Справа № 2-а-5788/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2008 р. Справа № 2-а-5788/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Федчук Віталій Володимирович,

При секретарі судового засідання: Педорук Олеся Сергіївна

За участю
представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1., ОСОБА_2

відповідача
: Рогатюк Н.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області

про:
визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області
та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Позивач працювала на постійній роботі у м. Братську
Іркутської області, яке відноситься до місцевостей, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Таким чином, в порядку ч.5 розділу 15 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.
Ладижині із заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням періоду роботи
у м. Братську Іркутської області та відповідно до п."г" ст.77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" включити до пенсії підвищення в
розмірі 25% як особі, яка була примусово
переселена.

Однак, управлінням Пенсійного фонду України у м.
Ладижині не було враховано вказані положення щодо перерахунку пенсії позивачу,
мотивуючи своє рішення відсутністю документів, що підтверджували б укладення з
позивачем строкових трудових договорів за період перебування її у м. Братську.
Крім того, відповідачем враховано 25% підвищення до пенсії позивача.

За таких підстав позивач просить суд визнати дії
відповідача щодо обчислення загального трудового стажу трудової діяльності та
розміру пенсії протиправними; зобов'язати відповідача зробити перерахунок
пенсії з визначенням її загального трудового стажу -44 роки, з призначенням
надбавки в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно п."г" ст.77
Закону України "Про пенсійне забезпечення"; стягнути з відповідача
вартість послуг адвоката в сумі 650 гривень. Крім того, просила суд призначити
по справі експертизу на предмет визначення загального стажу її трудової
діяльності та розміру пенсії.

В судовому засіданні позивач надала суду заяву про
уточнення позовних вимог в частині пункту 2 вимог, яку просила викласти в такій
редакції: "зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії з
визначенням її загального трудового стажу -44 роки, зарахувавши на пільгових
умовах роботу в м. Братску з 1966 по 1973 роки, з призначенням надбавки в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно п."г" ст.77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення". Разом з тим, позивачем була
надана заява, згідно якої відмовилася від призначення судової експертизи. Решта
позовних вимог підтримала повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнала, надала письмове заперечення вих. №763/06-26/09 від 05.05.2008 року, в
якому зазначено, що у пенсійній справі позивача знаходяться трудова книжка та
строкові трудові договори, що підтверджують її роботу в "Братському
лісопромисловому комплексі" у період з 05.02.1974 по 28.12.2979 роки.
Зазначений період роботи обраховано в пільговому розмірі -1 рік за 1,6 роки.
Також враховано, що позивач в даний період працювала на роботах за шкідливими
умовами праці по Списку №1. Щодо інших періодів роботи в м. Братск, то у
трудовой книжці відсутні відповідні записи, що ці періоди слід зараховувати на
пільгових умовах. Також відсутні документи, які підтверджували б, що з позивачем
уклада лися трудов договори саме в ці періоди. Управлінням Пенсійного фонду
визнаються вимоги позивача щодо 25% підвищення до пенсії, на які вона має
право. Однак, розрахунок суми необхідно здійснювати відповідно до п.2 постанови
Кабинету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року. Крім того, представник
відповідача наполягав на застосування ст.99 та ст.100 КАС України в зв'язку з
пропущенням позивачем строку звернення до суду, посилаючись на те, що остання
дізналася про обраховану пенсію 02.08.2006 року з листа управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижині Вінницької області. На підставі викладеного просила
відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 розділу 15 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" період роботи до 1
січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1
січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для
осіб, які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР
від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в
районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148
"Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої
Півночі", Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в
районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в
яких зазначено період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Крім того, призначення та виплата пенсій регулюється
Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,
Законом України “Про пенсійне забезпечення”, постановою Кабінету Міністрів
України від 12.08.1993 року №637 “Про затвердження порядку підтвердження
наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній”.

Відповідно до ч.1 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є
трудова книжка.

Відповідно до відомостей про роботу, вказаних в трудовій
книжці позивача, виданої 1957 року,
вбачається, що позивач з 1966 року по 1973 рік працювала на різних посадах у
відділі охорони здоров'я м. Братськ.

Згідно вкладишу в трудову книжку НОМЕР_1, виданного
31.03.1976 року, позивач з 1974 року по 1979 рік працювала у випарному цеху в
ТОВ “Братськкомплексхолдінг”.

Крім того, довідкою ТОВ
“Братськкомплексхолдінг”№300-08-07 від 24.08.1998 року підтверджується, що
ОСОБА_1. дійсно працювала повний робочий день випарщиком у випарному цеху в ТОВ
“Братськкомплексхолдінг”з 01.07.1974 року по 28.12.1979 рік. Дана довідка
видана на підставі особової картки Т-2, наказу №37 від 26.07.1974 року та інших
документів.

Наданими позивачем архівними довідками №100-3191 від
2004 року, №100-3102 від 11.11.2004 року та №100-634 від 18.02.2004 року,
посвідчується, що м. Братськ Іркутської області відноситься до місцевостей,
прирівняних до районів Крайньої Півночі на підставі Указів Президіума Верховної
Ради СРСР від 10.02.1960 року, від 26.09.1967 року, на підставі Постанови Уряду
Російської Федерації №516 від 11.07.2002 року. Районний коефіцієнт дорівнює
40%, стаж зараховується 1 (рік) за 1,5 (півтора).

Отже, судом встановлено, що позивач у період з 1966 року
по 1973 рік працювала у відділі охорони
здоров'я м. Братськ Іркутської області, що підтверджується трудовою книжкою.
Враховуючи, що м. Братськ віднесено до регіонів, що прирівнюється до районів
Крайньої Півночі, тому в частині позовних вимог щодо перерахунку їй пенсії з
визначенням загального трудового стажу -44 роки, врахувавши період роботи з
1966 року по 1973 рік у м. Братськ, суд вважає позов задовольнити.

Крім того, відповідно до п. “г”ст.77 Закону України “Про
пенсійне забезпечення”громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій
і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а
членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Таким чином, враховуючи посвідчення №094440, видане
10.08.2005 року, а також не заперечення відповідача щодо виплати підвищення до
пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, суд приходить до висновку про
задоволення позову в частині призначення надбавки в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою
стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України “Про
адвокатуру”оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999
року, передбачено, що гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом
винагороди за надання правової допомоги клієнту. Засади обчислення гонорару
визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом.

В підтвердження понесених витрат на правову допомогу
суду було надано квитанції від 21.09.2007 року та 17.10.2007 року про гонорар
представника ОСОБА_1., який становить 650 гривень.

За таких обставин суд вважає правомірним стягнення з
Державного бюджету України вказану суму в якості оплати послуг адвоката.

Разом з тим, судом не беруться до уваги посилання
представника відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до
адміністративного суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, остання
дізналася про порушення свої прав з моменту видачі управлінням Пенсійного фонду
України у м. Ладижині Вінницької області розпорядження №107811 19.09.2007 року.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість та доведеність
позовних вимог, суд приходить до висновку задовольнити позов повністю.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов
задовольнити.

Визнати
дії управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області
відносно обчислення загального трудового стажу трудової діяльності та розміру
пенсії протиправними.

Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області зробити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з визначенням загального трудового стажу 44 роки,
включивши в пільговий стаж період роботи з 1966 року по 1973 рік, з
призначенням їй надбавки в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно
п."г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути
з державного бюджету на користь ОСОБА_1кошти в сумі 650 гривень за наданння
правової допомоги.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний
текст постанови оформлений 22.05.2008 року

Суддя/підпис/ Федчук
Віталій Володимирович

Станом на 22.05.2008 року постанова
не набрала чинності

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: