Справа № 10/110
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

12.06.2008 р.
№
10/110

За
позовом

ОСОБА_1

до

Головного
управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про

перерахунок
пенсії

Суддя
Ковзель П.О.

Секретар
Сулім А.В.

Обставини справи:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною
бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, визнати
право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення на 30%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006, зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії і виплатити
недораховану суму та в подальшому розраховувати та виплачувати пенсію.

12.06.2008
позивач звернувся до суду з клопотанням про уточнення позовних вимог, в якому
просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві
виплатити різницю між належною та фактично отриманою сумою грошової надбавки до
пенсії як дитині війни за період з 01.01.2006 по 01.01.2008.

В
обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є “дитиною війни” в розумінні
Закону України “Про соціальний захист дітей війни” і має право на пільги,
передбачені цим Законом. Зокрема, посилаючись на статтю 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”, позивач зазначив, що він має право на отримання
щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивач
також вказав, що бездіяльність відповідача грубо порушила його законні права,
позбавила права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, що
свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив,
письмових заперечень суду не надав.

На підставі
ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 12.06.2008 проголошено вступну та
резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі
відкладено на 17.06.2008, про що повідомлено сторонам після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши
подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Примаков
В.К., 1940 року народження знаходиться на обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в м. Києві і
отримує пенсію за віком.

На
своє звернення до відповідача щодо отримання доплати до пенсії в сумі 30% від
мінімальної пенсії за віком позивач отримав лист від 29.12.2007 №33861/12, яким
позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Як
видно з матеріалів справи, у період з 01.01.2006 по 31.12.2007 нарахування та
виплата позивачу доплати до пенсії в сумі 30% від мінімальної пенсії за віком
відповідачем не здійснювалась.

Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Згідно
зі ст. 1 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” дитиною війни є
особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945
року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно
до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” (в редакції, що
діяла у період з початку 2006 року по кінець 2007 року) дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Позивач
є дитиною війни в розумінні Закону України “Про соціальний захист дітей війни”,
що не заперечується відповідачем, а відтак, на нього повністю розповсюджуються
всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України “Про соціальний
захист дітей війни”, в тому числі й право на підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно
до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У
справі “Кечко проти України” Європейський Суд з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справа №1-29/2007 №6-рп/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" пункту 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік
дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з
урахуванням статті 111 цього Закону.

Правовідносини,
що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії
основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє
державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та
інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home
Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності
означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті,
який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу
пов'язана з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що
держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили
певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка дітей війни,
така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони
відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без
завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом
публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно
до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Як
зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №
8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового
утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають
матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її
існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і
ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.

Враховуючи
те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим
статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального
захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії, встановленої ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно
ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно
до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею
72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач
не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності
своєї бездіяльності.

Дослідивши
обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до
висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно
до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка
не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2006 по 01.01.2008
нарахування та виплату доплати Примакову Володимиру Костянтиновичу як дитині
війни відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни»у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

3. Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

П.О. Ковзель