Справа № к-5467/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва
від 03 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 травня
2005 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Солом'янської
районної в м. Києві державної адміністрації та Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва, -

встановила:

В жовтні 2004 року директор
приватного підприємства "Керамік" ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку
глави 31-А ЦПК України 1963 року із зазначеною скаргою в якій просив
зобов'язати Солом'янську районну в м. Києві державну адміністрацію усунути
порушення його права, скасувавши розпорядження №1042 від 29.07.2004 року в
частині видачі Сервісному центру "Енікс" дозволу на оренду
нежитлового приміщення по вул. М.Кривоноса, 21.

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник
вказував, що згідно зазначеного розпорядження Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Солом'янського району м. Києва уклало договір оренди з
іншою юридичною особою. Вважав, що перед прийняттям спірного розпорядження про
надання іншій юридичній особі приміщення, яке він орендував, необхідно було
вирішити в судовому порядку питання про виселення існуючого орендара.

Внаслідок таких неправомірних дій
посадових осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського
району м. Києва, які на думку заявника по суті є втручанням у господарську
діяльність ПП "Керамік" та містять ознаки злочину, була повністю
розвалена робота його підприємства, втрачено майно, робота та засоби існування
членів колективу, що призвело до вимушеного звільнення працівників, чим йому
завдано моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Солом'янського районного
суду м. Києва від 03 березня 2005 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 12 травня 2005 року, скаргу ОСОБА_1 було залишено без
розгляду та роз'яснено право на пред'явлення позову на загальних підставах.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі судовими рішеннями,
ОСОБА_1звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою в
порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення
норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, а справу
направити на новий розгляд.

Листом Верховного Суду України від
04.10.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Заслухавши доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до частини 7 статті 2487 Цивільного
процесуального кодексу України (в редакції 1963 року чинній на момент розгляду
справи), суд, встановивши при розгляді скарги наявність спору про право, який
розглядається у порядку позовного провадження, залишає скаргу без розгляду і
роз'яснює заявнику його право на пред'явлення позову на загальних підставах.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

З матеріалів справи вбачається, що приватне підприємство
"Керамік", в інтересах якого звернувся заявник до суду, є самостійним
суб'єктом права, самостійно захищає свої права і несе обов'язки та може
самостійно виступати суб'єктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до вимог законодавства ПП "Керамік"
є юридичною особою та має цивільну правоздатність, яка включає можливість
звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам
підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у
спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

За таких обставин, встановивши, що спірні правовідносини
між сторонами виникли у зв'язку з укладенням договору оренди у сфері
господарської діяльності, тобто наявний спір про право, суд першої інстанції у
відповідності із вказаними вимогами ЦПК України, що діяв на час розгляду
справи, залишив скаргу без розгляду та роз'яснив право на пред'явлення позову
на загальних підставах.

Зазначений висновок суду відповідає вимогам діючого на
час вирішення скарги законодавства, з чим вірно погодилась апеляційна судова
інстанція, доводами касаційної скарги не спростовується, а відтак вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судове рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм матеріального
і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 березня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: