Справа № 2а-3/2008
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2008-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2008 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді С.М.
Іванова

при секретарі О.О.
Богдан

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне
управління праці та соціального захисту населення обласної державної
адміністрації Дніпропетровської області та Міністерство праці та соціальної
політики України, про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. До початку розгляду
справи по суті позивач позовні вимоги уточнив, доповнивши останні, в яких
просить суд визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту
населення виконкому Інгулецької
районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови у виплаті одноразової
допомоги на оздоровлення за 2005, 2006, 2007 роки в розмірах передбачених ст.
48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та стягнути з останнього суму у розмірі
3846 грн. 50 коп. В позовній заяві зазначає, що є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з
чим відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” управлінням
праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу повинна
виплачуватись компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на час виплати.
Також зазначає, що вказана допомога позивачу була виплачена 31.01.2005 року,
згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1996 року № 836 „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” у розмірі 21 грн. 50 коп.; 17.03.2006 року, згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у
розмірі 90 грн. та 19.01.2007 року, згідно зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у
розмірі 90 грн.

Також позивач зазначив, що
звертався до відповідача з заявами щодо перерахунку вказаних виплат у
відповідності до вказаної статті Закону та з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, однак отримав
відмову з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України згідно яких
проводились відповідні виплати.

Вважає дії відповідача не законними, оскільки останні суперечать ст. 48
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” і сума допомоги за три роки повинна
складати 3846 грн. 50 коп., тобто дорівнювати чотирьом мінімальним заробітним
платам на час виплати.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали повністю, пояснивши
суду, що всі виплати позивачу проводились, згідно постанов Кабінету Міністрів
України, що регулюють питання виплати щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законами
України Про державний бюджет України на відповідні роки. До того ж зазначили,
що у зв'язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№ 6-рп/2007 не визначено механізм його реалізації. Також вказали, що позивачем
пропущено процесуальний річний строк для звернення до суду з адміністративним
позовом.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Головного управління праці та соціального
захисту населення обласної державної адміністрації Дніпропетровської області у
поданих суду письмових поясненнях, просив суд розгляд справи проводити за
відсутності представника управління та вважав, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки виплати позивачу проводились, згідно постанов Кабінету
Міністрів України, що регулюють питання виплати щорічної допомоги на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та
Законами України Про державний бюджет України на відповідні роки, якими
зупинялась дія ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Також в поясненнях
зазначено, що згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 30.12.2003
року № 2075 „Про забезпечення виконання державних програм соціального захисту
населення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 20.09.2005
року № 936 „Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” головним розпорядником коштів державного бюджету для
виконання вказаних програм є Міністерство праці та соціальної політики України,
тому щорічно починаючи з 2004 року надає головному управлінню праці та
соціального захисту населення обласної державної адміністрації Дніпропетровської
області, розпоряднику коштів другого рівня, паспорти бюджетних програм за КПКВ
2501250 (компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення,
у випадку звільнення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи)
в яких визначено розмір щорічної допомоги на оздоровлення на відповідний рік.
Головне управління здійснює фінансування програм, пов'язаних з соціальним
захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , на
підставі розрахунків потреби коштів від управлінь праці та соціального захисту
населення рай (міськ) держадміністрацій без зазначення прізвищ „чорнобильців” в
межах бюджетних призначень на відповідний рік. Згідно п.4 постанови Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 року №
936 „Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення
проводиться управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ)
держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання). До того ж зазначено, що
позивачем пропущено процесуальний річний строк для звернення з адміністративним
позовом.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Міністерства праці та соціальної політики України
в судове засідання не з'явився, пояснень не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд
справи за відсутності представника останнього.

Ухвалами Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 21.01.2008 року та 31.01.2008 року
за ініціативою суду по справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача залучені - Головне управління
праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації
Дніпропетровської області та Міністерство праці та соціальної політики України.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 25.02.2008
року розгляд даної справи зупинявся у зв'язку з хворобою
позивача.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14.04.2008 року провадження по справі було
поновлено.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов
до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є
інвалідом ІІІ групи, що посвідчується посвідченням особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи та випискою з акту огляду МСЕК (а.с.42-43).

Відповідно
до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” управлінням праці та
соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, згідно п.4 постанови
Кабінету Міністрів України від
20.09.2005 року № 936 „Про порядок використання коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, зазначеній категорії громадян повинна виплачуватись
компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат на час виплати.

31.01.2005 року, згідно
постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1996 року № 836 „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі
21 грн. 50 коп.; 17.03.2006 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі 90 грн. та
19.01.2007 року, згідно зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі 90 грн., що
підтверджується поясненнями позивача та представників відповідача, відомостями
за списком поточних рахунків за 2005, 2006, 2007 роки, а також листами від
06.02.2007 року та 28.08.2007 року за підписом начальника управління праці та
соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (а.с.44-47, 110 - 112).

25.01.2007 року та 13.08.2007
року позивач звернувся з заявами на адресу відповідача щодо виплати допомоги на
оздоровлення на 2005-2007 роки у відповідності до ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Однак листами від 06.02.2007 року та 28.08.2007 року за підписом
начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради
м. Кривого Рогу було відмовлено з посиланням на відповідні закони
України, якими було зупинено дію ст. 48 вказаного закону. (а.с.44-47).

Судом встановлено, що
відповідна сума компенсаційних виплат, була виплачена позивачу на підставі
постанов Кабінету Міністрів України від 27.07.1996 року № 836 та від 12.07.2005
року № 562 з урахуванням
Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, Закону України „Про
державний бюджет України на 2006 рік” та Закону України „Про державний бюджет
України на 2007 рік”, якими зупинялась дія ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ст. 92
Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і
свобод визначаються виключно законами України. Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет Міністрів України не
уповноважений Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” зменшувати встановлені
останнім розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на
оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67 зазначеного закону встановлено, що ці
розміри підвищуються Кабінетом Міністрів до зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати. У вказаному законі викладено основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження
підзаконним актом змісту та обсягу права наданого вказаним законом, є
безпідставним.

Зазначене викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), яким визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” в тому числі в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати (ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”).

Таким чином судом встановлено, що позивач отримував компенсацію в меншому
розмірі, ніж передбачено ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а
відповідно право останнього порушено та підлягає захисту. Доводи представників
відповідача та представника третьої особи, якими обґрунтовуються причини не виплати
компенсаційних виплат, не приймаються судом до уваги та оцінюються критично,
оскільки не ґрунтуються на законі.

Однак вимоги позивача підлягають
задоволенню частково, оскільки, як встановлено судом компенсаційні виплати за
2005, 2006 та 2007 роки отриманні останнім 31.01.2005 року, 17.03.2006 року та 19.01.2007 року, що
визнано сторонами та підтверджується листами від 06.02.2007 року та 28.08.2007
року за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради
м. Кривого Рогу. До суду позивач
звернувся 14.08.2007 року, тобто останнім пропущено річний процесуальний строк
на звернення до суду про стягнення компенсаційних виплат за 2005-2006 роки,
визначений ст. 99 КАС України, згідно якої адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим
Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом
позивач про порушення свого права дізнався 31.01.2005 року та 17.03.2006 року,
але до суду звернувся лише 14.08.2007 року, а отже с пропуском процесуального
строку. Клопотання позивача щодо поновлення пропущеного процесуального строку
останнім не подавалось, а судом таких причин не вбачається. Не приймаються
судом до уваги заперечення позивача, відносно того, що до даних правовідносин
не застосовується строк визначений ст. 99 КАС України, а повинен
застосовуватись строк позовної давності у три роки визначений ЦК України,
оскільки дана справа є справою адміністративної, а не цивільної юрисдикції,
відповідно до даних правовідносин повинні застосовуватись норми КАС України. До
того ж ч. 3 ст. 99 КАС України
визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та
іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного
суду. Інших строків, які б встановлювались цим Кодексом або іншими законами для
даних правовідносин судом не встановлено. За таких підстав, вимоги позивача про
стягнення з відповідача компенсаційних виплат за 2005, 2006 роки не підлягають
задоволенню за пропуском стоку звернення до адміністративного суду.

Задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення компенсаційних виплат з
відповідача за 2007 рік, суд виходив з того, що згідно п.4 постанови Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 „Про
порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення
проводиться управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ)
держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання). Статтею 76 Закону України
„Про державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що з 1 січня 2007 року
розмір мінімальної заробітної плати складає 400 грн. Тобто станом на 19.01.2007
року, на час отримання позивачем компенсаційної виплати, її розмір у
відповідності до ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинен був складати 1600 грн., оскільки
розмір мінімальної заробітної плати повинен враховуватись на час виплати
допомоги. З урахуванням того, що позивачем вже було отримано 90 грн.
компенсаційних виплат, сума до стягнення підлягає у розмірі 1510 грн.

За таких обставин судом
встановлено, що право позивача на отримання компенсаційних виплат у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат порушено, а від так позовні вимоги
останнього підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. 92 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. 94, 99, 100, ч. 3
ст. 105, 158 - 160, 161 - 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
Головне управління праці та соціального захисту населення обласної державної
адміністрації Дніпропетровської області та Міністерство праці та соціальної
політики України, про визнання дій неправомірними та стягнення коштів
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
управління праці та соціального захисту населення виконкому

Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови у
виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік, передбаченої ст. 48
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Стягнути з управління
праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті
ради м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення за 2007 рік, передбачену ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” у розмірі 1510 (одна тисяча п'ятсот десять) грн.

В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

У зв'язку з тим, що
позивач звільнений від сплати судового збору, останній не підлягає стягненню з
відповідача.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду через Інгулецький районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня
складення постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 27.06.2008 р.

Суддя С.М. Іванов