Справа № 22а-2897/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в 1-й інстанції суддя Фанда О.М. рядок статзвіту № 69
суд Івано-Франківської області, справа № А-9/138
в другій інстанції суддя - Яворський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2008 року
Справа № 22а-2897/08 м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді - Яворського І.О.

суддів: Любашевського
В.П.

Носа
С.П.

при секретарі:
Поворознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 24
жовтня 2007 року в справі за позовом Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції до Приватних підприємців ОСОБА_1та ОСОБА_2про визнання
недійсним господарського зобов'язання, -

В С Т
А Н О В И Л А :

14 травня 2007 року Коломийська об'єднана державна податкова інспекція
Івано-Франківської області звернулась до господарського суду Івано-Франківської
області з позовом до відповідачів Підприємця ОСОБА_1, Підприємця ОСОБА_2про
визнання недійсним господарського зобов'язання. З адміністративного позову
вбачається, що Коломийською оДПІ проведена перевірка дотримання вимог
податкового законодавства підприємцем ОСОБА_1. Актом перевірки встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_1. на підтвердження податкового кредиту
відображеного в податкових деклараціях з податку на додану вартість надав до
перевірки податкову накладну №43 від 25.04.2006року на отримання
товарно-матеріальних цінностей від підприємця ОСОБА_2на суму 14 450,04 гривень,
в тому числі ПДВ 2408,34 гривень. Для перевірки не представлено письмового
договору на проведення вказаної господарської операції. Враховуючи, що
підприємець ОСОБА_2. зареєстрований за адресоюАДРЕСА_1 Коломийською оДПІ
направлено запит до ДПІ у Черкаському районі щодо здійснення заходів для
встановлення правомірності віднесення підприємцем ОСОБА_1. до складу
податкового кредиту сум податку на додану вартість по накладній №43 від 25
квітня 2006 року.

Згідно відповіді від 22.11.2005 року визнано недійсним свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість НОМЕР_1 від 23 вересня 2003
року, видане на ім'я ОСОБА_2з моменту його видачі - 23 вересня 2003 року.
Судовим рішенням встановлено, що підприємець ОСОБА_2. підприємницькою
діяльністю не займається, не займався і не має наміру її здійснювати.Дане
судове рішення вступило в законну силу. Актом ДПІ в Черкаському районі від
29.06.06 року №109 анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ підприємця
ОСОБА_2., дата анулювання Свідоцтва - 23
вересня 2003 року.

У відзиві на позовну заяву Приватний підприємець ОСОБА_1вказував, що ДПІ не
доведено і не подано суду доказів на підтвердження своїх вимог. Товар згідно
угоди було поставлено ОСОБА_1в повному обсязі та ним повністю проведено оплату
за поставлений товар. Твердження позивача про наявність умислу у відповідачів
не підтверджено жодними доказами у справі.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня
2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Суд першої
інстанції, зокрема, вказав на те, що санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства.Разом з тим, за змістом ч.1 ст.208 ГК України застосування цих
санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною. Суд
першої інстанції вказав, що факт скасування державної реєстрації не тягне за
собою недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації і до
моменту включення з Державного реєстру.

Згадана постанова суду першої інстанції оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду Коломийською об'єднаною
державною податковою інспекцією Івано-Франківської області.Апелянт, зокрема,
вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Соснівського
районного суду міста Черкаси. Від 22.11.2005 року. Судовим рішенням було
встановлено, що підприємець ОСОБА_2. підприємницькою діяльністю не займався і
не має наміру її здійснювати.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, заслухавши осіб,
що приймають участь у розгляді справи,суддю доповідача, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
безпідставність апеляційної скарги та
законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судом першої інстанції враховано
наступне.

Функції, права, обов'язки органів державної податкової служби визначені ст.ст.9-11 Закону України від
04.12.1990 року №509-ХІІ ”Про державну податкову службу в Україні” із змінами і
доповненнями.

Підстави та порядок проведення органами ДПС планових та позапланових
виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів) регламентовано ст.11-1 Закону.

Колегія суддів констатує той факт, що Позивач з посиланням лише на норми
Господарського права та на ГПК України
просив визнати господарське зобов'язання від 25.04.2006 року, укладене між
підприємцем ОСОБА_1. та підприємцем ОСОБА_2. недійсним, як таким, що не
відповідає вимогам закону.Позивач не ставив питання застосування ст.250 ГК України, а також сплати податку на додану вартість в сумі 2
408,34 гривень. Це не позбавляє права ДПІ пізніше звернутись з таким позовом до
суду.

Тому, на день укладення господарського зобов'язання підприємець ОСОБА_2.
мав статус платника податку на додану вартість, що також підтверджується Положенням про реєстр платників податку на
додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000 року №79.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що визнання недійсним
свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість не є підставою для
визнання недійсним господарського зобов'язання як такого, що укладене з
метою завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства.

Колегія суддів погоджується з тим, що доказами, у підтвердження
спрямованості умислу на приховування від оподаткування прибутків та доходів,
можуть бути, зокрема, надані податковим органом відомості про відсутність
підприємства за юридичною та фактичною адресами, про визнання недійсними в
установленими чинним законодавством порядку установчих документів, про
неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, про
скасування (припинення) державної реєстрації підприємства. Тому, господарське
зобов'язання, яке виникло між двома товариствами згідно усного договору,
неспрямоване на приховування від оподаткування доходів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків,
передбачених законом.

З врахуванням викладеного вище, судом першої інстанції прийнято законне
рішення, ухвалене з дотриманням норм як
матеріального так і
процесуального права.

Рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи,
підтверджених тими доказами, які були
наявні у матеріалах справи та перевірені і оцінені належним чином під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Коломийської ОДПІ Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Львівської області від 24 жовтня 2007 року за позовом Коломийської об'єднаної
державної податкової інспекції до приватних підприємців ОСОБА_1та ОСОБА_2про
визнання недійсним господарського зобов'язання
- залишити без змін.

Дана ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого адміністративного
Суду України протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
І.О.Яворський

Суддя В.П.Любашевський

Суддя
С.П. Нос