Справа № 22-а-298/2008
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-298/2008
р. Головуючий
у 1 інстанції Дмитренко А.М.
Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 року.
м. Київ.

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Попович
О.В., Бистрик
Г.М.,

при секретарі: Кожокар М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій
Церкві про зобов'язання відповідача вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 15.02.2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФ України
в м. Білій Церкві про зобов'язання відповідача вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального права та процесуального права, судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона
підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні
вимоги позивачу.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача від
інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції в установлений судом
строк не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом
другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується копією посвідчення НОМЕР_1 і копією
довідки НОМЕР_2 від 18.06.1999 року.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ у м.Білій Церкві та з
18.06.1999 року одержує пенсію по інвалідності, яка призначена відповідно до
ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків
із середньомісячної заробітної плати за роботу в зоні відчуження, станом на
01.01.2007 року розмір пенсії становить 2521,96 грн.

Крім основної пенсії, позивачу згідно ст. 50
вищезазначеного Закону призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю
в розмірі 75% від розрахункової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

До пенсії позивача проводиться також доплата відповідно
до ч. 2 ст. 39 вказаного Закону в розмірі, передбаченому Постановою КМ України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності
- 8 мінімальних пенсій за віком.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на те, що механізм обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається
Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок обчислення був визначений
Постановою № 523 Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року «Про
затвердження нового Порядку обчислення пенсії по інвалідності, яке наступила в
результаті каліцтва чи захворювання, і
пенсії в зв'язку з втратою годувальника в результаті Чорнобильської катастрофи»
з подальшими змінами та Постановою № 1 Кабінету Міністрів України від
03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету».

Проте з такими висновками суду першої
інстанції не можна погодитися, оскільки вони не відповідають встановленим по
справі обставинам та постановлені з порушенням норм матеріального права.

Пункт 5 Постанови
№ 9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя» встановив, що судам необхідно
виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної
Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо)
підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді
справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким
чином встановлено, що Постанови Кабінету Міністрів України: № 1 від 03.01.2002 року та №523 від 30.05.1997
року на які посилається суд першої інстанції, в частині встановлення обмежень
щодо розмірів виплати пенсій та допомоги не відповідають розміру, встановленому
іншими законами України.

Оскільки Верховна
Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме статті Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказані постанови Кабінету Міністрів України.

Оскільки рішення суду в цій частині не відповідає вимогам
закону, тому воно підлягає зміні в частині відмови ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача провести перерахунок його пенсії, встановивши її на рівні 8
мінімальних пенсій за віком, провести перерахунок додаткової пенсії і
встановити її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком з 01.11.2006 року.

В іншій частині постанова Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 15 лютого 2007 року
про відмову у задоволенні позову, щодо доплат громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення відповідно ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягає залишенню без змін, оскільки дію абзацу четвертого частини
першої статті 39 зупинено на 2006, 2007 роки в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із
Законами № 489-V (489-16) від 19.12.2006 року та № 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 року.

Керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 207
КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
задовольнити частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 15 лютого 2007 року - змінити.

Постанову в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Білій Церкві
про зобов'язання УПФ України в м. Білій Церкві провести перерахунок пенсії
відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - скасувати,
постановити нове рішення, яким зобов'язати Управління пенсійного фонду України
в м. Білій Церкві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.
54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2006 року.

В іншій частині постанову суду залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: