своєчасно, заборгованості по виплаті не було. Закони України підлягають
оприлюдненню у встановленому порядку та доводяться до відома всіх громадян
держави. Позивачем не надано
доказів пропуску строку
звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення
вищевказаної допомоги за 2002-2006 роки з поважних причин (тривала
хвороба, виїзд за межі України, відрядження, тощо). Незнання діючого
законодавства не може бути визнано поважною причиною пропущення строку
звернення до адміністративного суду. Про
порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися, коли виплата щорічної
допомоги була йому проведена у меншому розмірі, ніж це передбачено ст.12 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За таких підстав суд першої інстанції дійшов до висновку
про те, що слід задовольнити позовні вимоги щодо стягнення недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2006 рік, а в іншій частині вимог слід відмовити
у зв'язку з пропущенням строку; позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2006 рік, виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога
у кратному розмір до мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 18 статті 17 Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначали кратність
виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за
віком.

При цьому статтею 30 Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» встановлений фіксований розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і складає 250 грн.

Сторонами по справі не
заперечувалось, що у 2006 році позивачеві було виплачено саме 250 грн. як
разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, у 2006 році, на момент
вплати зазначеної допомоги певні положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначають розмір
такої виплати не діяли, оскільки були зупинені Законом України «Про державний
бюджет на 2006 рік», яким одночасно
встановлено розмір такої виплати на 2006 рік.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 19
Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України дії відповідачів по справі не
можуть бути визнані неправомірними, оскільки вони здійснювали виплати на
підставі діючого Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» та не мали повноважень застосовувати зупинені
норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положення Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» рішеннями
конституційного суду України неконституційними не визнавались.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 в цій частині суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про
порушення відповідачами прав позивача та ч.3 ст. 22 Конституції України,
оскільки відповідачі виконували норми
законів, діючих на момент здійснення виплат та своїми діями не звужували права
позивача щодо отримання ним разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах,
встановлених Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Даний висновок суду не ґрунтується на встановлених судом обставинах справи та
нормах права.

За таких підстав постанова суду
першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545 грн. та зобов'язання Міністерства праці
та соціальної політики України, Державне казначейство України, Міністерство
фінансів України перерахувати кошти у розмірі 1545 грн. на вказану виплату
недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог
ОСОБА_1.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202,
ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської
міської ради Сумської області задовольнити.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2007 року по справі №
2-а108/07 в частині стягнення з
Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої
щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545
грн. та зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерство фінансів України, Державне казначейство України перерахувати кошти
у розмірі 1545 грн. на вказану виплату скасувати. В цій частині в позові ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2007 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний
текст постанови виготовлений та підписаний 15 травня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко
О.І.

Судді - підпис Григоров А.М.

підпис Подобайло З.Г.

ВІРНО: СУДДЯ: