Справа № К-12954/06
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2008-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого
судді: Костенка М.І.

суддів:
Бившевої Л.І., Брайка А.І., Маринчак Н.Є., Шипуліної
Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Придесення” до Чернігівської міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, за касаційною
скаргою Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції на Рішення
господарського суду Чернігівської області від 26.05.2005р. та Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2005р. у справі №16/96, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005 року Товариство з
обмеженою відповідальністю „Придесення” звернулося до господарського суду
Чернігівської області з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень:
№/0 від 21.03.2005р., яким позивачу визначено до сплати суму
податкового зобов'язання по податку з юридичних осіб-власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та механізмів; №/0 від
21.03.2005р., яким позивачеві визначено до сплати суму податкового зобов'язання
по комунальному податку; №/0 від 21.03.2005р., яким позивачеві
визначено до сплати штрафні санкції за порушення законодавства у сфері
готівкового обігу.

У ході розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги та просив визнати спірні податкові повідомлення-рішення
недійсними.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 26.05.2005р., залишеним без змін Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2005р. у справі №16/96,
позовні вимоги було задоволено частково: визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 21.03.2005р., яким позивачу визначено до
сплати суму податкового зобов'язання по податку з юридичних осіб-власників
транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, та №/0
від 21.03.2005р., яким визначено до сплати суму податкового зобов'язання по
комунальному податку. Податкове повідомлення-рішення №/0 від
21.03.2005р., яким позивачу визначено до сплати штрафні санкції за порушення
законодавства у сфері готівкового обігу, визнано недійсним частково.

Свої рішення суд першої інстанції та апеляційний суд
обґрунтовують тим, що відповідно до ст. 1 Закону України „Про фіксований
сільськогосподарський податок” №320-ХІV від
17.12.1998р. фіксований сільськогосподарський податок сплачується в рахунок,
зокрема, податку з власників
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів; комунального
податку, а тому позивач мав законні підстави не подавати податкову звітність та
не нараховувати зобов'язань із вказаних податків. Також суди вказують на
необґрунтованість тверджень податкового органу про необхідність звітування
працівника позивача ОСОБА_1. у дводенний термін, оскільки він мав право надати
звіт по закінченню відрядження.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, Чернігівська
міжрайонна державна податкова інспекція звернулася із касаційною скаргою, в
якій просить Рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2005р.
та Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2005р. у
справі №16/96 в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В обґрунтування касаційних вимог відповідач посилається
на те, що судами при прийнятті рішень не було з'ясовано обставини, які мають
значення для вирішення справи, а самі рішення прийняті із порушення норм
матеріального права, зокрема, норм ст. 1, 2 Закону України „Про фіксований
сільськогосподарський податок”, ст. 5 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
№2181-ІІІ від 21.12.2000р., п. 2.15 Постанови Правління Національного банку
України „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній
валюті України” №72 від 19.02.2001р.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія
суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, Чернігівською
міжрайонною державною податковою інспекцією було проведено планову перевірку
позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.02.2003р.
по 30.11.2004р., за результатами якої прийнято акт перевірки
№19/23-105-32340118 від 17.03.2005р. На підставі акту перевірки податковим
органом було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№/0 від 21.03.2005р., яким
позивачу відповідно до п.п. „а” п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, ст.ст. 5, 6 Закону України „Про податок з власників
транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів” №1963-ХІІ від
11.12.1991р., відповідно до п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” визначено суму
податкового зобов'язання по податку з юридичних осіб-власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та механізмів у розмірі 401,25 грн., із яких
61,25 грн. - основний платіж, 340 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

№/0 від 21.03.2005р., яким
позивачеві відповідно до п.п. „б” п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України „Про місцеві
податки і збори” №56-93 від 20.05.1993р., п.п. 3.3.1 Інструкції за статистики
чисельності працівників, зайнятих в народному господарстві України,
затвердженої Наказом Міністерства статистики України №171 від 07.07.1995р.
визначено суму податкового зобов'язання по комунальному податку у розмірі 2
702,15 грн., із яких 1 348,10 грн. - основний платіж, 1 354,05 грн. - штрафні
(фінансові санкції);

№/0 від 21.03.2005р., яким до
позивача згідно з п. 2.15 Постанови Правління Національного банку України „Про
затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті
України” №72 від 19.02.2001р., абз. 5 ст.1 Указу Президента України „Про
застосування санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” №436/95 від
12.06.1995р. застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері готівкового
обігу у розмірі 1 069,45 грн.

Як вірно вказують суди при вирішенні справи, Товариство з
обмеженою відповідальністю „Придесення” створено 04.02.2003р. та взято на
податковий облік 07.02.2003р.

01.04.2003р. позивач уклав 285 договорів оренди земельних
ділянок із фізичними особами, державна реєстрація вказаних договорів здійснена
15.05.2003р.

05.08.2003р. позивач подав розрахунок фіксованого
сільськогосподарського податку на 2003 рік.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від
13.11.2003р. у справі
№2-4634, яке набрало законної сили, встановлено факт наявності у
позивача права мати у 2003 році статус платника фіксованого
сільськогосподарського податку та зобов'язано Чернігівську міжрайонну державну
податкову інспекцію зареєструвати позивача в якості платника фіксованого сільськогосподарського податку на
2003 рік. Після прийняття вказаного рішення позивач сплатив повну суму
нарахованого сільськогосподарського податку, що підтверджується матеріалами
справи.

Суди вірно зазначають, що відповідно до ст. 1 Закону
України „Про фіксований сільськогосподарський податок” фіксований
сільськогосподарський податок сплачується в рахунок, зокрема, податку з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів; комунального податку. Тобто, позивач мав
законні підстави не подавати податкову звітність та не нараховувати зобов'язань
із вказаних податків.

Стосовно перевищення строків використання виданої під
звіт готівки, суди обґрунтовано вказують, що згідно з п. 2.15 Постанови
Правління Національного банку України „Про затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті України” видача готівкових коштів під
звіт з каси підприємства на закупівлю сільськогосподарської продукції,
продуктів її переробки та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту (далі
- закупівля сільгосппродукції та заготівля вторсировини), дозволяється на строк
не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі
інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів,
уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо з каси підприємства підзвітній особі одночасно
видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у тому числі й для закупівлі в населення
сільгосппродукції та заготівлі вторсировини), то строк, на який видана готівка
під звіт на ці цілі, може бути продовжено до завершення терміну
відрядження.

Суди дійшли до вірного висновку про необґрунтованість
тверджень податкового органу про необхідність звітування працівника позивача
ОСОБА_1. у дводенний термін, оскільки він мав право надати звіт по закінченню
відрядження, отже, податкове повідомлення-рішення в частині застосування за
вказане порушення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1000 грн. правомірно
визнанню недійсним.

Зважаючи на те, що обставини справи судами першої та
апеляційної інстанції встановлено повно й правильно, норми матеріального та
процесуального права застосовані вірно, колегія суддів вважає, що підстави для
скасування Рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2005р.
та Постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2005р. у
справі №16/96 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
220-1, 224, 232, 234 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу Чернігівської міжрайонної державної
податкової інспекції залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від
26.05.2005р. та Постанову Київського апеляційного господарського суду від
20.07.2005р. у справі №16/96 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та у порядку визначеними
ст.ст. 237 - 239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І.
Костенко

судді: Л.І.
Бившева

А.І. Брайко

Н.Є. Маринчак

Т.М. Шипуліна

Головуючий суддя:
підпис М.І.
Костенко

судді:
підпис Л.І.
Бившева

підпис Н.Є. Маринчак

підпис А.І.
Брайко

підпис Т.М.
Шипуліна

З оригіналом вірно відповідальний секретар О.В.
Прудка