Справа № 22а-1252/2008
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 року
м.Львів
справа № 22а-1252/08

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду, у складі:

головуючого у справі судді Любашевського В.П.

суддів
Довгополова
О.М.

Яворського І.О.

при секретарі судового засідання Каблак Т.П.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача -
Яцко Віктор Федорович - представник, довіреність від 04.06.2008 року;

від відповідачів - не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

апеляційною скаргою Мукачівської
об′єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області

на постанову господарського суду Закарпатської
області від 10 серпня 2007 року у справі № 16/167

за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Мукачівської об′єднаної державної податкової
інспекції Закарпатської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від
07.12.06 р. № /0 та № /0, -

В С
Т А Н О В И Л А:

Постановою господарського суду Закарпатської області від
10 серпня 2007 року у справі № 16/167 адміністративний позов фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об′єднаної державної податкової
інспекції Закарпатської області про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 07.12.06 р. № /0 та № /0 задоволено
частково - визнано нечинними податкове повідомлення-рішення від 07.12.2006 року
№ /0, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено податкове
зобовязання із податку на додану вартість в сумі 90414,50 грн., в тому числі
56763 грн. основного платежу та 33651, 50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постанова суду
першої інстанції з посиланням на Закон України «Про податок на додану вартість»
мотивована тим, що відповідачем зроблено помилковий висновок щодо визначення
підприємця (позивача) платником податку на додану вартість, оскільки у цей
період позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. Крім того, відомості
про обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) взяті за
період не охоплений перевіркою. Зокрема, податковий орган вийшов за межі
періоду, за який проводилася перевірка, а саме з 01.10.03 року по 01.10.06
року, а по податку на додану вартість з 01.01.04

_________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції суддя
Васьковський О.В.
р.с.з № 36

Господарський суд Закарпатської
області, справа № 16/167

Доповідач у 2-й інстанції суддя
Любачевський В.П.

року і використав дані про обсяг операцій з поставки
починаючи з 08.05.03 року. З 31.05.05 року обовязкова реєстрація особи як
платника податку на додану вартість
повинна була б здійснюватися при умові досягнення ним загальної суми від
здійснення операцій з поставки товарів (послуг) за останні 12 місяців більше
ніж 300 000 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем за весь період
перевірки не було допушено перевищення оборотів за 12 місяців у 2005 та 2006 роках понад 300000 грн. а тому судом
першої інстанції зроблено висновок, що за період який охоплений перевіркою
відсутні обставини, з якими Закон повязує обовязок субєкта підприємницької
діяльності реєструватися платником податку на додану вартість.

Не погоджуючись
із постановою суду першої інстанції та вважаючи її такою, що прийнята із порушенням норм
матеріального права, відповідач у апеляційній скарзі просить скасувати її та
прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.
Обгрунтовуючи доводи скарги, апелянт зазначає, що статус позивача як платника
податку на додану вартість доведено при розгляді справи в суді першої
інстанції, оскільки обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт,
послуг) перевищує суму у розмірі 3600 неоподатковуваних мінімуми доходів
громадян. Також апелянтом зазначено, що оскільки підприємцем не вівся
податковий облік, то для визначення оподатковуваних операцій інспекцією
використано реєстр отриманих коштів на
поточницй рахунок та матеріали зустрічних перевірок по контрагентах (з яких
зокрема видно, що підприємець сам визнав себе платником податку на додану
вартість, так як виділяв у податкових накладних суми ПДВ).

У поданому
запереченні на апеляційну скаргу, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить
рішення господарського суду Закарпатської області від 10 серпня 2007 року у
справі № 16/167 залишити без змін, а апеляційну скаргу Мукачівської об′єднаної
державної податкової інспекції Закарпатської області - без задоволення.

За даних
обставин справи, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав:

Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про податок на додану
вартість», платником податку є будь-яка особа, яка:

а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та
реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку;

б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку;

в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають
оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

В силу п. 2.3.1
вказаного Закону, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у
разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без
урахування податку на додану вартість). (Сума, визначена підпунктом 2.3.1
пункту 2.3 статті 2 Закону застосовується з метою зняття осіб з їх реєстрації
як платників цього податку, починаючи з 1 січня 2006 року).

Відповідно до вказаного Закону у
редакції чинній у 2004 році, платником податку
вважалася особа, обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів
(робіт, послуг) якої протягом будь-якого періоду з останніх дванадцяти
календарних місяців перевищував 3600 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 61200 грн. Проте при проведенні перевірки, за результатами якої
прийнятоо оскаржувані податкові повідомлення - рішення, відповідачем
безпідставно взятий період, коли підприємець перебував на спрощеній системі
оподаткування.

У апеляційній
скарзі, скаржник посилається також на те, що позивачем не вівся податковий
облік, а тому для визначення оподатковуваних операцій інспекцією використано
реєстр отриманих коштів на поточний рахунок та матеріали зустрічних
перевірок по контрагентах ( з яких
видно, що підприємець сам визнав себе платником податку на додану вартість, так
як виділяв в податкових накладних суми ПДВ).

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянт при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у судове
засідання не прибув, та не вказав на обставини, які б підтверджували доводи
апеляційної скарги та давали б підстави для задоволення вимог апеляційної
скарги. А тому, на підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку
обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

З огляду на
викладене, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Мукачівської об′єднаної державної податкової інспекції
Закарпатської області на постанову господарського суду Закарпатської області
від 10 серпня 2007 року у справі № 16/167 залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П. Любашевський

О.М.
Довгополов

І.О.
Яворський