Справа № 2-а-16/2008
Суддя: Дубенець М.І.
Дата ухвалення: 2008-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-16
ПОСТАНОВА

Іменем
України

21 квітня 2008р.
Канівського міськрайонного суду

Черкаської області

В складі: головуючого - судді Дубенеця М.І.

за участі:

секретарів
Захарченко В.В., Шпарьової М.І.

адвокатів
ОСОБА_1., ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Каневі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3до Бобрицької сільської ради
про визнання частково нечинним рішення сесії Бобрицької сільської
ради

ВСТАНОВИВ:

позивач
ОСОБА_3. разом із своєю сім"єю з 1990 р. і
по даний час проживає у наданому їм житловому приміщенні на території бувшого профтехучилища в
АДРЕСА_1. Частину виділених
приміщень її сім"я використовує як житлові , а частину як підсобні.
Приміщення, що не використовуються ними
для проживання, утримується в належному стані, там зроблено мінімальний
ремонт (засклені вікна, відремонтовано дах, вставлено замок у вхідні двері). В
даному приміщенні, яке до 2003року
використовувалось як житлове, вже
близько чотирьох років відсутнє опалення , водопостачання та електороенергія , тобто приміщення не
придатне для проживання людей та відповідно
і не використовується для проживання. Із
цвільного позову до неї
сім"ї ІНФОРМАЦІЯ_1, їй стало відомо, що сесія Бобрицької сільської ради своїм рішенням № 16-3/V від 22.10.2007р. дала згоду на приватизацію вказаного приміщення, непридатного
для проживання, визнавши його як
квартиру АДРЕСА_2. Дане спірне житло перебуває в її користуванні
і згоди на передачу його у власність іншим особам вона не давала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали у спірному приміщенні до початку
2003року ,а потім змінили своє місце проживання, забрали всі свої речі
та більше ніяким чином не використовували
дане приміщення,не утримували його в належному стані та не сплачували комунальні платежі.
Сім"я ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає
у відомчому будинку Бобрицького лісництва по АДРЕСА_3 і на даний час вже
приватизували дане приміщення, чим повністю
використали своє право на приватизацію житла. Беручи до уваги, що
сім"я ІНФОРМАЦІЯ_1 не оформила
належним чином право власності на спірне
приміщення, на сьогоднішній день існує ряд законних підстав
для визнання протиправним та нечинним
рішення сесії Бобрицької сільської ради Канівського району № 16-3/V
від 22.10.2007р., а саме : відсутність
наймача та членів сім"ї в займаному
приміщенні понад шість місяців без поважних причин в тому числі і на момент
прийняття рішення про приватизацію;
вибуття в інше приміщення в тому ж населеному пункті; приватизація
іншого житлового приміщення та
відсутність законного права на другу приватизацію
житла; відсутність повноважень сільської ради передавати у власність житло,
яке не було прийняте на баланс
Бобрицької сільської ради. Просила
винести постанову , якою визнати
протиправним та нечинним рішення сесії
Бобрицької сільської ради Канівського району
№ 16-3/V від 22.10.2007р. "
Про приватизацію державного житлового
фонду" в частині передачі у власність
державного житла громадянам
ОСОБА_4. ,ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
квартири АДРЕСА_2

В судовому
засіданні позивач суду пояснила, що вона
постійно проживає на території профтехучилища, що в с.Бобриця Канівського
району Черкаської області. Рішенням профкому адміністрації філії Степанецького ПТУ -35 від 18.08.2003р.
за нею та членами її сім"ї
було закріплено право приватної
власності на житло в якому вони на той
час постійно проживали , що знаходилось
в будинку філії Степанецького ПТУ-35.
Тоді номерів на кімнатах ще не було.
28.08.2003р. рішенням Бобрицької сільської ради № 7-2
за заявою їй
та її сім"ї було передано у власність
згідно закону України " Про приватизацію житлового фонду" квартиру АДРЕСА_2. На даний час номера
квартир не співпадають з номерами зазначеними в рішенні № 7-2, тому у її власності перебуває квартира
№ 5. ІНФОРМАЦІЯ_1 право приватної ласності на житло цим рішенням не надавалось. ІНФОРМАЦІЯ_1 весною 2003р.
виїхали з житлового приміщення №4 забрали звідти всі речі та розібрали дах над
квартирою. Після їх від"їзду вона почала користуватися спірним житловим приміщенням, в якому проживали ІНФОРМАЦІЯ_1,
і користується ним і на даний час. Разом з сім"єю зробила в цьому
приміщенні дах, підтримують приміщення в належному стані, там знаходяться її
речі, в подальшому там хотіли зробити
ремонт, провели водопровід. З заявою про дозвіл на користування спірною квартирою № 4 вона
у Бобрицьку сільську раду не
зверталась. Дане спірне житлове
приміщення перебуває на балансі сільської ради. Про те що вирішено питання про приватизацію спірного житлового
приміщення №4 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 вона дізналась з позовної заяви
ІНФОРМАЦІЯ_1, її було поставлено перед фактом. Вважає , що
ІНФОРМАЦІЯ_1приватизацію квартири № 4 проведено не законно, так як на момент
приватизації вони у спірному приміщенні не проживали, так як виїжджали на
заробітки в Росію, дах , що зробили зняли , речі з приміщення вивезли, своїм правом на приватизацію вчасно
не скористались. Вважає, що поскільки
вона у спірному житловому
приміщенні прожила три роки ,
користувалася ним , то має повне право на нього і без подачі заяви до сільської
ради. Просила суд позов задоволити.

Захисник
позивача, адвокат ОСОБА_2., позов підтримав та просив його задоволити в повному
обсязі.

Представник
відповідача , голова сільської ради
Рогатко О.І. в суді позов визнала та пояснила, що в серпні 2003р. у сільську раду звернулась позивачка з питанням стосовно житла,
поскільки училище ліквідовувалось.Вона сказала позивачці, що для передачі її
житла на баланс сільської ради необхідні відповідні документи, яких у них не було.
Тоді позивачка їздила скрізь, була і в
Міністерстві , зробила документи і привезла їх в сільську раду, потім привезла
акт прийому-передачі житлового будинку
на баланс сілської ради. У будинку переданому на баланс сільської ради шість квартир. ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8
написали заяви на приватизацію ,
залишились квартира ОСОБА_9і спірна
пуста квартира №4. ОСОБА_3
та ОСОБА_7 по акту прийому -передачі приватизували квартири. Потім
поступили заяви від ОСОБА_9та
ІНФОРМАЦІЯ_1про приватизацію квартир. На сесії
Бобрицької сільської ради дали згоду на приватизацію. Коли приїхали
працівники БТІ зробити обміри, то кімната ІНФОРМАЦІЯ_1була зачинена, потім
виявилось, що позивач зайняла
квартиру самовільно. З заявою в сільску
раду про дозвіл на користування спірним житлом
позивачка не зверталась і не
говорила нікому що користується нею. У 2007р. на дверях спірної квартири висів
замок. Згоду на приватизацію квартири в якій зарваз проживає позичка
давали , як би вона тоді написала
заяву і на іншу квартиру , то дали б згоду і на ту квартиру. Що було зроблено
позивачем в спірній квартирі не бачила, вона і не знала, що позивачка
користується спірною квартирою. ІНФОРМАЦІЯ_1 написали заяву на приватизацію
квартири АДРЕСА_2 в якій вказали, що вони раніше проживали у даній квартирі.
Поскільки квартира була вільна, то їм
дали згоду на приватизацію. ІНФОРМАЦІЯ_1
прописані на території училища, а зареєстровані на території сільської ради, з
квартири не виписувалися. Питання про позбавлення ІНФОРМАЦІЯ_1житла не ставилось.

В судовому
засіданні третя особа ОСОБА_4. суду пояснила, що в 1999р. їм надали житло, яке
перед цим займав ОСОБА_10. Квартира була
виділена профкомом училища, поскільки і вона і її чоловік працювали в училищі.
У червні 2003 р. училище було
ліквідоване і вона з сім"єю у зв"язку з відсутністю грошей
переселились жити до її матері ОСОБА_11., яка проживає в с. Бобриця. На той
час приватизацією квартири не займались через відсутність грошей. У 2003році вона з сім"єю виїхала в Росію
на роботу, де вони працювали два роки. Вернувшись з Росії у с. Бобриця стали
проживати у її матері, але потім виникло питання про окреме проживання і вони
звернулись у сільську раду з заявою про приватизацію квартири в якій вони
проживали до 2003 року поскільки вона на той час вже була на балансі сільської ради. Від матері вони виїхали
26.11.2007р. Вона працювала на маслосирзаводі, потім на ЗАТ " Наша
ряба" , потім стала робити у лісництві, де
її сім"ї було надано житло
26.11.2007р., в якому вони
проживають і на даний час. Перед новим роком 2007р. вона ходила до позивача і
просила її звільнити квартиру в будинку по АДРЕСА_2, на що та відмовилась,
сказала , що їй положено розширення житлової площі. Просила в задоволенні
позову ОСОБА_3. відмовити.

Третя особа
Краєвий П.В. в судовому засіданні пояснив, що позов він не визнає. Він працював
у Бобрицькому училищі три роки, а за рік до його ліквідації
звільнився. Згідно рішення профкому вони
вселились в квартиру відомчого
будинку. Проживали в ньому до 2003р., потім виселились, забрали речі, закрили
вкартиру своїм ключем. У грудні того ж
року поїхали на роботу в Росію, але із с. Бобриця не виписувалися. У літку
2005р. вернулись в с. Бобриця, так як
дочка йшла у перший клас, проживали у тещі. З 2005р. прцював на маслосирзаводі, потім йому
запропонували роботу у лісництві, дали житло, але перед тим як вселятись
необхідно було зробити ремонт. Сільська
рада по питанню виселення з спірної квартири до них не зверталась. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Захисник
третіх осіб, адвокат ОСОБА_1., думку третіх осіб підтримала, просила в задоволенні
позову відмовити.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_12. суду
пояснила, що вона працює в Бобрицькій
сільській раді спеціалістом ІІ
категорії. 13.01.2004р. згідно акту
прийомки -передачі на баланс Бобрицької сілської ради за рішенням Міністрества
освіти та науки було передано
шестиквартирний будинок по АДРЕСА_2. Чотири квартири в будинку були вже
приватизовані , які саме по номерам сказати не може . На момент розгляду справи
в суді у вказаному будинку залишилось
дві не приватизовані квартири -
ОСОБА_9та спірна квартира № 4. Позивач з
заявою про приватизацію квартири № 4 в Бобрицьку сільську раду не зверталась і
до неї особисто такої заяви не
приносила;

свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що
вона проживає по сусідству з позивачкою
по АДРЕСА_2 і знає
її давно. В даному житловому
будинку позивач проживає 1986р. і 5
років користується спірною квартирою, як
підсобним приміщенням. Їй відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 живуть в с. Бобриця і їм дали
квартиру в лісництві ;

в судовому
засіданні свідок ОСОБА_7. суду пояснила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_2 з
1990 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали в їх
будинку, але в 2003р. виїхали з квартири і пішли жити до матері ОСОБА_4. Вона
чула, що квартира не ІНФОРМАЦІЯ_1, коли вони виїжджали, то зняли шифер з даху, доски, цеглу забрали, звільнили
квартиру повністю. Поскільки ключ від спірної квартири був у ОСОБА_8, то всі вважали , що квартира його. Спірна квартира стояла пуста,
мебелів у ній не було, там святкували вихід
на пенсію матері позивачки, а потім вона користувалась цією квартирою, чинила
дах, робила ремонт. Спірна квартира № 4 є двокімнатною. Позивачка пропонувала
їй жити у спірній квартирі, але вона
відмовилася. Претензій із сільської ради до позивачки стосовно
використання спірної квартири № 4 ніхто
не пред"являв. Позивачка їй казала, що після того, як ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали
з квартири і розібрали дах над квартирою і верандочкою, то у неї затікала квартира. Стосовно того у кого був
ключ від спірної квартири після того як
виїхали ІНФОРМАЦІЯ_1 їй нічого не відомо;

свідок
ОСОБА_14. в судовому засіданні пояснила,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 вселилися в будинок по
АДРЕСА_2у 1999 році, а виїхали звідти у 2003р., розібрали дах над квартирою та прибудовану веранду . Як казазала їй
ІНФОРМАЦІЯ_1 Т.В., вибрались через те, що сира квартира, а у них тоді була мала
дитина. Після виселення на дверях
спірної квартири замка не було, вони
були підперті камінцем, а позивачка провітрювала квартиру. Скільки позивач
користується спірною квартирою №4 вона сказати не може. Їй відомо , що
ІНФОРМАЦІЯ_1 живуть у лісництві;

в судовому
засіданні свідок ОСОБА_15. суду пояснив,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірній квартирі проживали з 1999 р., там у них народилась
дочка, там її хрестили. На яких підставах вони отримала житло йому не відомо.
Потім ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали з даної квартири, чому виїхали не знає і чому зняли
дах теж. Більше у спірній квартирі ніхто не проживав, на яких підставах нею користується позивач він не знає.
Особисто він заяву у сільську раду на приватизацію подавав на свою квартиру;

свідок ОСОБА_16.
в судовому засіданні пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 1999 р.
проживали в квартиріАДРЕСА_2. Даний будинок був відомчий і належав філіалу Степанецького училища. З
квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 виселились у 2003р. та виїхали на заробітки в Росію.
Повернулись з Росії років два тому , але в квартиру № 4 не вселились бо там був
курник. В самій спірній квартирі не був, але з вікна бачив, що там ходять курі,
двері були відчинені. Зараз ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають у квартирі держлісгоспу ;

в судовому
засіднні свідок ОСОБА_17. пояснив, що
він до 2003р. працював на посаді завідуючого Бобрицької філії Степанецького
ПТУ-35. Будинок в якому знаходиться спірна квартира № 4 був відомчий і належав
філіалу Степанецького ПТУ-35 з 2000р. по 2003 р. У 2003р. філію училища було ліквідовано, а
будинок передано на баланс Бобрицькій
сільській раді. ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали у
спірній квартирі, хто надавав квартиру він не знає, коли він прийшов
працювати в училище вони вже там жили,
ОСОБА_4 вийшла з декрету та працювала
поваром в училищі. Він особисто нікому квартири
не надавав і при ньому ніяких квартир нікому не передавали . При ньому квартира рахувалась
за ІНФОРМАЦІЯ_1. Він не пам"ятає чи була
на той час номерація квартир, але заяви на приватизацію вже тоді
подавались. На момент передачі квартир
земля належала Степанецькому ПТУ-35 і по закону вони не могли зробити
державний акт на землю. Акт передачі будинку на баланс Бобрицької сільської
ради ніхто не оскаржував і це майно належить сільській раді;

свідок
ОСОБА_18. в судовому засіданні пояснив, що він перебував у профспілковому
комітеті Бобрицької філії Степанецького ПТУ-35. Йому відомо, що питання стосовно виділення квартир
проводилось через збори профспілки, в тому числі і по виділенню квартири
ІНФОРМАЦІЯ_1. Тоді головою профкому була позивачка. Він підтвердив, що дійсно
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали в квартирі АДРЕСА_1, але до якого часу він не
пам"ятає.Чи виїжджали ІНФОРМАЦІЯ_1 з вказаної квартири йому не відомо. Коли він прийшов, то позивачка вже
займала спірну квартиру. Чи виділяли
позивачу іще інше житло йому не відомо. Тосовно приватизації квартир
йому нічого невідомо;

в судовому
засіданні свідок ОСОБА_19. пояснила, що
вона у 1993р. приїхала в с.Бобриця Канівського району та влаштувалась на роботу в училище де і працювала до пенсії , до 2003р. Їй спочатку житла не
давали, тому вона вселилась у гуртожиток. Пізніше їй сказав ОСОБА_20 , щоб вона
підійшла до позивачки і поговорила з нею про житло, поскільки там була кімната,
кому вона належала їй не відомо. Вона у
2003-2004р.р. ходила дивилась на кімнату,що була поряд з квартрою позивачки.
Кімната була сира, дах протікав, резетки
поламані , двері були без замка, курей там не було. Кімната була непридатна для
житла. Від вказаної квартири вона відмовилась. Що будинок було передано на
баланс Бобрицької сільської ради вона не занала.

Суд, вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача ОСОБА_3. та її
захисника, адвоката ОСОБА_2.,
представника відповідача Бобрицької
сільської ради Канівського району сільського голову Рогатко О.І., третіх
осіб ОСОБА_4.,ОСОБА_5. та їх захисника ,
адвоката ОСОБА_1. , свідків : ОСОБА_12.,
ОСОБА_13., ОСОБА_7 ., ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19., вважає, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав :

Як
встановлено в судовому засіданні
АДРЕСА_2 , як весь цей шести
квартирний будинок належав філії Степанецького ПТУ-35 в с. Бобриця Канівського району до
25.08.2003р. до часу його ліквідації (
а.с.17-18), після чого будинок було
передано у власність територіальної
громади с. Бобриця Канівського району,що підтверджується актом передачі
вказаного будинку територіальній
громаді с. Бобриця від 13.01.2004р. ( а.с.22) та прийняттям вказаного будинку на баланс
сільської ради , що підтверджується інвентарною карточкою № 17 ( а.с. 60) та
головною книгою сільської ради за 2004р. ( а.с.57-59).

Своїм
рішенням № 16-3 /V від 22.10.2007р. сесія Бобрицької сільської ради Канівського
району ( а.с. 19-21) надала дозвіл
ОСОБА_4. ОСОБА_5., ОСОБА_6. при ватизувати квартиру АДРЕСА_2

Як пояснила в
судовому засіданні позивач ОСОБА_3 квартира № 4, яка розташована поряд з квартирою № 5 в якій вона проживає, квартира є нежилою, над нею тече дах відсутнє
енергопостачання. В даній квартирі з
червня 2003року ніхто не проживає. До
вказаного часу в ній проживала
сім"я ІНФОРМАЦІЯ_1, які
виселилися з неї та демонтували
шиферну покрівлю, що не заперечують
в судовому засіданні і треті
особи, які пояснили , що залишили квартиру
та перейшли жить до матері ОСОБА_4. ,
а потім майже на три роки виїхали
сім"єю на заробітки за
межі України.

Відповідно до ст.
107 ЖК України - у разі вибуття
наймача та членів його сім"ї на
постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму
житлового приміщення, вважається розірваним з дня вибуття. Підстав ,
передбачених ст. 71 ЖК України для збереження
за сім"єю ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаного
приміщення , суд не вбачає.

Тобто, кв.
АДРЕСА_2, сім"я ІНФОРМАЦІЯ_1 втратила право нею користуватися. Про небажання в подальшому користуватися вказаною квартирою свдчить той
факт, що сім"я
ІНФОРМАЦІЯ_1після виселення з
вквартири демонтувала над нею дах, що
призвело до затікання кімнат квартири дощовими водами. Також треті
особи не надали суду доказів
які б підтвердили їх законне проживання у вказаній квартирі до їх
виселення з неї ( ордера на вселення чи рішення власника
про надання їм права на
проживання).

Виносячи
своє рішення № 16-3/V від 22.10. 2007р. відповідач порушив ЗУ " Про приватизацію державного житлового
фонду", ч.1ст. 2 якого, передбачено, щодо об"єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які
використоувються на умовах найму. Відповідно до ч.1 ст. 6 цього ж закону - незалежно від розміру загальної площі безоплатно
передаються у власність
громадян займані ними
квартири..., так як зазначено в ч.2 ст.
8 вказаного закону - передача
займаних квартир здійснюється в спільну
сумісну або часткову
власніть за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Таким чином, необхідною умовою для приватизації
квартири громадянами є їх постійне в ній проживання . Відповідач , не надвши
сім"ї ІНФОРМАЦІЯ_1 права на проживання
в квартирі своїм рішенням надав дозвіл на приватизацію квартири,
яка ними не використовувалась на умовах найму. Сім"я
ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає в будинку
ДП " Канівське лісове господарство"
в с. Бобриця Канівського раойону,
що не заперечують і треті особи.
Крім цього, згідно рішення відповідача
від 28.08.2003р. № 7-2 ( а.с.5) " Про приватизацію державного житлового фонду" квартира АДРЕСА_2,
передана у власність ОСОБА_8. , вказане рішення
на даний час відповідачем не
відмінене.

Відповідно до
ч.11ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" - спори,
що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового
фонду, вирішуються судом.

З-за таких
обставин позов позивача ОСОБА_3.
підлягає до повного задоволення ,
рішення ж відповідача ж № 16-3/V від 22.10. 2007р. визнанню частково нечинним в частині передачі у власність державного житла - квартири № 4 в
будинку № 1 по вулиці Шевченка в с.
Бобриця Канівського району ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. , як таке, що прийняте з порушенням З У "Про
приватизацію державного житлового
фонду".

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.
158,159,160 ч.3, 161-163,186 КАС
України та згідно ч.1 ст. 2, ч.2ст. 8,
ч.11ст. 8 Закону України " Про приватизацію державного
житлового фонду", суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задоволити .

Визнати рішення сесії Бобрицької сільської ради
Канівського району Черкаської області №
16-3/V від 22.10.2007р. " Про
приватизацію державного житлового фонду" частково нечинним в частині
передачі у власність державного житла
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5та ОСОБА_6квартири АДРЕСА_2

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня її проголошення . Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Киівсього апеляційного
адміністративного суду через
Канівський міськрайонний суд
шляхом подачі в десятидений строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Головуючий
М.І. Дубенець

Справа № 2-а-16

2008р.

ПОСТАНОВА

Іменем
України

( вступна
та резолютивна частини)

21 квітня 2008р.
Канівського
міськрайонного суду

Черкаської області

В складі: головуючого - судді Дубенеця М.І.

за участі:

секретаря
Захарченко В.В.,Шпарьової М.І.

адвокатів
ОСОБА_1., ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Каневі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3до Бобрицької сільської ради
про визнання частково нечинним рішення сесії Бобрицької сільської
ради

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи
на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою
у обгрунтуванні доводів сторін ,
на що може бути визначений значний час , суд вважає за необхідне проголосити
його вступну та резолютивну частини.

На
підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 158,159,160 ч.3,
161-163,186 КАС України та згідно ч.1 ст. 2, ч.2ст. 8, ч.11ст. 8 Закону
України " Про приватизацію державного житлового фонду", суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задоволити .

Визнати рішення сесії Бобрицької сільської ради
Канівського району Черкаської області №
16-3/V від 22.10.2007р. " Про приватизацію державного житлового фонду"
частково нечинним в частині передачі у власність державного
житла громадянам ОСОБА_4,
ОСОБА_5та ОСОБА_6квартири АДРЕСА_2

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня її проголошення . Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Киівсього апеляційного
адміністративного суду через Канівський
міськрайонний суд шляхом подачі в десятидений строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Головуючий
М.І. Дубенець