Справа № 2-а-136/2008
Суддя: Бершадська О.В.
Дата ухвалення: 2008-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-136/ 2008 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
травня 2008 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі:
головуючого судді - Бершадської О.В.

при
секретарі - Вяленко Т.Б.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу
за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м. Кіровограді ради
про визнання бездіяльності протиправною , стягнення
заборгованості по щорічній допомозі
на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2008 року
ОСОБА_1 звернувся в
суд із адміністративним позовом
до Управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Кіровської районної
у м. Кіровограді ради про
визнання бездіяльності
протиправною, стягнення заборгованості по щорічній
допомозі на оздоровлення та
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування
вимог зазначав, що він є
учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії і являється
інвалідом другої групи, в зв»язку
з чим перебуває на обліку
у відповідача. Відповідно
до ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796-ХII ( далі Закон №796-Х
) йому передбачено
виплату щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі
п»яти мінімальних заробітних плат. Відповідачем
на його користь було виплачено в періоди
з 2005 по 2007 рік
значно занижені
суми компенсації на оздоровлення , які не відповідають вимогам
ст. 48 Закону №796-Х
. Вважає, що відповідач
повинен йому виплатити
на оздоровлення кошти ,
починаючи з 2005 року по 2007 рік, включно, тобто за три
роки 15 мінімальних
окладів розміром на
момент виплати по
515 грн. кожен, кошти
в сумі - 7 725 грн. В зв»язку
з тим , що відповідачем йому
виплачено 266 грн. 70 коп., залишок коштів
становить - 7 458 грн. 30 коп.,
які і просить стягнути. Крім
того, вважає, що неправомірними діями
відповідача йому завдано
значної моральної шкоди, оскільки
він не міг кожного року використати
недовиплачені кошти для лікування, або ж туристичну поїздку;
в зв»язку із роботою
по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
у нього підвищився
кров»яний тиск , набув гіпертонічної
хвороби, кризовий перебіг,
ВДС, а
тому просить стягнути
із відповідача на його користь - 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, на їх обґрунтування послався
на обставини, які викладені у позовній
заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, про що надав письмові
заперечення. В судовому
засіданні пояснив, що відповідно до ст. 62 Закону України «« Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз»яснення порядку
застосування цього Закону
провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України , рішення якого є
обов»язковими для виконання,
а всі передбачені цим
Законом виплати,
здійснюються за рахунок державного
бюджету. Вказує на те, що
управління не може виходити
за межі бюджетного фінансування.
Крім того, вважає, що позивачем
пропущено строк звернення
до суду, який визначений
в ст.99 КАС
України.

Заслухавши сторони, з»ясувавши
обставини справи та
перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтовували свої
вимоги та заперечення по
справі, вивчивши матеріали
справи , суд вважає , що позов
підлягає задоволенню частково, із наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов»язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб , що
передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно
до частини 4 статті 48
Закону №796-ХII ,
щорічна допомога інвалідам другої групи
виплачується у розмірі п»яти
мінімальних заробітних плат.
При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати ( абзац 7 частини 4
статті 48 Закону №796-Х ).

Із змісту
ст.1 Закону України « Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796- ХII, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48
Закону №796- Х , а навпаки, статтею 2
Закону №372- передбачено
обов»язок Кабінету Міністрів
України здійснювати застосування
цих норм.

Встановлено, що
позивач має статус
учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії та є інвалідом
другої групи ( а.с. 3) , в зв»язку з чим
перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м. Кіровограді ради .

Згідно листа
від 19.02.2008 року №591
позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за
період з 2005 року
по 2007 рік, включно
в розмірі - 266 грн.
70 коп. ( а.с. 4).

Щорічна допомога
на оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами соціального захисту
населення. У разі виникнення права
на щорічну допомогу з різних
підстав, передбачених ч.4 ст. 48
Закону №796-Х, надається
одна із них, за вибором особи ( ч.5 ст. 48
із змінами внесеними згідно із
Законом №563-15 від
25.03.1999 року, № 2638-3
від 11.07.2001 року).

Законом України
№2285- IV від
23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати з січня 2005 року був
встановлений у розмірі - 262 грн,
з 01.04.2005 року - в
розмірі - 290 грн., з
липня 2005 року - 310 грн.,
з вересня 2005 року- 332 грн.

Законом
України №3235- IV від
20.12.2005 року розмір
мінімальної заробітної плати з січня 2006 року
встановлений у розмірі
- 350 грн. на місяць, з
липня 2006 року- 375 грн.

Законом
України від 15.03.2007 року було
встановлено розмір мінімальної
заробітної плати з січня 2007
року- 400 грн. на місяць,
з квітня 2007 року- 420 грн., з липня 2007 року - 440 грн. та з жовтня
2007 року - 460 грн.

Зазначені
нормативні акти свідчать
про те, що розмір мінімальної заробітної
плати зростав кожен
наступний рік. При цьому,
дані закони не містили
обмежень щодо застосування
ст. 48 Закону №796-ХII.

Таким
чином, при вирішенні поставленого
перед судом питання , слід керуватись не Постановою КМУ №836, а саме ст. 48 Закону
№796-ХII та
вищевказаними Законами України .

Тобто,
відповідач по справі повинен
був виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за
2005 рік та
2007 рік, включно, виходячи
із суми мінімальної
заробітної плати на момент
виплати.

Щодо
стягнення сум на
оздоровлення за 2006 рік, то , оскільки дія
абзацу другого частини
четвертої статті 48
Закону №796-ХII було зупинено
на 2006 рік , в частині виплати
компенсацій і допомоги в розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України
від 20.12.2005 року №3235-
, тому правові
підстави для стягнення
матеріальної допомоги за
даний рік відсутні.

В своїх запереченнях на позов
та і в судовому
засіданні представник відповідача
вказував, на порушення
позивачем строків звернення
до суду за захистом своїх
прав, вважав, що до
даних правовідносин застосовується
річний строк, як вказано
у статті 99
КАС України.

Судом
ставилось на обговорення питання
щодо поновлення позивачу
строку на звернення
з вимогами про стягнення такої
допомоги за 2005 рік ,
однак сторона позивача
вказала, що строк
звернення ним не порушено.

Проте, частиною 2
статті 99 КАС України визначено, що для звернення
до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який , якщо не
встановлено інше, обчислюється
з дня коли особа
дізналася або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, суд
вважає необхідним відмовити
позивачу в частині
позову , а саме щодо стягнення з
відповідача на його користь
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік,
так як позивачем пропущено
строк звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав.

Враховуючи
Рішення Конституційного
Суду України від
09.07. 2007 року №6-рп про визнання
не конституційними деяких положень
ЗУ « Про державний
бюджет України на 2007 рік» ,
задоволенню підлягають вимоги
позивача щодо стягнення
такої допомоги за 2007 рік,
при цьому суд вважає, що строк
звернення позивачем не
пропущений. Для розрахунку
необхідно прийняти розмір
мінімальної заробітної плати ,
який діяв за
останній місяць 2007
року , тобто : 460 грн.(
розмір мінімальної заробітної плати
з жовтня 2007 року) х 5
- 120 грн .(
сплачено позивачу в
2007 року, відповідно до
поданої довідки) = 2 180 грн.

Щодо вимог
позивача про стягнення із відповідача- 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд
вважає необхідним відмовити, так як
дане відшкодування не
передбачено нормою закону по даним
вимогам.

Судові
витрати компенсувати за рахунок
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3,16, 19 Конституції України, ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Рішенням Конституційного
Суду України від
09.07. 2007 року №6-рп про визнання
не конституційними деяких положень
ЗУ « Про державний
бюджет України на 2007 рік»,
ст. ст.10-11, ст.90, 99,
160-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м.Кіровограді
ради про визнання бездіяльності протиправною , стягнення
заборгованості по щорічній допомозі
на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління
праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м. Кіровограді ради
щодо невиплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на
оздоровлення - протиправними.

Стягнути із
Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м. Кіровограді ради
на користь ОСОБА_1 - 2 180 грн. в
рахунок недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2007 рік.

Щодо позовних
вимог ОСОБА_1 про
стягнення щорічної допомоги
на оздоровлення за
період 2005 року , 2006
року та відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2 000 грн. - відмовити.

Судові витрати
компенсувати за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова може
бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний
строк з дня
її проголошення заяви про
апеляційне оскарження , а в разі
складення постанови у
повному обсязі відповідно
до ст. 160 КАС України- з дня складення
в повному обсязі, тобто із 30 травня
2008 року. Апеляційна скарга
на постанову суду
першої інстанції подається протягом 20
днів після подання
заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя підпис
О.В.Бершадська

Згідно
з оригіналом:

Суддя Кіровського
районного

суду
м. Кіровограда:
О.В.Бершадська