Справа № 22-а-5311/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

3 червня 2008
року справа
№ 22-а-5311/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П., Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

не з”явився

від відповідача:

не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову Пролетарського районного суду Донецької
області

від

1 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-164/08 (суддя
Масендич В.В..)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення разової грошової допомоги до 5 травня

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 16 квітня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про
стягнення разової грошової допомоги до 5
травня задоволені, внаслідок чого
стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної ради м. Донецька за рахунок коштів державного бюджету на
користь ОСОБА_1суму недоотриманої
разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі 1175 грн. 18 коп.
звільнивши відповідача від сплати державного мита на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, та просить
справу розглянути без участі його представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1(арк. справи 7).

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Правовий статус ветеранів війни
визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12, розділом 3 якого визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту. Стаття 13 цього Закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Приписами статті 14 зазначеного Закону встановлено, що
щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірі, чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплату разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Конкретні розміри розділом 3 (преамбула
перед статтею 12 даного Закону) для інвалідів війни були встановлені Законом
України № 3235-4 від 20 грудня 2005 року.

Оскільки мінімальна пенсія за віком у 2007
році для зазначеної категорії осіб складала 410 грн. 06 коп., що встановлено
ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, то розмір щорічної грошової допомоги повинна складати 1230 грн. 18 коп.
(410,06х3). Але враховуючи, що позивачу
була виплачена грошова допомога у розмірі 55 грн. 00 коп., що підтверджується
відповідною довідкою № 08/79 від 10
січня 2008 року (арк. справи 4), то стягненню підлягає 1175 грн. 18 коп.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в
частині стягнення щорічної допомоги за
2007 рік.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007 році.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, у разі не відповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Колегія суддів не погоджує висновок суду
першої інстанції у мотивувальній частині постанови щодо звільнення відповідача
від сплати судових витрат на користь
держави з огляду на те, що позивачем судові витрати не понесені,
оскільки він звільнений від їх сплати.
Крім цього, норми Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають стягнення судового збору
безпосередньо з суб”єкта владних повноважень як на користь позивача, так
і на користь держави. Відповідно до частини 1 статті 94КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб”єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою
стороною був орган місцевого самоврядування , його посадова чи службова особа).
Однак, помилковість зазначеного висновку суду першої інстанції не вплинула на правильність вирішення справи по
суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови були
дотримані норми матеріального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на
постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 17 квітня 2008 року у
справі № 2-а-164/08 - залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду
м. Донецька від 17 квітня 2008 року у справі № 2-а-164/08- залишити без
змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 3
червня 2008 року. Ухвала у повному
обсязі складена у нарадчій кімнаті 3 червня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Т.П.
Бадахова

М.І. Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя Р.Ф.
Ханова