Справа № 2-а-6/2008
Суддя: Харитонова Г.Л.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2- а- 6/ 2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(
вступна та резолютивна частини)

27 травня 2008 року Іллічівський районний
суд м. Маріуполя у складі судді Харитонової Г.Л., при секретарі Пасюрі І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської Ради Донецької області про стягнення
недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст..ст.2,
6, 7, 8, 9 , 18, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району
Маріупольської міської Ради Донецької області про стягнення недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської Ради
Донецької області за рахунок державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недотриману
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у
сумі 4165 гр. 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовної
заяви - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через
Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 160 КАС
України - з дня складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
з одночасним надсиланням її копії
особою, яка її надає , до суду апеляційної інстанції.

Суддя

№ 2- а- 6/ 2008

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2008 року Іллічівський
районний суд м. Маріуполя у складі судді Харитонової Г.Л., при секретарі Пасюрі
І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської міської Ради Донецької області про
стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

В
С Т А Н О В И В :

10 січня 2008 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до Донецького адміністративного суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Іллічівського району м. Маріуполя про
стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, у якій
зазначив, що він є інвалідом 3 групи та знаходиться на обліку в Іллічівському
УПЗСН м. Маріуполя. Відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796
-ХП( надалі - Закон № 796 - ХП) йому
передбачено щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Оскільки
враховується розмір мінімальної плати на момент здійснення виплати, то
йому передбачалась до виплати у 2003 р. - 740 гр., у 2004 р. - 820 гр., у 2005
р. - 1160 гр., у 2006 р. - 1400 гр., у 2007 р.- 1600 гр.. Проте
відповідачем за 2003 р.- 2005 р. йому
було виплачено по 21 гр. 50 коп., а за 2006 р. та 2007 р. по 90 гр., сплатити
різницю у розмірі 5475 гр. 50 коп. відповідач відмовляється , у зв'язку з чим
він звернувся до суду для захисту своїх конституційних прав.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2008 року справа була передана на розгляд
до Іллічівського районного суду м. Маріуполя як місцевого адміністративного
суду за предметною підсудністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що з 1994 року він є
інвалідом 3 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії. З 1994 р. він отримував щорічні компенсаційні виплати
на оздоровлення у розмірі 21 гр. 50 коп. Згідно закону він має право отримувати
ці виплати у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат на час виплати, однак йому
фактично за 2003-2005 р.р. сплачували по 21 гр. 50 коп. , а з 2006 р. по 90
гр., хоча мінімальна заробітна платня була значно вищою. За період з 2003 г. по 2007 рік йому недоплатили
суму у розмірі 5475 гр. 50 коп., яку він просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача - Тімонякіна Г.А. позов не визнала та пояснила,
що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3 группи внаслідок Чорнобильської катастрофи і згідно ст.. 48 Закону № 796-ХП має право на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Однак на підставі
ст..62 Закону № 796-ХП , роз'яснено ,що
застосування закону проводиться у
порядку , визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання місцевими
органами влади. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету.
Фінансування витрат , пов'язаних з виплатою допомоги на оздоровлення, здійснюється
із розрахунку розмірів сум, встановлених для інвалідів 3 групи Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 21
гр. 50 коп. та Постановою Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 90 гр. На підставі чого позивачу були
перераховані і виплачені суми за період
2003 р.- 2005 р. по 21 гр. 50 коп., за 2006-2007 р .р. по 90 гр. Посилаючись на
викладене, представник відповідача
просила в позові ОСОБА_1 відмовити.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України від 28 лютого 1991 р. № 796-ХП
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

Відповідно до
ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.
Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів
та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та
соціального захисту населення. Таким чином, відповідач є головним розпорядником
коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього
покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 -
є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи ( а.с.7) та інвалідом 3 групи ( а.с.36 ) , в зв'язку з чим перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Іллічівського району
в м. Маріуполі та користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796- ХП.

Статтею 48
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, інвалідам III групи - чотири
мінімальні заробітні плати, при цьому розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога
на оздоровлення:

за 2003 рік - в
сумі 21 грн. 50 коп.,

за 2004 рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,

за 2005 рік - в сумі 90 грн.,

за 2006 рік - в сумі 90 грн.,

за 2007 рік - в сумі 90 грн.

Розмір сум був
визначений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з 2005 року - Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Однак з цим
погодитись неможна.

Статтею 48
Закону № 796-ХП передбачена щорічна
допомога на оздоровлення особам, зокрема, інвалідам III групи -
чотири мінімальні заробітні плати.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати.

Тобто, нормами
спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення
виплати.

Всупереч нормам
спеціального закону, Постановами Кабінету Міністрів України встановлені
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 3 ст.
22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Кабінет
Міністрів України не уповноважений
Законом № 796 -ХП зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат,
пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67
цього Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Згідно ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003,
2004, 2005, 2007 роки, а не вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 21 грн. 50 коп. за 2003 рік, 21 грн. 50 коп. за 2004 роки, у розмірі 90
грн. за 2005 рік та у розмірі 90 грн. за 2007 рік є неправомірними і позов в частині стягнення
недоотриманих сум за 2003р. у розмірі 718 гр. 50 коп., за 2004р. у
розмірі 798 гр. 50 коп., за 2005 р. у розмірі 1138 гр. 50 коп., та за 2007 р. у
розмірі 1510 гр., а всього у розмірі
4165 гр. 50 коп. підлягає задоволенню.

В частині
стягнення недоотриманих грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік у розмірі
1310 гр. позов задоволенню не підлягає,
оскільки дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була
зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
N 3235-ІУ (3235-15) від 20.12.2005р. "Про Державний бюджет України на 2006
рік", який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України.

Керуючись Конституцією України,
Законом України № 796 - ХП «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , ст..ст.2,
6, 7, 8, 9 , 18, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району
Маріупольської міської Ради Донецької області про стягнення недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської Ради
Донецької області за рахунок державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недотриману
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у сумі 4165 гр. 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовної
заяви - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через
Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 160 КАС
України - з дня складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
з одночасним надсиланням її копії
особою, яка її надає , до суду апеляційної інстанції.

Суддя