Справа № 2-А-95/2007
Суддя: Проскурня С.М.
Дата ухвалення: 2007-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-А-95/2007
25 вересня 2007 року
смт. Красногвардійське
Красногвардійський районний
суд Автономної Республіки Крим у складі:
судді - Проскурні С.М.,
при секретарі - Алексєєвій
за участю представника
відповідача - Труфанова Р.Д.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Красногвардійське адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської
районної державної адміністрації про
визнання незаконним рішення про відмову в наданні статусу інваліда військової
служби, зобов'язанні надати зазначений статус,
ОСОБА_1. 03 серпня 2007 року звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської
районної державної адміністрації (далі Управління) про визнання незаконним
рішення відповідача від 14 червня 2007 року про відмову в наданні йому статусу
інваліда військової служби та зобов'язання відповідача надати такий статус.
Позов мотивований тим, що він при проходженні військової служби в 1952 році під
час військових навчань отримав травму, внаслідок якої 09 листопада 2005 року
був визнаний інвалідом 2 групи. Згідно з висновком МСЕК причиною інвалідності є
захворювання, отримане під час проходження військової служби. На підставі цього
з відповідною заявою він звернувся до відповідача про надання йому статусу
інваліда військової служби, однак йому було відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1. підтримав свій позов,
пояснивши, що відповідач незаконно в своєму листі від 14.06.07 відмовив в
наданні йому статусу інваліда військової служби з посиланням на те, що надання
такого статусу не входить до компетенції районної комісії, створеній при
Управлінні, з розгляду питань, пов'язаних з наданням статусу ветеранів війни
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Оскільки травму він отримав під час проходження
військової служби в Збройних Силах СРСР, йому повинен бути наданий статус
інваліда військової служби (інваліда війни), що вважав тотожнім, оскільки, на
його думку, одержання захворювання “підчас виконання обов'язків військової
служби” і “підчас проходження військової служби” є синонімами, тобто визначають
одне й теж - службу в Збройних Силах.

В судовому засіданні представник відповідача Труфанов
Р.Д., який діяв на підставі виданої йому довіреності, позовні вимоги не визнав.
Відповідно до пояснень представника відповідача до компетенції районної
комісії, створеній при Управлінні з розгляду питань, пов'язаних з наданням
статусу ветеранів війни згідно з Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, відноситься
надання статусу інваліда війни. Дія цього Закону не розповсюджується на
ОСОБА_1, оскільки захворювання було
отримане позивачем під час проходження військової служби і не пов'язане з
виконанням ним обов'язків військової служби та бойовими діями. Надання ж
статусу інваліда військової служби не входить до компетенції даної комісії.
Просив в позові відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
статті 11 ч.1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.71
ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються
її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до
частини другої вказаної статті в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. 23 травня 2007 року
звернувся до Управління з заявою про надання йому статусу інваліда військової
служби, обґрунтовуючи це витягом з акту
огляду МСЕК від 30.11.05, згідно з яким він визнаний інвалідом 2 групи у
зв'язку з хворобою, яка отримана під час проходження ним військової служби, а
також постановою ВЛК-15, відповідно до якої захворювання пов'язане з
проходженням військової служби.

Листом від 14 червня 2007 року за № 1327/05-4/912 за
підписом заступника начальника Управління С.П. Шепель ОСОБА_1. було повідомлено, що надання статусу
інваліда військової служби (на відміну від надання статусу інваліда війни) не
віднесено до компетенції районної
комісії, створеній при Управлінні з розгляду питань, пов'язаних з наданням
статусу ветеранів війни згідно з Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
Оскільки захворювання ОСОБА_1. було одержане під час проходження військової
служби, а до інвалідів війни можуть бути
віднесені особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, які стали
інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювань, отриманих під
час захисту Батьківщини, виконанні обов'язків військової служби, то і дія
вищезазначеного Закону теж не розповсюджується на нього.

Відповідно до ст.7 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 № 3551-ХІІ з наступними
змінами і доповненнями, до інвалідів війни належать особи з числа
військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників,
працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва,
захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків
військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на
фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та
інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних
дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів,
військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої
Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно зі ст.20 Закону України “Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.92 №
2262-ХІІ з наступними змінами і доповненнями, залежно від причини інвалідності
інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, поділяються на такі категорії:

а) інваліди війни ...; б)
інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за
цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в
результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням обов'язків військової
служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з
проходженням служби.

Відповідно до положень ст.10 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХІІ призначення і виплата
пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону,
здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Приймаючи до уваги, що інвалідність ОСОБА_1 не пов'язана
з виконанням обов'язків військової служби, а обумовлена захворюванням,
одержаним в період проходження військової служби, на нього не розповсюджується
дія Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”.

Посилання позивача на
тотожність понять настання інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під
час виконання обов'язків військової служби, в контексті ст.7 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і під час
проходження військової служби, є помилковим, яке пов'язане з неправильним
тлумаченням правових норм.

Судом також встановлено, що
рішенням № 18 від 26 жовтня 2006 року комісії з розгляду питань, пов'язаних з
наданням статусу ветеранів війни Красногвардійського районного управління праці
та соціального захисту населення ОСОБА_1. відмовлено в наданні статусу інваліда
війни.

Оскільки ОСОБА_1. не оспорює
висновки рішення комісії № 18 від 26 жовтня 2006 року про відмову в наданні
статусу інваліда війни, у суду немає підстав для визнання зазначеного рішення
незаконним.

Оцінюючи за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до
нормативних положень Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” передбачено надання статусу інваліда війни особам, які
належать до інвалідів війни на підставі статті 7 зазначеного Закону. Надання
відповідачем статусу інваліда військової служби законодавством не передбачено.

У зв'язку з тим,
що позивач є інвалідом 2 групи, якого звільнено від сплати судових витрат,
понесені судові витрати з розгляду справи
відповідно до ч.5 ст.94 КАС України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись
статтею 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, статтями 10, 20 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статтями 11, 71, 86, 94,
158, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Управління праці та соціального захисту
населення Красногвардійської районної державної адміністрації про визнання незаконним рішення про відмову в
наданні статусу інваліда військової служби, зобов'язанні надати зазначений
статус, у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС
України.

Суддя