Справа № 22а-605/2007
Суддя: Славгородська Н.П.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-605/07 Головуючий
апеляційного суду Славгородська Н.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі: головуючого - Славгородської Н.П., судців:
Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я., при секретарі Танцуріній С.М., за участю:

·
позивачаОСОБА_1,

·
представників відповідачів Євченка В.О., Кузьміної О.В.,
Галинтовської О.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу

за апеляційними
скаргами

Миколаївської
обласної державної адміністрації(далі -
Миколаївська ОДА) і

управління
Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі - управління

ПФУ у Миколаївській
області) на постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2007 року за позовом ОСОБА_1до Миколаївської ОДА і
управління ПФУ у Миколаївській області про видачу грошової винагороди,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 р.ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської ОДА і управління
ПФУ у Миколаївській області про видачу грошової винагороди.

Позивач
посилався на те, що займав посаду завідуючого сектором юридичного відділу
апарату Миколаївської ОДА і має право на отримання грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах державної влади і зразкове виконання
трудових обов'язків у відповідності до Порядку видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове
виконання трудових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 24 лютого 2003 р. № 212. Його заява
Миколаївською ОДА не була задоволена.

Посилаючись на
викладене, позивач просив зобов'язати Миколаївську ОДА видати йому грошову
винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, а
управління ПФУ у Миколаївській області -
включити її в розділ П довідки про заробіток, який враховується при
обчисленні пенсії.

Постановою
Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2007 р. зобов'язано Миколаївську ОДА розрахувати та
видати ОСОБА_1. грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, а управління ПФУ у Миколаївській області - включити її в
заробітокОСОБА_1, який враховується при обчисленні пенсії.

В апеляційних
скаргах:

- Миколаївська
ОДА просить скасувати постанову суду і ухвалити нову

2

постанову про
відмову в задоволенні позовуОСОБА_1, посилаючись на
порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам
справи;

- управління
ПФУ у Миколаївській області просить скасувати постанову суду в
частині зобов'язання його
включити грошову винагороду
за сумлінну безперервну працю в
заробітокОСОБА_1, який враховується при обчисленні пенсії, посилаючись на
неправильність застосування судом норм матеріального права.

В запереченнях
на апеляційні скарги позивач вважає доводи скарг такими, що не відповідають
нормам законодавства.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи,ОСОБА_1 з 1992
року безперервно працював в державних органах на посадах державних службовців.
З 1 січня 1996 р. працював у Миколаївській ОДА. Розпорядженням голови ОДА від
28 серпня 2006 р. № 133-рк позивач звільнений з посади головного спеціаліста
юридичного відділу апарату з 28 серпня 2006 р. у зв'язку з досягненням ним
граничного віку перебування на державній службі. За вказаний період роботи він
не мав порушень трудової дисципліни, а сумлінно виконував свої обов'язки і мав
заохочення.

Задовольняючи
позовні вимогиОСОБА_1, суд виходив з наявності у позивача права на отримання
грошової винагороди державного службовця згідно ст. 34 Закону України
„Про державну службу" і необґрунтованості відмови у виданні цієї
винагороди, яка підлягає врахуванню при обчисленні пенсії позивача.

Між тим, з
такими висновками не можна погодитися, оскільки вони не відповідають обставинам
справи і ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України
„Про державну службу", на яку послався суд, передбачено видачу державним
службовцям за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове
виконання трудових обов'язків грошової винагороди, розмір та порядок видачі
якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В постанові
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 р. № 212 Про затвердження
Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків (далі - Порядок)
установлено, що витрати, пов'язані з видачею зазначеної грошової винагороди,
здійснюються у межах коштів, передбачених на утримання відповідних органів
державної влади.

Згідно пунктів 2, 3 Порядку в
редакції постанови KM
№ 1563 від 2
жовтня 2003 р.
грошова винагорода видається один раз на п'ять років у межах асигнувань на
оплату праці, передбачених у державному бюджеті для відповідних органів
державної влади.

Виходячи із
зазначених нормативних актів, грошова винагорода не відноситься до обов'язкових
виплат, таких як посадовий оклад, доплата за ранг, надбавка за вислугу років, і
надання її є правом власника або уповноваженого ним органу.

Не можна
погодитися в даному разі з посиланнями суду на статті 11, 33 Закону України
„Про державну службу", оскільки дані норми не регулюють питання про
виплату грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю.

Як вбачається з
матеріалів справи, кошторисом на 2006
р. Миколаївської ОДА не передбачались видатки на грошову винагороду
державним службовцям згідно Порядку (а.с. 17-19),
а тому Миколаївська ОДА не мала можливості видати таку винагороду не тільки
позивачу, а й іншим державним службовцям.

3

Крім того,
позивач звернувся до суду з даним позовом 10
жовтня 2006 p., тобто після
звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, тоді як грошова винагорода
видається державним службовцям під час роботи.

Враховуючи викладене,
у відповідності до п. п. 3, 4
ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про
відмову в задоволенні позовуОСОБА_1

Керуючись
статтями 195,202, 207 КАС
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні
скарги Миколаївської обласної державної адміністрації і управління Пенсійного
фонду України у Миколаївській області задовольнити.

Постанову
Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2007
р. скасувати {ухвалити нову постанову.

В задоволенні
позову ОСОБА_1до Миколаївської обласної державної адміністрації і управління
Пенсійного фонду України у Миколаївській області про видачу грошової винагороди
відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом одного місяця
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України.