Справа № 2/259
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТ
ИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
21.07.2008 р.

№ 2/259
Окружний адміністративн
ий суд міста Києва у складі: го
ловуючого судді Келеберда В
.І., суддів Літвіновій А.В., Ст
епанюка А.Г. при секретарі суд
ового засідання Мельниковій
Л.В.
за результатами розгляду у
відкритому судовому засідан
ні адміністративної справи

за позовом Заступник
а Генерального прокурора Укр
аїни Кудрявцева В.В.
до Державного комітет
у України у справах націонал
ьностей та релігій
за участю третьої особи, як
а не заявляє самостійні вимо
ги на предмет спору, на сторон
і відповідача: ОСОБА_1
про визнання протиправ
ним та скасування рішення
Обставини справи:
Позов заявлено до Держа
вного комітету України у спр
авах національностей та релі
гій про визнання протиправни
м та скасування рішення Комі
тету від 05.03.08р. № 91-08 про надання
ОСОБА_1 статусу біженця.
Одночасно із зверненням д
о суду позивач заявив клопот
ання про забезпечення позову
шляхом зупинення дії оскарж
еного акту до ухвалення ріше
ння у даній справі. Ухвалою су
ду від 09.07.08р. в задоволенні клоп
отання відмовлено.
В судовому засіданні 16.07.08р. до
участі у справі в якості трет
ьої особи, яка не заявляє само
стійні вимоги на предмет спо
ру, на стороні відповідача за
лучено ОСОБА_1
Обґрунтовуючи адміністрат
ивний позов, представники Ге
неральної прокуратури Украї
ни зазначили, що оскаржуване
рішення прийняте із порушен
ням вимог Закону України «Пр
о біженців», оскільки під час
його прийняття щодо надання
статусу біженця ОСОБА_1, в
ідповідачем не було наведено
конкретних фактів пересліду
вання цієї особи тощо.
Відповідач проти позову за
перечував, мотивуючи прийнят
тя рішення в межах визначено
ї законом компетенції органу
та з урахуванням всіх обстав
ин особової справи громадяни
на Російської Федерації ОС
ОБА_1.
Представник третьої особи
, яка не заявляє самостійних в
имог на предмет спору, на стор
оні відповідача адвокат
ОСОБА_2. надав заперечення н
а адміністративний позов, в я
кому підтримав позицію відпо
відача та зазначив про наявн
ість підстав у ОСОБА_1. щод
о побоювання стати жертвою п
ереслідувань за ознаками пол
ітичних переконань на терито
рії Російської Федерації.
Розглянувши подані докуме
нти і матеріали, всебічно і по
вно зясувавши фактичні обс
тавини, на яких ґрунтується п
озов, оцінивши докази, які маю
ть юридичне значення для роз
гляду справи і вирішення спо
ру по суті, суд, -
ВСТАНОВИВ:
05.03.08р. Державним комітето
м України у справах націонал
ьностей та релігій прийнято
рішення № 91-08 про надання стату
су біженця ОСОБА_1, громад
янину Російської Федерації.
Як вбачається з рішення відп
овідача, статус біженця нада
но відповідно до абзацу друг
ого статті 1 Закону України «П
ро біженців»від 21.06.01р. як особі
, яка має цілком обґрунтовані
побоювання стати жертвою пе
реслідувань за ознаками нале
жності до певної соціальної
групи.
Генеральною прокуратурою
України проведено перевірку
, за результатами якої позива
чем 18.04.08р. принесено протест на
рішення Держкомнацрелігій №
91-08 від 05.03.08р. про надання статус
у біженця.
Згідно вимог ст. 21 Закону Укр
аїни «Про прокуратуру»проте
ст на акт, що суперечить закон
у, приноситься прокурором, йо
го заступником до органу, яки
й його видав, або до вищестоящ
ого органу.
Пленумом Вищого адміністр
ативного суду України ухвале
но постанову від 06.03.08р. № 2 «Про п
рактику застосування адміні
стративними судами окремих п
оложень Кодексу адміністрат
ивного судочинства України п
ід час розгляду адміністрати
вних справ». Відповідно до на
даних рекомендацій, у справа
х щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів в
ладних повноважень адмініст
ративні суди мають перевірят
и, чи прийняті (вчинені) вони: 1)
на підставі, у межах повноваж
ень та у спосіб, що передбачен
і Конституцією та законами У
країни; 2) з використанням повн
оваження з метою, з якою це пов
новаження надано; 3) обґрунтов
ано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення д
ля прийняття рішення (вчинен
ня дії); 4) безсторонньо (неупер
еджено); 5) добросовісно; 6) розсу
дливо; 7) з дотриманням принцип
у рівності перед законом, зап
обігаючи несправедливій дис
кримінації; 8) пропорційно, зок
рема з дотриманням необхідно
го балансу між будь-якими нес
приятливими наслідками для п
рав, свобод та інтересів особ
и і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія); 9) з
урахуванням права особи на у
часть у процесі прийняття рі
шення; 10) своєчасно, тобто прот
ягом розумного строку.
Форми, найменування і поря
док прийняття актів (рішень) д
ержавними чи іншими органами
залежать від місця даного ор
гану в системі відповідних о
рганів та його компетенції і
регламентуються Конституці
єю України, відповідними зак
онами України та положенням
(статутом) про такий орган.
Постановою Кабінету Міні
стрів України від 08.11.06р. № 1575 Держ
авний комітет України у спра
вах національностей та мігра
ції реорганізовано у Державн
ий комітет України у справах
національностей та релігій.
Відповідно до постанови Каб
інету Міністрів України від
21.11.07р. № 1347 «Про внесення зміни д
о Положення про Державний ко
мітет України у справах наці
ональностей та релігій» Держ
комнацрелігій є спеціально у
повноваженим центральним ор
ганом виконавчої влади у спр
авах міграції в межах, визнач
ених законодавством про біже
нців.
У своїй діяльності Держком
нацрелігій керується Консти
туцією України, Законом Укра
їни «Про біженців», Конвенці
єю 1951 року про статус біженців
та Протоколу до неї 1967 року, до
якої Україна приєдналась у 200
2 році без будь-яких застереже
нь та іншими міжнародно-прав
овими актами, які були ратифі
ковані Верховною Радою Украї
ни.
Правовий статус біженця в
Україні, порядок надання, втр
ати та позбавлення статусу б
іженця, державні гарантії за
хисту біженців регулюються К
онституцією України, Законом
України від 21.06.01р. № 2557-ІІІ «Про б
іженців»(далі-Закон), іншими н
ормативно-правовими актами,
а також міжнародними договор
ами, згода на обов'язковість я
ких надана Верховною Радою У
країни. Зокрема до міжнародн
их норм права відносяться Ко
нвенція про статус біженців
1951 року та Протокол про статус
біженців 1967 року (ратифікован
і Законом України від 10.01.02р. № 2942-
ІІІ), якими визначено загальн
і принципи щодо захисту біже
нців.
Відповідно до ст. 1 Закону бі
женець це особа, яка не є гро
мадянином України і внаслідо
к цілком обґрунтованих побою
вань стати жертвою пересліду
вань за ознаками раси, віросп
овідання, національності, гр
омадянства (підданства), нале
жності до певної соціальної
групи або політичних перекон
ань, перебуває за межами краї
ни своєї громадянської належ
ності та не може користувати
ся захистом цієї країни або н
е бажає користуватися цим за
хистом внаслідок таких побою
вань, або, не маючи громадянст
ва (підданства) і перебуваючи
за межами країни свого попер
еднього постійного проживан
ня, не може чи не бажає поверну
тися до неї внаслідок зазнач
ених побоювань.
Статтею 6 Закону встановлен
о повноваження спеціально уп
овноваженого центрального о
ргану виконавчої влади у спр
авах міграції, зокрема прийн
яття рішень про надання, втра
ту і позбавлення статусу біж
енця; координація взаємодії
інших органів виконавчої вла
ди з питань, що стосуються біж
енців; збір та аналіз інформа
ції щодо наявності у країнах
походження біженців умов, за
значених у абзаці другому ст
атті 1 цього Закону.
Відповідно до статті А (2) Ко
нвенції 1951 р. про статус біженц
ів, особа, яка внаслідок обґру
нтованих побоювань стати жер
твою переслідування за ознак
ою належності до певної соці
альної групи чи політичних п
оглядів та знаходиться за ме
жами країни своєї громадсько
ї належності та не може скори
стуватися захистом своєї кра
їни, кваліфікується як біжен
ець.
Законом України від 21.10.99р. р
атифіковано Угоду між Урядом
України та Управлінням Верх
овного Комісара ООН у справа
х біженців та Протокол про до
повнення пункту 2 статті 4 Угод
и між Урядом України та Управ
лінням Верховного Комісара О
ОН у справах біженців. Управл
інням Верховного комісара ОО
Н у справах біженців ухвален
о Керівництво щодо процедур
та критеріїв встановлення ст
атусу біженців, відповідно д
о Конвенції 1951 року та Протоко
лу 1967 року (Женева, 1992 рік).
Відповідно до зазначеного
Керівництва надано загальни
й аналіз поняття «внаслідок
цілком обґрунтованих побоюв
ань стати жертвою переслідув
ань». Так, до елементу «побоюв
ання»відносять субєктивн
ий стан особи її психічний
стан, який повязаний із хар
актеристикою особистості за
явника, а тому зазначається, щ
о висновок про стан у країні-п
оходження не є визначальним.
Субєктивний стан особи вс
тановлюється при особистому
спілкуванні із представника
ми державного органу.
Так, із ОСОБА_1 було прове
дено співбесіди 22.08.07р. та 14.01.08р., з
а результатами яких складено
протоколи та надано висновк
и спеціаліста.
Після встановлення субє
ктивного елементу, відповідн
о до зазначеного Керівництва
, слід дослідити обєктивни
й елемент - «обґрунтовані поб
оювання». Зазначено, що такі п
обоювання повинні ґрунтуват
ися тільки на особистому дос
віді особи, а не досвіду інших
осіб.
Як вбачається з матеріалів
справи та пояснень ОСОБА_1
., які залучені до матеріалів
справи, побоювання третьої о
соби виникли внаслідок його
підприємницької діяльності
, оскільки тиск з боку правоох
оронних органів, на думку О
СОБА_1., влаштовано конкурен
тами бізнесмена з метою неза
конного захоплення підприєм
ства.
Зазначеним Керівництвом в
становлені й інші критерії о
цінки при здійсненні процеду
р розгляду заяви особи щодо н
адання їй статусу біженця.
Як вбачається з наведеного
, відповідачем було вчинено н
алежну перевірку та в межах н
аданої компетенції, а тому за
уваження позивача в цій част
ині визнаються судом безпідс
тавними.
Згідно з пунктом 78 Керівни
цтва з процедур та критеріїв
визначення статусу біженця
УВКБ ООН, належність до певно
ї соціальної групи може бути
першопричиною переслідуван
ь, так як немає впевненості, що
дана група лояльна по віднош
енню до уряду, або так як політ
ичні пріоритети або економіч
на діяльність її членів або с
аме існування даної соціальн
ої групи є перешкодою для пол
ітики уряду.
Згідно з пунктом 53 Керівниц
тва з процедур та критеріїв в
изначення статусу біженця УВ
КБ ООН, заявник може піддават
ися різним впливам, які самі п
о собі не підпадають під визн
ачення поняття "переслідуван
ня" (зокрема, дискримінація в р
ізних формах), в деяких випадк
ах спільно з іншими несприят
ливими факторами (наприклад
загальний стан безпечності в
країні походження). В таких ви
падках різні елементи, разом
взяті, діють на психологічни
й стан заявника таким чином, щ
о вони можуть бути визначені
як претензії повністю обґру
нтовані побоювання переслід
увань на "сукупному ґрунті".

Як встановлено відповідач
ем, на територію України ОС
ОБА_1 прибув легально в черв
ні 2007 року на підставі закордо
нного паспорту громадянина Р
Ф з метою здійснення підприє
мницької діяльності.
Згідно статті 14 Закону Укра
їни «Про біженців»у разі вин
икнення сумнівів щодо достов
ірності інформації спеціаль
но уповноважений центральни
й орган виконавчої влади у сп
равах міграції має право зве
ртатися з відповідними запит
ами до Міністерства внутрішн
іх справ України, Служби безп
еки України, інших органів де
ржавної влади, органів місце
вого самоврядування та об'єд
нань громадян, які можуть спр
ияти встановленню справжнос
ті фактів стосовно особи, осо
бова справа якої розглядаєть
ся.
Так, перевіркою органів вну
трішніх справ не повідомлено
, що цей орган володіє інформа
цією, яка б перешкоджала отри
манню статусу біженця ОСОБ
А_1 відповідно до ст. 10 Закону
України «Про біженців». Пере
віркою Управління Служби без
пеки України у м. Києві повідо
млено, що цей орган не вбачає п
ідстав, які б перешкоджали на
данню статусу біженця громад
янину РФ ОСОБА_1
Відповідно до частини трет
ьої статті 10 Закону України «П
ро біженців»статус біженця н
е надається особі, яка вчинил
а тяжкий злочин неполітичног
о характеру за межами Україн
и до прибуття в Україну з мето
ю набуття статусу біженця, як
що таке діяння віднесено Кри
мінальним кодексом України д
о тяжких злочинів.
До Генеральної прокуратур
и України надійшло клопотанн
я Генеральної прокуратури Ро
сійської Федерації від 03.08.07р. №
81/3-279-07 про видачу ОСОБА_1., в зв
язку з вчиненням цією собо
ю тяжких злочинів та з метою п
ритягнення його до криміналь
ної відповідальності.
Відповідно до статті 62 Конс
титуції України, а також ч.2 ст
.2 КК України особа вважається
невинуватою у вчиненні злоч
ину і не може бути піддана кри
мінальному покаранню, доки ї
ї вину не буде доведено у зако
нному порядку і встановлено
обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов'язаний доводи
ти свою невинуватість у вчин
енні злочину. Обвинувачення
не може ґрунтуватися на дока
зах, одержаних незаконним шл
яхом, а також на припущеннях. У
сі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її
користь.
У відношенні ОСОБА_1. обв
инувальний вирок суду відсут
ній, а тому він не може вважати
ся особою, яка вчинила злочин
.
Чинними актами законодавс
тва України обовязок щодо
доказування встановлення фа
кту про притягнення особи до
кримінальної відповідально
сті на відповідача не поклад
ено. Крім того, правоохоронни
ми органами та органами СБУ н
адано висновок щодо відсутно
сті обставин, які перешкоджа
ють наданню ОСОБА_1 статус
у біженця.
Також суд враховує ті обста
вини, що в силу наведених норм
Держкомнацміграції не наділ
ений повноваженнями щодо над
ання оцінки винуватості чи н
евинуватості особи у вчинено
му злочину.
З іншого боку, позивач не зв
ертався до відповідача з мет
ою прийняття рішення щодо по
збавлення ОСОБА_1. статусу
біженця, а внесений припис пр
окуратури було відхилено на
підставі встановлених факті
в розгляду особової справи т
ретьої особи та правомірност
і прийняття рішення Комітето
м.
Враховуючи викладене, суд п
риходить до висновку, що відп
овідачем повно та обєктивн
о проведено вивчення матеріа
лів особової справи ОСОБА_1
та в межах наданих законом
повноважень прийнято рішенн
я № 91-08 від 05.03.08р. про надання стат
усу біженця громадянину Росі
йської Федерації ОСОБА_1,
відповідно до абзацу другого
ст. 1 Закону України «Про біже
нців», як особі, яка має цілком
обґрунтовані побоювання ста
ти жертвою переслідувань за
ознаками належності до певно
ї соціальної групи.
Відповідно до ст. 3 Закону Ук
раїни «Про біженців»біженец
ь не може бути висланий або пр
имусово повернутий до країни
, де його життю або свободі заг
рожує небезпека через його р
асу, віросповідання (релігію
), громадянства (підданство), н
алежність до певної соціальн
ої групи або політичних пере
конань. Біженець не може бути
висланий або примусово пове
рнутий до країн, де він може за
знати катувань та інших жорс
токих, нелюдських або таких, щ
о принижують гідність, видів
поводження і покарання, або з
якої він може бути висланий а
бо примусово повернутий до к
раїн, де його життю або свобод
і загрожує небезпека через й
ого расу, релігію, національн
ість, громадянство (підданст
во), належність до певної соці
альної групи або політичних
переконань.
Досягнення позитивного е
фекту для суспільного інтере
су шляхом запровадження будь
-якого обмеження права повин
но відповідати чинним актам
законодавства України, а від
повідно до ст. 19 Конституції У
країни органи державної влад
и, органи місцевого самовряд
ування, їхні посадові і служб
ові особи зобов'язані діяти л
ише на підставі, в межах повно
важень та у спосіб, що передба
чені Конституцією та законам
и України, а також відповідно
до міжнародних договорів, зг
ода на обов'язковість яких на
дана Верховною Радою України
.
З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що поз
ов є безпідставним, а тому виз
нається судом таким, що не під
лягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 161-163 КАС Укр
аїни, Окружний адміністратив
ний суд міста Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволен
ні позову повністю.

Заява про апеляційне оска
рження постанови суду подаєт
ься протягом 10 днів з дня її пр
оголошення, а в разі складенн
я постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС Ук
раїни з дня складення в пов
ному обсязі. Апеляційна скар
га на постанову суду подаєть
ся протягом 20 днів після подан
ня заяви про апеляційне оска
рження.

Головуючий суддя
В.І
. Келеберда

Судді

А.В. Літвінова

А
.Г. Степанюк