Справа № 22-а-253/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегія суддів:

головуючого - судді Бараненка І.І.,

суддів: Маслія В.І., Саприкіної І.В.,

при секретарі судового засідання -
Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 13 березня 2007 року в адміністративній справі
№2-а-603/07 за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України у місті
Білій Церкві про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13
березня 2007 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня
2007 року і задовольнити позовні вимоги.

У запереченнях на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у
місті Білій Церкві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня
2007 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи та, перевіривши доводи
апеляції та заперечень на неї наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірах 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за
межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів, зокрема, ІІ групи інвалідності, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом
Міністрів України.

В свою чергу, у постанові Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року
№1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» зазначено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до
ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткової пенсії,
передбаченої вказаним законом, проводиться виходячи з розміру 19 гривень 91
копійка.

Частиною 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що у разі
збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму. Вказані норми набули чинності 31 жовтня 2006 року.

Роз'яснення порядку застосування цього Закону відповідно до вимог ст.62
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» провадиться у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Оскільки у спірний період Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення
про підвищення розміру пенсій пенсіонерам вказаної категорії, тому у
відповідача не було законних підстав для проведення перерахунку пенсії та
додаткової пенсії позивача.

Застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком,
суперечать вимогам ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно яких мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, вимога позивача та доводи апеляційної скарги стосовно
того, що базова мінімальна пенсія за віком при нарахуванні пенсії на підставі
ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна визначатись згідно із законами
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про
Державний бюджет України на відповідний рік не беруться до уваги колегією
суддів, оскільки це суперечить чинному законодавству, що підлягає застосуванню
до спірних правовідносин та, оскільки немає правових підстав для перерахунку
пенсії у бік збільшення на підставі зазначених нормативно-правових актів.

Суд першої інстанції правомірно також відмовив позивачу у задоволенні його
вимоги щодо зобов'язання відповідача з 01.07.2006 року провести перерахунок
доплати згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї
заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на
2006 рік».

Так, ч.2 ст.39 вказаного Закону в редакції, що діяла на момент подання
позову, встановлено, зокрема, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають
в зоні посиленого радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті,
тобто, у розмірі однієї заробітної плати. Однак, дію ч.2 даної статті в частині
виплати компенсації і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було
зупинено на 2006 рік, а Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік.

Дійсно, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп
по справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України визнано
таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема, п.30
ст.71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України»
акти визнані такими, що не відповідають Конституції України
(неконституційними), оголошуються нечинними і втрачають чинність з дня
прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, дію ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновлено з 9
липня 2007 року, адміністративний позов був поданий у грудні 2006 року, а
постанова, що оскаржується, прийнята Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області у березні 2007 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у
перерахунку пенсії, додаткової пенсії та доплати за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю позивачу відповідач діяв в межах наданої
компетенції у відповідності до вимог законодавства та не порушив права, свободи
та законні інтереси позивача, постанова Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 13 березня 2007 року є законною, а доводи апеляційної
скарги необґрунтованими.

Відповідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 199, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13
березня 2007 року в адміністративній справі №2-а-603/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ В.Маслій

__________________
І.Саприкіна

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО
У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 16 ЧЕРВНЯ 2008 РОКУ