Справа № 22-а-11320/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегія суддів:

головуючого - судді Бараненка І.І.,

суддів: Маслія В.І.,

Саприкіної І.В.,

при секретарі судового засідання -
Калініній Л.М.,

за участю: представника позивача - Вороніна В.О. та представника
відповідача - Геги В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду від 30
листопада 2007 року в адміністративній справі №6/112-25/45 за позовом ВАТ
«Лізингова компанія «Украгромашінвест» до ДПІ у Солом'янському районі міста
Києва про визнання недійсними податкових вимог та податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2007 року
позовні вимоги ВАТ «Лізингова компанія «Украгромашінвест» до ДПІ у
Солом'янському районі міста Києва задоволено. Визнано недійсними: податкові повідомлення-рішення
від 06.08.2004р. №7/0; №/0; №/0; №/0;
№/0. першу податкову вимогу від 31.08.2004р. №1/3367 та другу
податкову вимогу №2/3676 від 12.10.2004р.

Приймаючи рішення суд застосував до спірних правовідносин норми ст.ст.1, 4,
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», ст.ст.1, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.1, 3
Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і
на підставі зазначених норм права задовольнив позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням ДПІ
у Солом'янському районі міста Києва подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2007 року і
прийняти нове судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на норми ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.9
Закону України «Про систему оподаткування», ст.11 Закону України «Про Державну
податкову службу в Україні», положення Указу Президента України «Про деякі
заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», інші норми права.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення і
апеляційної скарги, пояснення представника відповідача в підтримку вимог
апеляційної скарги, заперечення представника позивача та, перевіривши доводи
апеляції і заперечень на неї наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДПІ у Солом'янському районі міста
Києва задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог Указу Президента України «Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької діяльності» №817/98 від 23.07.1998р., Наказу ДПА
України «Про затвердження методичних
вказівок по організації порядку адміністрування відшкодування ПДВ» №375 від
01.08.1998р. та Наказу ДПА України «Щодо здійснення ефективного контролю за
правомірністю відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість юридичним
особам» Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі міста Києва
було проведено позапланову документальну перевірку фінансово-господарської
діяльності ВАТ «Лізингова компанія «Украгромашінвест» з питань правильності обчислення та своєчасності внесення
до бюджету сум податку на додану вартість за результатами якої складено акт.

Як зазначено в акті, ВАТ «Лізингова компанія «Украгромашінвест» не надано
документів на підтвердження правомірності коригування податкових зобов'язань,
правомірність формування податкових зобов'язань та податкового кредиту по
податкових деклараціях з податку на додану вартість у періодах, що
перевірялися.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами
згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Оскільки за змістом вказаної норми витрати по сплаті податку не включаються
до складу податкового кредиту лише у разі відсутності податкової накладної,
інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті
податку цією нормою не передбачено, колегія суддів погоджується з висновками
суду першої інстанції про спростування висновку перевірки про документальне не
підтвердження сум ПДВ, що віднесені позивачем до податкового кредиту, оскільки
даний висновок спростовується наданими до справи копіями документів.

Відповідно до п.п.7.7.1 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового
зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Оскільки судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про
невідповідність висновків акту перевірки фактичним обставинам справи, то
висновок відповідача про завищення суми бюджетного відшкодування, а також
прийняття першої та другої податкових вимог є безпідставними.

Відповідно до п.п.1.7 п.1 Порядку оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 10.08.2005р. №327, факти виявлених
порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті
невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність
зазначених фактів. Проте, в акті дані вимоги Порядку не виконані, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності висновків, зроблених
відповідачем, що не спростовується твердженнями апеляційної скарги.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм
правовідносини і, всупереч доводам апелянта, правильно застосував норми
матеріального права, обґрунтовано задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що окружний адміністративний суд міста Києва правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі
міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 листопад 2007 року в адміністративній справі
№6/112-25/45 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
підпис
І.Бараненко

Судді:
підпис В.Маслій

підпис І.Саприкіна

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 23 ЧЕРВНЯ 2008 РОКУ