Справа № К-18110/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

головуючого: Бутенка В.І.,

суддів: Сороки М.О.,

Штульмана І.В.,

Лиски
Т.О.,

Панченка О.І.,

розглянувши в порядку
письмового провадження адміністративну
справу

за касаційною скаргою Замкової виправної
колонії №58 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12
березня 2003 року і ухвалу
апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2003 року у справі

за позовом ОСОБА_1до Замкової
виправної колонії №58 в Хмельницькій області про виплату вихідної допомоги,

встановила:

У лютому 2003 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
20.12.2001 року був звільнений зі служби з органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої
системи. При обчисленні вихідної допомоги йому було враховано 2/24 щомісячної
100% надбавки, що становила 27 грн. 42 коп.
Зазначав, що виплачена йому вихідна допомога за своїм розміром є значно меншою,
ніж це передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ». Вважав,
що виплата повинна бути визначена з розрахунку щомісячної 100% надбавки, яка становить 329 грн. Тому просив
суд зобов'язати відповідача стягнути на його користь недоплачену суму грошової
допомоги, яка на його думку складала 4222 грн. 26 коп.

Рішенням
Ізяславського районного суду від 12 березня 2003 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2003 року, позов
задоволено. Стягнуто з Замкової
виправної колонії №58 на
користь ОСОБА_1 4222 грн. 26 коп.
вихідної допомоги. Стягнуто з відповідача 51 грн. державного мита.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того,
що відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992
р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні
з військової служби або з органів внутрішніх справ” (далі - Постанова) пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення - відповідних окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та
відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою
штатною посадою, займаною перед звільненням.

Згідно п. 10 Постанови
військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з
військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за
віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах)
виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Встановлено, що розмір грошового
утримання ОСОБА_1за останній місяць роботи складав 898 грн.53 коп., в тому
числі 100% надбавка в сумі 329 грн.

Висновок суду про те, що одноразова
вихідна допомога ОСОБА_1
обчислена з частковим врахуванням 100
% надбавки та до неї не враховано 301
грн. 59 коп. (329 грн. - 27 грн. 41 коп.), а тому недоплачена сума підлягає
стягненню на користь позивача, відповідає фактичним обставинам справи.

З таким висновком
погодився суд апеляційної інстанції і доводи касаційної скарги його не
спростовують.

З огляду на те, що суди першої і апеляційної інстанції не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень, ці судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись
ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Замкової виправної колонії №58
залишити без задоволення, а рішення
Ізяславського районного суду від 12 березня 2003 року і ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 24 липня 2003 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав,
у строк та у порядку, визначених ст.ст. 236-239 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

відповідальний секретар:
Єрко С.М.