Справа № к-5432/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді:
Бутенка В.І.,

суддів: Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки
М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі: Мацюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження справу за касаційною скаргою виконавчого комітету Ялтинської
міської ради АР Крим на ухвалу апеляційного суду АР Крим від 23 грудня 2004
року у справі за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
неправомірну відмову заступника Ялтинського міського голови провести державну
реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Іфігєнія" та зобов'язання
державного реєстратора здійснити реєстрацію таких змін, -

встановила:

В липні 2004 року засновники Товариства з обмеженою
відповідальністю "Іфігєнія" - ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.
звернулися до Ялтинського міського суду в порядку Глави 31-А ЦПК України 1963
року зі скаргою на бездіяльність посадових осіб, в якій просили визнати
неправомірною відмову заступника Ялтинського міського голови провести державну
реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Іфігєнія" та зобов'язати
державного реєстратора здійснити реєстрацію цих змін.

В обґрунтування скарги вказували, що 18.06.2004 року ТОВ "Іфігєнія" направило до виконавчого комітету Ялтинської
міськради установчі документи в новій редакції у зв'язку зі зміною складу учасників
та місцезнаходження товариства.

Проте, заступник Ялтинського міського голови листом від
25.06.2004 р. відмовив у прийомі документів, мотивуючи це тим, що заявниками не
надано договору про передачу товариству приміщення, а також тим, що виконкомом
направлений запит до представництва Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва в АР Крим про надання роз'яснення щодо
можливості прийому установчих документів, підписи на яких не завірені в
нотаріальному порядку.

Ухвалою Ялтинського міського суду АР Крим від 06 жовтня
2004 року провадження у даній справі було закрито на підставі п.1 ст. 227 ЦПК
України 1963 року у зв'язку з непідсудністю даної справи загальним судам.

Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 23 грудня 2004 року
частково задоволено апеляційну скаргу заявників та скасовано ухвалу суду першої
інстанції, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, виконавчий
комітет Ялтинської міської ради звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на порушення норм процесуального права, просив вказане судове
рішення скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Листом Верховного Суду України від 14.10.2005 р. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та
доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття
провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що засновники ТОВ
"Іфігенія" звертаючись до суду, діяли як фізичні особи і у
відповідності з п.1 ст. 24 ГПК України такий спір підвідомчий судам загальної
юрисдикції.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим, виходячи
з наступного.

У відповідності зі ст. 1 ГПК України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам
підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у
спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності з
роз'ясненнями, наданими в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №
13 від 03.12.1997 року "Про практику розгляду судами справ за скаргами на
рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері управлінської
діяльності, які порушують права та свободи громадян", суди мають виходити
з того, що при розгляді справ за правилами гл. 31-А ЦПК вирішуються питання не
про захист суб'єктивних прав, що виникли з цивільних, трудових, сімейних та
інших правовідносин шляхом їх встановлення і визнання, а про поновлення прав чи
свобод громадян, закріплених Конституцією України, законами та іншими
нормативно-правовими актами й порушених суб'єктами оскарження під час
здійснення ними управлінських функцій.

Між тим вимоги заявників про визнання дій та
бездіяльності неправомірними спрямовані не на поновлення їх особистих прав чи
свобод, а на захист права юридичної
особи на здійснення підприємницької діяльності.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що судом першої
інстанції було обґрунтовано застосовано положення пункту 1 ст. 227 ЦПК України
(в редакції 1963 року) та закрито провадження у справі.

Однак це законне і обґрунтоване рішення суду було
помилково скасовано судом апеляційної інстанції, що відповідно до ст. 226 КАС
України є підставою для його скасування та залишення в силі ухвали Ялтинського
міського суду від 06 жовтня 2004 року.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Ялтинської міської
ради АР Крим - задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду АР Крим від 23 грудня 2004 року
- скасувати, а ухвалу Ялтинського міського суду від 06 жовтня 2004 року -
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
оскарженню не підлягає, за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: