Справа № 22-а-4184/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Куликов В.В. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2008
року справа №
22-а-4184/07

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Скопинській А.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області

на постанову

Олександрівського районного суду Донецької області

від

21 лютого 2008 року

по справі

№ 2а-7/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України

про

стягнення заборгованості з виплати допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

22.01.2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Олександрівського районного суду Донецької області від
21.02.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України про стягнення грошових сум
на оздоровлення за 2002-2007 роки було задоволено повністю.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії і є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив:

- у 2002
році - 165 грн.;

- у 2003
році - 185 грн.;

- у 2004 році - 205
грн.;

- у 2005 році - 262 грн.;

- у 2006 році - 350 грн.;

- у 2007 році - 420 грн.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено:

- в 2002 році - 26 грн. 70 коп.;

- в 2003 році - 0 грн.;

- в 2004 році - 26 грн. 70 коп.;

- в 2005 році - 26 грн. 70 коп.;

- в 2006 році - 120 грн.;

- в 2007 році - 120 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача
разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2002 рік - (165 гривень х 5) - 26,70 гривень = 798
гривень 30 коп.;

за 2003 рік - (185 гривень х 5) = 925 гривень;

за 2004 рік - (205 гривень х 5) - 26,70 гривень = 998
гривень 30 коп.;

за 2005
рік - (262 гривень х 5) - 26,70 гривень = 11283 гривень 30 коп.;

за 2006 рік - (350 гривень х 5) - 120 гривень = 1630
гривень;

за 2007
рік - (420 гривні х 5) - 120 гривень = 1980 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за період з 2002 -2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі 7614, 30 грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановами КМУ
№ 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

В судовому
засіданні позивач заперечував проти апеляційної скарги. Інші особи, які беруть
участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне останню задовольнити частково.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 2
групи.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи у розмірі п`яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

За 2004, 2005
роки Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі по 26,70
грн., установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №
836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова №836), за 2006 та 2007 роки -
по 120 грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 26,70 гривень
(за грошовою реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2005 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не
постанови № 836 та № 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі по 26,70 гривень за 2002-2005 роки та по 120 грн. за 2007 роки суд
першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Проте суд першої
інстанції допустив помилку, визнавши дії відповідача неправомірними при
нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році та не врахував, що
дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV
(3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до
теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.
Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були
протиправними.

Зупинення
дії закону не дає право його застосовувати. Такі ж висновки й Верховного Суду
України в аналогічному по суті спору, викладені в Ухвалі від 20 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВВДФССНВВПЗУ в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Також судом
першої інстанції помилково було зроблено висновок про правомірність задоволення
вимог позивача щодо стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002 рік,
оскільки статтею 2 Закону України від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ «Про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» встановлені
обмеження Кабінету Міністрів України до прийняття Верховною Радою України змін
до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна
плата, здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету України на 2002 рік. Відтак і позовні
вимоги, які стосуються виплат в 2002 році, задоволенню не підлягають.

В
повному обсязі постанова складена 30.05.2008 року.

Керуючись ст.ст.
195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.4 ч.1 ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області -
задовольнити частково.

Постанову Олександрівського
районного суду Донецької області від 21 лютого 2008 року по справі № 2а-7/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Головного
управління Державного казначейства України про стягнення заборгованості з
виплати допомоги на оздоровлення - скасувати в частині стягнення недоотриманих
сум на оздоровлення за 2002, 2006 роки в сумі 2428,30 гривень.

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України про визнання дій протягом
2002, 2006 років неправомірними та стягнення коштів на оздоровлення за 2002,
2006 роки в сумі 2428,30 гривень.

Постанову
Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2008 року по
справі № 2а-7/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України про стягнення
заборгованості з виплати допомоги на оздоровлення в частині визнання дій
неправомірними за 2003-2005 та 2007 роки та стягнення коштів на оздоровлення за
рахунок Державного бюджету України за 2003-2005 та 2007 роки у сумі 5186,60
гривень - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: