Справа № 22-а-1026/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-1026/08 Головуючий
у І інстанції: Копитова О.С.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної
І.В.,

суддів:
Бараненка І.І., Маслія В.І.,

при секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши
матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва на постанову Господарського суду м. Києва від 12.04.2007 року
по справі за їх позовом до Приватного підприємства «Катекс», суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
визнання угоди недійсною, -

В С Т А Н О В И Л А:

ДПІ у Оболонському районі м. Києва звернулася до Господарського
суду м. Києва з адмінпозовом до Приватного
підприємства «Катекс», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання усної угоди, укладеної
між відповідачами в березні 2005 року, недійсною.

Постановою Господарського
суду м. Києва від 12.04.2007 року позовні вимоги
задоволено частково: визнано недійсним правочин, укладений між ПП «Катекс» та
СПД ОСОБА_1 шляхом обміну документами (накладна № РН від 24.03.2005 року,
податкова накладна № 24/3 від 24.03.2005 року) з підстав, передбачених ч.1 ст.
207 ГК України.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну постанову суду першої
інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо застосування ст.
208 ГК України та постановити нову про задоволення позову в цій частині. В своїй
апеляційній скарзі апелянт посилається на неповноту
з'ясування обставин справи судом першої інстанції та помилковість застосування норм матеріального права при
постановленні судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
березні 2005 року між ПП «Катекс» та СПД ОСОБА_1 було
укладено усну угоду купівлі-продажу товару, відповідно до якої останнім
придбано у ПП «Катекс» товар (вогнегасник ОП-2, набір автомобільний) на
загальну суму 110340,00 грн. Дана обставина підтверджується накладною № РН від 24.03.2005 року, № 24/3
від 24.03.2005 року. Згадані документи від імені продавця не підписані, а лише
скріплені печаткою.

Позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на заздалегідь суперечну інтересам держави і суспільства мету
укладення оспорюваного правочину. Вона спрямована на приховування від
оподаткування доходів, в діях відповідача - ПП «Катекс» наявна вина у формі
умислу, а тому дані обставини є
необхідними умовами для визнання угоди недійсною

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що спірна угода з боку ПП «Катекс» укладена особами без належних
на те повноважень. Проте прийшов до висновку, що правочин все ж таки укладено з
метою, що суперечить інтересам держави, зазначивши, що матеріали справи не
містить доказів, що його було укладено саме ПП «Катекс». На думку суду першої
інстанції, неправомірним є застосування при вирішенні спору публічно-правових
санкцій, передбачених ч. 1 ст. 208 ГК України, оскільки позивачем пропущено
строк звернення до суду з такою вимогою.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 14.08.2001 року державну реєстрацію ПП
«Катекс» скасовано, в зв'язку з неподанням звітів про фінансово-господарську
діяльність до органів державної податкової служби з травня 2000 року. Дане рішення
ніким не оскаржувалося та є чинним на день вирішення спору.

22.08.2002
року ДПІ у Святошинському районі м. Києва анульовано свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість ПП «Катекс» № 3631496 від 01.08.1998 року.

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її
та закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 157 КАС України.

Колегія
суддів, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми,
якими регулюються спірні правовідносини, дійшла висновку, що судом першої
інстанції зроблено неправильний висновок про доведеність направленості
оскаржуваного договору на досягнення мети, що нібито завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства, зважаючи на наступне.

Відповідно
до ст.49 Цивільного кодексу УРСР недійсною є угода,
укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. При
наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в
доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і
все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін, все одержане нею за угодою повинно бути
повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй, на відшкодування
виконаного стягується в доход держави.

Згідно з п.11 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України №02-5111 від
12.03.1999 року із змінами та доповненнями, необхідними умовами визнання угоди
недійсною відповідно до ст. 49 ЦК УРСР є її укладення з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства
та наявність умислу у сторони (сторін) угоди. Тобто
сторона, виходячи з обставин справи, усвідомлювала або повинна була
усвідомлювати протиправність угоди і суперечність її інтересам держави та
суспільства і прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків.

Із
матеріалів справи не вбачається в чому саме полягала заздалегідь суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення договору, і чи була вона
спрямована на приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях
відповідачів вини у формі умислу

Скасування
державної реєстрації, анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на
додану вартість ПП «Катекс», на думку колегії суддів, не впливає на недійсність
укладеного та виконаного відповідачами договору, оскільки не є тими обставинами, з огляду на
які закон пов'язує можливість дійти висновку щодо укладення сторонами спірного
договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Матеріали
справи свідчать, що СПД ОСОБА_1 сплатила податок на додану вартість в ціні
товару, що придбавався, а ПП «Катекс» виписано податкову накладну на загальну
суму 110340,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість - 18390,00 грн.

Таким
чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав вважати укладену
відповідачами угоду недійсною є неправильним.

Крім
того, задовольняючи позов частково, Господарський суд м. Києва не врахував
того, що вимоги про визнання недійсною угоди, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, не можуть бути предметом позову.

Питання
недійсності господарських зобов'язань та застосування відповідних санкцій
врегульовані Цивільним законодавством України.

Положеннями статті 228 ЦК України
встановлено, що правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже,
- нікчемним. Як зазначено у ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання судом такого
правочину недійсним не вимагається. Тому позови податкових органів про визнання
такого правочину недійсним судовому розгляду не підлягають.

У таких випадках органи державної податкової
служби на підставі п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні» вправі звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства, суд закриває провадження у ній.

Таким
чином, судова колегія знаходить за необхідне скасувати рішення суду першої
інстанції та закрити провадження у справі за позовом ДПІ у Оболонському районі
м. Києва щодо визнання укладеного відповідачами договору недійсним.

Керуючись
ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва - задовольнити частково.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 12.04.2007 року - скасувати.

Провадження
по справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва до Приватного підприємства «Катекс», суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
визнання угоди недійсною - закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

.

Головуючий: суддя:

Судді: