Справа № 22а-3377/2008
Суддя: Бабенко К.А.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
22а- 3377/08 Головуючий суддя у 1 інстанції Король О.П., суддя-доповідач Бабенко К.А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2008 року м. Київ.

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бабенка К.А.,

суддів: Маслія В.І.,

Саприкіної
І.В.,

при секретарі: Мальцевій К.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою Головного
управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради на
Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.06.2007 у справі за
позовом ОСОБА_1до головного управління праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради про визнання протиправними дій та стягнення
недоплаченої одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, яка стала інвалідом внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від
15.06.2007 адміністративний позов ОСОБА_1до управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської ради про визнання протиправними дій та
стягнення недоплаченої одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю
як особі, яка стала інвалідом внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач -
Головне управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської
ради звернулось з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова
суду винесена із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду
суддю-доповідача, пояснення присутніх в суді учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції
та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи справи.

Згідно ст. 95 Конституції України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовується лише в
частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Розміри щорічної допомоги відповідної категорії громадян,
на яких розповсюджується дія Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" встановлюється на відповідний бюджетний
рік на підставі Закону України "Про Державний бюджет України".

В зв'язку з чим, зменшення щорічної грошової допомоги
Законом України «Про Державний бюджет України» не є звуженням змісту та обсягу
існуючих прав і свобод людини і громадянина яке не допускається відповідно до
ст. 22 Конституції України, як це зазначено в позовній заяві.

Відповідно до ст.ст. 43, 34, 30 Законів України "Про
Державний бюджет України на 2004 рік", «Про Державний бюджет України на
2005 рік» та «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виплата щорічної
разової грошової допомоги у 2004, 2005, 2006 році здійснювалась відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» у таких розмірах:

за 2004 рік інвалідам війни I групи - 195 гривень, інвалідам війни II групи - 160 гривень, інвалідам війни III групи - 130 гривень, учасникам бойових дій - 120
гривень, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195 гривень,
членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 65 гривень.

за 2005, 2006 рік інвалідам війни I групи - 400 гривень, інвалідам війни II групи -
330 гривень, інвалідам війни III групи - 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які
мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 400гривень, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за
життя інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 №
20-рп/2004 у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України
(щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статтей 44,
47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та
конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень частин другої, третьої, четвертої статті 78
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (справа про зупинення
дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними) деякі положення Закону
«Про Державний бюджет на 2004 рік», якими обмежено гарантії ветеранам війни,
проте в зв'язку з тим що зазначені положення Закону України «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» втратили чинність з 01.12.2004 вимоги Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо
надання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня виконати не можливо, а
до Законів України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» зазначене Рішення Конституційного Суду України
будь-якого відношення не має.

Таким чином, суд першої інстанції неправомірно дійшов
висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь недоплачених сум
разової щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 рік є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Крім того, конкретні розміри щорічної разової допомоги до 5 травня
ветеранам війни щороку передбачались у законах України про Державний бюджет
України на відповідний рік, у цих ж розмірах державні кошти надходили на
рахунки розпорядників бюджетних коштів, яким на сьогодні є Головне управління
праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради для здійснення
виплат. Відповідно до частини четвертої, п'ятої та шостої статті 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за
управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням
процедур та вимог, встановлених цим Кодексом; розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які зобов'язання, взяті фізичними та
юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних
бюджетних асигнувань або ж перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом
та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними
зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не
можуть здійснюватися.

Відповідно до пункту одинадцять частини першої ст. 2 Бюджетного кодексу
України бюджетний процес - регламентована нормами права діяльність, пов'язана
складанням, розглядом, затвердженням бюджетів, їх виконанням і контролем за їх
виконанням розглядом звітів про виконання бюджетів, що складають бюджетну
систему України, а згідно з частиною другою ст.4 цього Кодексу при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в
частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України. Органи праці і соціального
захисту населення, як орган місцевого самоврядування, приймають участь у
бюджетному процесі виключно, на стадії виконання Держбюджету і не приймають
ніякої участі у його складанні чи формуванні. Виплата бюджетних коштів у
розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або із інших
рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за собою
відповідальність посадових осіб (ст. 164-12 Кодексу про адміністративні
правопорушення України, ст. 210 Кримінального Кодексу України).

Положення ст.ст. 34, 30
Законів України "Про Державний бюджет України на
2005 рік» та «Про Державний бюджет України на 2006 рік» предметом розгляду про їх
невідповідність Конституції (неконституційності) у Конституційному Суді України
не розглядались, дані положення неконституційним не визнавались.

Не підлягають задоволенню і заявлені вимоги щодо стягнення різниці між
сумою, встановленою Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та фактично виплаченою
сумою одноразової компенсації, в зв'язку з тим, що Законом України «Про
Державний бюджет на 2006 рік» дію відповідних положень Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було зупинено.

Позивачу в березні 2006 року Управлінням праці та соціального захисту
населення Ленінської районної ради м. Вінниці було виплачено одноразову
допомогу в зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності в сумі 284,40 гривні.

В зв'язку з вищевикладеним колегія суддів дійшла висновку, що Постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою
відмовляє в задоволенні адміністративного позову повністю.

Керуючись ст. ст. 195, 196,198, 202, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління праці і
соціального захисту населення Вінницької міської ради задовольнити, а
Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від
15.06.2007 скасувати.

Прийняти нову Постанову.

В позові відмовити повністю

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України
протягом одного місяця після складення її в повному обсязі.

Постанова виготовлена в повному обсязі
23.05.08

Головуючий суддя К.А. Бабенко

Судді: В.І. Маслій

І.В. Саприкіна