Справа № 2а-215/2007
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2007-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-215 2007р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2007 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Борисюк Л.П.

при секретарі -
Котенко B.C. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у
м.Києві державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в червні 2007 року звернулась до суду з вищеназваним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 3227 грн.
80коп.

При цьому зазначала, що вона евакуйована внаслідок аварії на ЧАЕС, являється інвалідом 3 групи, що її захворювання,
пов»язане з Чорнобильською катастрофою.

Згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» евакуйованим із зони відчуження у 1986 році виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних
заробітних плат, вона ж за 2003, 2004 та 2005 роки отримала значно нижчу
допомогу ніж передбачено Законом
(15,70грн.+21,50грн.+90грн.). З приводу недоплати щорічної допомоги на оздоровлення вона в 2007 році звернулась з заявою до відповідача, однак отримала відповідь, що підстав для
перерахунку допомоги немає, тому звертається до суду.

В судовому засіданні підтримала
позов.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної
адміністрації заперечувала проти позову, посилаючись на те, що вони є
неналежними відповідачами по справі, оскільки
зазначені соціальні виплати здійснює Київський
міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, також зазначила, що позивачка при розрахунку допомоги невірно
вказала мінімальну заробітну плату, яка протягом року змінюється, тим самим
завищила суму розрахунку.

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат також заперечувала проти позову посилаючись на те, що їх центр здійснює виплату соціальної допомоги та інших грошових виплат за розпорядженнями та
списками, які надходять від органів
праці та соціального захисту населення і, що позивачці виплачена зазначена допомога у розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 за 2003 та 2004 роки в сумі по 15грн. 70коп., а за 2005 рік у
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 в сумі 90грн. і, що підстав для перерахунку зазначених
виплат не вбачає.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи, першої категорії.

З 12 липня 2004 року її визнано інвалідом третьої групи, інвалідність пов»язана з наслідками Чорнобильської
катастрофи .

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої
групи -

2

чотири мінімальних заробітних плат,
евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні
заробітні плати. Розмір заробітної плати визначається на момент виплати.

У вересні 2003 року та листопаді 2004 року Управління виплатило ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі по 15 грв.70 коп., установлену постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року
№836 « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в жовтні
2005 року - 90 грв. згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ».

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні
обов»язки громадянина.

Таким чином аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи із загальних засад пріоритетності Законів
України над урядовими нормативно-правовими
актами, суд приходить до висновку про обґрунтованість
заявлених вимог і стягує з Управління праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації на користь
позивачки 2288 грв.60коп., виходячи з розрахунку представника Управління,
оскільки позивачка допустила неточності при розрахунку
недоотриманих сум, про що підтвердила в судовому засіданні.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст.19,92 Конституції України,
ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.17,18,19,159-163
КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Управляння праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації
(03148 м.Київ вул. Гната Юри, 14-6, р/р
1156 УДК м. Києва, МФО820019, ) на
користь ОСОБА_1 2288 ( дві тисячі двісті вісімдесят
вісім) грв. 60 коп. та 51 грн. судового збору на користь держави.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.