Справа № 4/50
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

20.03.2008 р.
№ 4/50

За
позовом

ОСОБА_1

До

Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України

Про

визнання
постанови в частині недійсною

Суддя Вовк
П.В.

Секретар судового засідання Камінська Т.О.

Представники:

Від
позивача

не
з'явився

Від
відповідача

Чміля
В.В.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.03.08 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1
(далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом
про визнання незаконним пункту 1.1 Постанови правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України № 31 від 28.04.2004, яким було виключено пункт 2.6. Положення про
забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування,
затвердженого постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України N 30 від 27 березня 2003 та про зобов'язання Відповідача
поновити право Позивача на санаторно-курортне лікування із супроводжуючою
особою.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.08 відкрито провадження у
адміністративній справі № 4/50.

20.03.08
у судове засідання Позивач не з'явився. 17.03.2008 від Позивача надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутність.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що Відповідач скасуванням пункту 2.6. Положення про забезпечення
потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання путівками для санаторно-курортного лікування, затвердженого
постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України N 30 від 27 березня 2003, порушив право
Позивача як інваліда першої групи на
забезпечення путівкою на супровідну особу (без лікування).

Відповідач
проти позову заперечує, мотивуючи тим, що Положення про забезпечення потерпілих
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
путівками для санаторно-курортного лікування, затвердженого постановою
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України N 30 від 27 березня 2003, на яке посилається
Позивач як на підставу виникнення в нього права на забезпечення путівкою на
супровідну особу, втратило свою чинність. Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 31 жовтня 2007 року N 49, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 26 грудня 2007 р. за N
1400/14667, було визнано такою, що втратила чинність, Постанову правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 27.03.2003 N 30, а також затверджено нове Положення про
забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування. Крім
того, Відповідач звертає увагу на те, що
Позивач пропустив без поважних причин річний строк звернення до
адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є інвалідом праці 1-ї групи відповідно
до Посвідчення серії 30 № 2576. Згідно Довідки № 034408 від 01.04.2003 Позивач
потребує стороннього догляду.28.04.2004

Постановою
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України № 31 Про внесення змін до Положення про
забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування від
28.04.2004 було виключено пункт 2.6. Положення про забезпечення потерпілих
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
путівками для санаторно-курортного лікування, затвердженого постановою
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України N 30 від 27 березня 2003.

Раніше
пунктом 2.6 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання путівками для санаторно-курортного
лікування, який був виключений, передбачалося, що інваліди I групи при
направленні на санаторно-курортне лікування забезпечуються путівкою і на
супровідну особу (без лікування) в разі наявності відповідного рішення МСЕК про
необхідність супровідника.

Позивач
просив визнати незаконною частину Постанови правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України № 31 від 28.04.2004 Про внесення змін до Положення про забезпечення
потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання путівками для санаторно-курортного лікування, якою виключено
зазначений пункт 2.6.

Відповідач
заявив про пропуск Позивачем без поважних причин річного строку звернення до
адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заява
Відповідача мотивована тим, що оспорювана Постанова правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України була прийнята 28.04.2004, а Позивач звернувся до суду із позовом
08.01.2008.

У
письмових запереченнях Відповідача від 19.03.2008 № 536-06-01 зазначено, що
Фонд наполягає на пропущенні Позивачем строку звернення до адміністративного
суду, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно
до п. 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України,
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи,
що оскаржувана постанова прийнята 28.04.04, є нормативним актом та у
липні 2004 року опублікована в періодиці
«Все про бухгалтерський облік» №
62, суд вважає, що саме с цього часу Позивач мав дізнатися про порушення
на його думку свого права, а тому, суд прийшов до висновку, що Позивачем
пропущено, встановлений ст. 99 КАС України, річний строк на звернення до
адміністративного суду. Судом не встановлено поважних причин пропуску Позивачем
строку встановленого законом на звернення до адміністративного суду.

Згідно
із п. 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Також, суд звертає увагу на те, що станом на час звернення Позивач до
суду з даним позовом оскаржувана постанова втратила чинність.

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Враховуючи
вищенаведене суд, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з
підстав пропуску Позивачем річного строку на звернення до адміністративного
суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Керуючись
ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо
таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
П.В. Вовк