Справа № 22-а-3094/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем
України

20 травня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-3094/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі за участю: представника позивача представника
відповідача

Шаптала Н.К., Колеснік І.В. Агейченковій К.О. ОСОБА_2 Козлової В.В.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної
державної адміністрації

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

від

23 листопада 2007 року

по справі

№ 2-а-4467/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської районної
державної адміністрації

про

стягнення недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 - 2007
роки, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача недоотриманні
суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2007 роки, у загальному розмірі
7941,50 грн., пеню у розмірі 5006,46 грн., компенсацію за заподіяння моральної
шкоди у розмірі 15000 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2007 р. позов задоволено
частково, на користь позивача стягнуто недоотримані суми на оздоровлення за
2002-2005, 2007 роки в розмірі 5081 грн.
50 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, його визнано інвалідом 3
групи, у зв'язку з чим позивач користується правами та пільгами, передбаченими
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2002-2005, 2007 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону
передбачає щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: при
виплаті допомоги за 2002 рік - 165 грн., при виплаті за 2003 рік - 205 грн.,
при виплаті за 2004 рік - 237 грн., при виплаті за 2005 рік - 332 грн., при
виплаті за 2007 рік - 400 грн. Судом встановлено, що відповідачем позивачу щорічна
допомога на оздоровлення сплачувалась таким чином: допомога за 2002 рік - 21,50
грн.; за 2003 рік - 21,50 грн.; за 2004 рік - 21,50 грн.; за 2005 рік - 90
грн.; за 2006 рік - 90 грн.; за 2007 рік - 120 грн.

Таким чином, судом було встановлено,
що фактично за період з 2002-2005, 2007 роки відповідачем було недоплачено
позивачу суму щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5081,50 грн.

Суд відмовив в задоволені позовних
вимог в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2000, 2001 роки,
оскільки, у позивача на той час не було право на отримання такої допомоги.

Суд відмовив в задоволені позовних
вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у зв'язку з тим, що дія Закону №
796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена. Також суд відмови в
задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та моральної шкоди
за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р.
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. Крім того, відповідач наполягав на застосуванні
ст.ст. 99, 100 КАС України стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду
з позовом.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Позивач до апеляційного суду за
викликом не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач
віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, його визнано інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам
2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2002
рік - 21,50 грн.; за 2003 рік - 21,50 грн.; за 2004 рік - 21,50 грн. у
відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи»; за 2005 рік - 90 грн.; за 2006 рік - 90 грн.; за 2007 рік - 120
грн. у відповідності до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені розміри мінімальної
заробітної плати, яка при виплаті позивачу допомоги за 2007 рік становила 400
грн., а не постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірі у розмірі 120 грн. за 2007 рік, -
суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної
адміністрації на корить позивача допомогу на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 1480 грн.

Проте
висновки суду першої інстанції щодо стягнення з управління на користь позивач
допомоги на оздоровлення за 2002-2005 роки, колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

В суді
першої інстанції (зокрема, а.с. 72) та в апеляційній скарзі відповідач
наполягав на застосуванні судом наслідків пропуску строку звернення до суду,
передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України.

З позовом до суду ОСОБА_1
звернувся у вересні 2007 року, в той час як вимоги цієї особи стосуються
виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2002,2003,2004,2005
роки, які була здійсненні у серпні
2004р., квітні 2004р., червні 2005р. та у березні 2006 відповідно.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виплата допомоги на оздоровлення є щорічною, тому про
порушення свого права, якщо позивач вважав своє право порушеним, він міг
дізнатися при виплаті допомоги за відповідний період. Незнання законодавства не
є поважною причиною пропуску такого строку. Будь-яких поважних причин для
поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому
пропуск такого строку є підставою для відмови в задоволені позову.

Враховуючи, що відповідач наполягає на застосуванні
положень ст. 100 КАС України , а позивач не зазначив суду ніяких поважних
причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку,
що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду без поважних
причин, а тому вважає необхідним відмовити ОСОБА_1
у задоволенні позову в частині визнання дій Управління
праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації
неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2002-2005 роки.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до частково
неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської районної
державної адміністрації - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23
листопада 2007 року у справі за №
2-а-4467/07 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної державної
адміністрації в частині стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 роки у розмірі 3601 грн. 50 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог
до Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної
державної адміністрації, в частині стягнення недоотриманої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 роки у розмірі 3601
грн. 50 коп.

В іншій
частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2007 року у справі за № 2-а-4467/07 - залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем
України

(вступна та резолютивна частини)

20
травня 2008 року м.
Донецьк

справа
№ 22-а-3094/08

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі за участю: представника позивача представника
відповідача

Шаптала Н.К., Колеснік І.В.
Агейченковій К.О. ОСОБА_2Козлової
В.В.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації

на постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

23 листопада
2007 року

по справі

№
2-а-4467/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації

про

стягнення
недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 - 2007 роки, -

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації - задовольнити частково.

Скасувати постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2007 року у справі за № 2-а-4467/07
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної
адміністрації в частині стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 роки у розмірі 3601 грн. 50 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, в частині стягнення
недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 роки
у розмірі 3601 грн. 50 коп.

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2007 року у справі за № 2-а-4467/07 - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
в разі складання в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: