Справа № 2/102
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

06.06.2008 р.
№ 2/102

За
позовом ОСОБА_1

До 1) Управління пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м. Києва

2)
Управління пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва

Про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії

Суддя Келеберда В.І.

Секретар Мельникова Л.В.

Представники:

Без
участі позивачки

Від
відповідачів: 1) Сич О.А., 2) не
з'явились

Обставини справи:

Позов
заявлено про визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України
у Шевченківському районі м. Києва про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії
державного службовця (пенсійна справа № 56334, дата не зазначена) та про
зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.
Києва призначити та починаючи з 22
серпня 2007 року виплачувати позивачки пенсію державного службовця,
враховуючи при її обчисленні заробітну плату, отриману нею за останні два роки
перед зверненням за пенсією.

В
ході судового розгляду справи позивачка надала заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення управління
ПФ України у Шевченківському районі м. Києва про відмову у призначенні ОСОБА_1
пенсії державного службовця; зобов'язати управління ПФ України у
Шевченківському районі м. Києва призначити та виплачувати позивачки пенсію
державного службовця з дня отримання права на пенсію, - з 22 серпня 2007 року,
враховуючи при її обчисленні заробітну плату за два останні роки перед
зверненням за пенсією та визнати протиправним та скасувати рішення управління
ПФ України у Деснянському районі м. Києва про призначення ОСОБА_1 пенсії на
загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(лист №14825/06-1 від 26.12.2007 року).

Відповідно
до ст. 51 КАС України позивач має право змінити підставу або предмет позову,
збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від
адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду, а
тому суд прийняв до розгляду зазначені уточнення позивачки.

В
обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на Закон України «Про державну
службу»та зазначає, що право на пенсію державного службовця вона набула по
досягненню 55-річного віку. Крім того, позивачка заявила клопотання про розгляд
справи без її участі.

Відповідач-1
проти позову заперечив та зазначив, що позивачка є працюючою суддею, а тому
право на пенсію державного службовця вона набуває тільки після досягнення нею
60-річного віку. В якості нормативного обгрунтування своїх заперечень
відповідач-1 посилається на ч.6 ст.45 Закону України «Про статус суддів».

Відповідач-2
проти позову також заперечив з підстав, що позивачка працює суддею та має право
на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працює суддею Апеляційного
суду м. Києва. 22 серпня 2007 року позивачки виповнилося 55 років. Має стаж
державної служби більше 10 років.

17.10.2007 року позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії
державного службовця з дня досягнення
пенсійного віку та виходячи із
заробітної плати за останні два
роки перед зверненням за пенсією.

Проте
в задоволенні заяви їй було відмовлено, а перерахунок пенсії зроблено не було,
про що засвідчує рішення відповідача-1 у пенсійній справі № 56334. В листі
відповідач повідомив позивачку, що вона не наділена правом на пенсію як
державний службовець, тому провести перерахунок пенсії за віком згідно Закону
України «Про державну службу»підстав не вбачається. При цьому, відповідач
посилався на ст. 43 Закону України «Про статус суддів», згідно якої пенсія
судді за наявністю відповідного віку і стажу роботи на умовах, передбачених ст.
37 Закону України «Про державну службу»виплачується лише коли суддя пішов у
відставку. Документи було направлено до управління ПФ України у Деснянському
районі м. Києва за місцем проживання позивачки.

Листом
№ 14825/06-1 від 26.12.07р. відповідач-2 повідомив позивачку про призначення
соціальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Правове
положення судді, в тому числі і його пенсійне забезпечення, регулюється
законами України «Про державну службу»та «Про статус суддів». З аналізу
наведених правових актів вбачається, що суддя, який досяг передбаченого законом
віку та має необхідний стаж, на свій розсуд обирає яким законом користуватися
при виході на пенсію.

Згідно
ст. 37 Закону України «Про державну службу»пенсія за віком призначається лише
при досягненні пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею
26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»встановлено, що право на призначення пенсії за віком мають чоловіки
після досягнення 60 років, жінки -55 років.

Та
обставина, що позивачка працює, не є підставою для відмови у призначенні пенсії
відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки пенсії
за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу
на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Крім
того, п.6 ст.45 Закону України «Про статус суддів»передбачено, що пенсія чи
довічне грошове утримання судді виплачується йому повністю незалежно від
заробітку, одержуваного після виходу у відставку або на пенсію.

Стаття
43 Закону України «Про статус суддів»регулює питання призначення пенсії суддям,
які вийшли у відставку, а ч. 8 ст. 43 зазначеного Закону стосується суддів,
відставка яких припинена за ч. 3 ст. 43.

Відповідно
до ст. 43 Закону України «Про статус суддів»для відставки судді передбачений
більший віковий ценз і як суддя, відповідно до ст. 15 цього закону, позивачка
має право займати посаду судді до досягнення 65 років

Наведені
нормативно-правові акти не містять виключення щодо призначення пенсії
державного службовця працюючим суддям, які досягли пенсійного віку.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідачів призначити ОСОБА_1
пенсію як державному службовцю суперечить вимогам ст. ст. 37, 37-1 Закону України
«Про державну службу»та п. 4 ст. 43, п. 6 ст. 45 Закону України «Про статус
суддів», порушує її право на пенсію державного службовця, яка відповідно до ст.
37 Закону України «Про державну службу»та п. 6 ст. 45 Закону України «Про
статус судців»виплачується незалежно від заробітку, одержуваного після виходу
на пенсію.

Частина
5 ст. 43 Закону України «Про статус суддів»дає вичерпний перелік підстав для
припинення відставки, а саме: внаслідок повторного обрання на посаду судді,
вчинення проступку несумісного із званням судді, винесення обвинувального
вироку, що набрав законної сили, втрати громадянства України. При цьому
відставка настає лише за рішенням кваліфікаційної комісії суддів. Жодну з
перелічених підстав застосовано до позивачки не було, а тому не відноситься до
обставин справи.

Посилання
відповідачів на лист Головного управління державної служби України від
14.03.1997 р. № 10/1265 в якому зазначається, що суддям, відставка яких
припинена, виплачується пенсія у відповідності із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», судом до уваги не
приймається, оскільки лист не є нормативно-правовим актом та не містить
імперативних норм закону.

Визнаючи
важливість права на працю як основи життєдіяльності людини, Конституція України
закріплює та гарантує основні трудові права громадян (статті 43, 44, 45, 46) і
встановлює, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного
забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості визначаються виключно
законами України (пункт 6 частини першої статті 92).

Приймаючи
до уваги, що позивачка не вийшла у відставку, працює, досягла віку, з якого має
право на пенсію як державний службовець, а крім того, наведені
нормативно-правові акти не містять виключення щодо призначення пенсії
державного службовця працюючим суддям, які досягли встановленого законом віку
та мають відповідний трудовий стаж, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, а тому позов визнається таким, що підлягає
задоволенню.

Керуючись
ст.ст.161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва
про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця (пенсійна справа
№ 56334).

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі м. Києва призначити та виплачувати
ОСОБА_1 пенсію державного службовця, починаючи з 22 серпня 2007 року, враховуючи
при її обчисленні заробітну плату ОСОБА_1 за останні два роки перед зверненням
за пенсією.

4. Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про
призначення ОСОБА_1 пенсії на загальних підставах відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відповідно до листа №
14825/06-1 від 26.12.2007 року.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження (ст.254 КАС України).

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
В.І. Келеберда