Справа № 2а-10589/2008
Суддя: Закаблук О.В.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19 червня 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської
головуючого судді
при секретарі судового засідання - Балацькій Н.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації
про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення за 2006 рік, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що він являється інвалідом 2 групи, захворювання якого пов»язане з
наслідками аварії на ЧАЕС та згідно
законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу
за 2006 рік у значно нижчому розмірі.
Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги,
то позивач просить суд визнати відмову у виплаті допомоги на оздоровлення
відповідача неправомірною та стягнути з відповідача недоплачені суми
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1880 грн.
В судовому засіданні
позивач підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі
представника, подав до суду довідку про отримання позивачем щорічної допомоги
на оздоровлення за 2006 рік і письмові заперечення, в яких позов не визнав та
вказав, що виплата вказаної допомоги на оздоровлення позивачу проведена у
розмірах, визначених постановами КМ України, управління соціального захисту
населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань
і не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити.
Згідно ст.104 КАС України, до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
Даний спір за участю Управління соціального
захисту населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 сг.3 КАС України) є
публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить
до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних
повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством
управлінські функції щодо соціального захисту населення.
Вирішуючи питання про наявність чи
відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо виплати щорічної
допомоги на оздоровлення, суд керується наступним.
Судом встановлено, і це не заперечується
відповідачем, що позивач є інвалідом 2 групи внаслідок наслідків
аварії на ЧАЕС, що не заперечується сторонами, перебуває на обліку Білоцерківському
управлінні соціального захисту населення, а тому, йому щорічно виплачувалася
допомога на оздоровлення згідно Постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 року
та постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року.
Судом встановлено, що відповідачем 06.06.2006 року позивачу було виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 120грн., що підтвержується довідкою УСЗН за
№ 11-1/904
від 08.10.2007 року і не заперечується позивачем.
допомога на оздоровлення виплачена в тому розмірі, який встановлено постановою
КМ України від 12.07.2005 року за № 562
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за період з 2005 року.
просить суд стягнути з відповідача на його
користь недоплачену суму
одноразової допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної
плати на момент виплати.
Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
« Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується
інвалідом 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, яка визначається на момент виплати.
Заперечуючи проти позову представник відповідача
посилається на те, що згідно ст.62 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його
застосування провадиться у порядку, визначеному КМ України, рішення якого є
обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами
державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої
влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності. А саме в розмірах, які і визначені КМ
України, проведена позивачу виплата зазначеної допомоги на оздоровлення.
Доводи відповідача про
необхідність застосування постанови КМ України для визначення розмірів виплат
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення необґрунтовані і суперечать ч.2 ст.19 Конституції України,
згідно якої, органи державної та органи місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставах і в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та Законами України.
Зазначеними постановами
КМ України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено
конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що
суперечить вимогам ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС», який встановив розмір такої допомоги як величину
кратну мінімальній заробітній платі.
В даному випадку мають
враховуватися засади пріорітеності Законів України над урядовими нормативними
актами та вимога ст.92 Конституції України, згідно якої, виключно Законами
України визначаються права і свободи людини і громадянина (п. І) та основи
соціального захисту ( п.60)
Щодо вимог позивача про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік, то суд відмовляє в
задоволенні позову керуючись п.37 ст.77
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» згідно якого, на 2006
рік зупинена дія ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині сплати
компенсацій і допомог в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Вказані положення Закону України « Про
державний бюджет України на 2006 рік не скасовані та не визнані не
Крім цього, до суду позивач звернувся 27.11.2007
року, тобто пропустив строк звернення до адміністративного суду, який
встановлений ст.99 Кас України в один рік з дня, коли особа повинна була
дізнатись про порушення її прав,так як допомога на оздоровлення виплачена
позивачу за 2006 рік 29.08.2006 року, з
заявами про поновлення чи продовження
процесуального строку до суду не звертався, відповідач наполягає на
застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду,
а тому в задоволенні позову слід відмовити відповідно до ст.100 Кас України.
Позивач звільнений від
сплати держмита на користь держави на підставі ст.4 Декрету КМ України «Про
Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.,77 Закону
України « Про державний бюджет України на 2006 рік»,ст.ст. 2,11,17,70,71,99,100,159.
в задоволенні позову.
Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з
дня проголошення постанови.

Суддя:
Закаблук О.В.