Справа № 22-а-1997/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а-1997/08 Головуючий 1
інстанції: Толстий О.О.
Категорія: 48 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В,

Суддів Бенедик А.П., Сіренко
О.І.

за участю секретаря Маймуліної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління праці
та соціального захисту населення Путивльської
районної державної адміністрації та ОСОБА_1 на постанову Путивльського
районного суду Сумської області від
20.12.2007р. по справі №2-а-48/07

за позовом
ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Путивльської
районної державної адміністрації

3-тя особа Управління державного казначейства в Путивльському районі

про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених сум на оздоровлення
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
(надалі по тексту позивач)
звернувся з адміністративним позовом
до Управління
праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної
адміністрації (надалі по тексту
відповідач), 3-тя особа Управління
державного казначейства в Путивльському районі, в якому просив суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача та зобовязати здійснити перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення та забезпечити виплату
недосплачених сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2007
роки відповідно до положень ст. 48
Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
в розмірі 10 981,89 грн.

Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 20.12.2007р позовні вимоги
задоволено частково. Визнано протиправною
бездіяльність Управління праці та соціального захисту
населення Путивльської районної державної адміністрації щодо не проведення перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення та невиплати недосплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 за 2007 рік. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007
рік та виплату недосплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в
розмірі 1980 гривень відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач,
не погодившись з постановою суду подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: статей 22, 48, 64 Конституції України, ч. 4 ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, просить оскаржувану
постанову в частині відмови в задоволенні позову скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Управління праці
та соціального захисту населення Путивльської
районної державної адміністрації не
погодившись з постановою суду, також
подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм
матеріального та процесуального права
просить оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач посилається на те, що на підставі ст. 23
Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету
можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які
встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» чи рішенням про
місцевий бюджет, що діє у межах бюджетних асигнувань. Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що
судом не враховано встановлені Кабінетом Міністрів України розміри виплат щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідів 2 групи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційні скарги не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи 2 категорії та інвалідом II групи. З червня 2006 року йому
встановлений статус учасника 1 категорії та інваліда 2 групи, і згідно ст. 48 Закону № 798-ХІІ
позивач має право на щорічну допомогу на
оздоровлення. В
2001-2003 роках позивач отримав по 26
грн. 70 коп. а в 2005-2007рр. отримав по 120 грн., в 2004 р. така допомога йому не
виплачувалася .

У вересні 2007 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
і виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007рр. виходячи із розміру 5 мінімальних
заробітних плат. 10.09.2007р. позивач отримав відповідь про відмову в перерахуванні
виплат на оздоровлення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за
2001-2006 роки, суд першої інстанції, виходив з пропущення позивачем строку
звернення до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками
суду.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного
суду.

Згідно з ч. 1 зазначеної статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної норми
встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачем щорічна допомога на оздоровлення за
2006 рік була отримана 26.07.2006 року (а. с.
21)

Позов
подано до адміністративного суду 30.11.2007 року, тобто з пропуском
строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення
строку для звернення до адміністративного суду, встановленою ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України (а.с. 19)

Таким чином, виходячи з наведеного,
колегія суддів, вважає, що при прийнятті судового рішення у справі, в частині
відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача, з
наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення,
встановлений постановою Кабінету Міністрів України тривалі роки не змінювався і
не відповідає розміру встановленому
Законами України.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії та інвалідом 2-ї групи.

В 2007 році грошова допомога на оздоровлення виплачувалася позивачу,
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року за №562, а не статті 48 Закону України „Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції
України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений
Законом № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат,
пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1
статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки
відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги
і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ,
є безпідставним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України „Про соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується в розмірі п'ятьох
мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного закону розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зі змісту Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету
Міністрів України №836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому законами України. Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних
плат на 2007 рік, а не Постанова
Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року за №836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати склав у 2007 р. - 420
грн.,

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням наведених розмірів мінімальної
заробітної плати у 2007 році, суд першої інстанції обґрунтовано розрахував
недовиплачену позивачу суму компенсації на оздоровлення у 2007р. 420 грн. х 5 - 120 = 1980,00 грн.

Таким чином за вищевказаний період недовиплачено 1980,00 гривень.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, та прийняв постанову з урахуванням всіх обставин у справі, правильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права, підстав для скасування судового рішення відсутні.

Доводи апеляційних скарг
висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Путивльського районного суду
Сумської області від 20.12.2007р. по
справі №2-а-48/07 - без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст складено 20.05.2008
року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
О.І.Сіренко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова