Справа № 22-а-9009/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
Головуючий у І інстанції: Сауляк Ю.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бараненка І.І. та Маслія В.І., при секретарі
Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 5
жовтня 2007 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1до Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області про визнання дій неконституційними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2007 року ОСОБА_1(далі позивач) звернувся в суд з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі
відповідач) про визнання дій неконституційними та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії за період з 1995 року по 31.12.2004 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суд від 05.10.2007 року
в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивоване тим, що позивачем в
порушення ст. 99 КАС пропущено річний строк звернення до адміністративного
суду.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити
нове рішення, яким зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити 19047 грн. 36 коп. раніше невиплаченої
пенсії.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1 та 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено, що вимоги позивача про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії за період з 1995 по 31.12.2004 року є безпідставними,
оскільки ним пропущено річний строк звернення до адміністративного суду за
захистом своїх прав, свобод та інтересів, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

З таким висновком суду погоджується і колегія
суддів апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з
21.11.1973 року вийшов на пенсію по вислузі років, а з 1986 року - інвалід 2
групи.

Статтею 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» (далі - Закон), в редакції чинній до
01.01.2005 року, передбачено, що для обчислення пенсій враховуються: відповідні
оклади за посадою, військовими чи спеціальними званнями; процентна надбавка за
вислугу років служби; надбавка за вчене звання і вчену ступінь; кваліфікація та
умови служби.

Відповідачем
після внесення змін в ст. 43 Закону, позивачу було здійснено перерахунок
пенсії, куди увійшли додаткові види грошового забезпечення, а саме: 100%
надбавки встановлено Указом Президента України №173/2002 від 23.02.2002 року;
90% надбавки за безперервну військову службу відповідно до №389/2003 від
05.05.2003 року та 33% премії, що встановлена постановою Кабінету Міністрів
України №829 від 22.05.2000 року.

07.08.2007
року позивач звернувся до суду з вимогою, яку в судовому засіданні уточнив та
остаточно просив визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії
неправомірними та виплатити заборгованість за весь період з 1995 року по
31.12.2004 року.

Як
правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як
вбачається з заяви (а.с. 50), представник відповідача наполягала на
застосуванні річного строку звернення до адміністративного суду та просив
відмовити в задоволенні позову на цій підставі.

В свою
чергу, позивач не ініціював питання про поновлення пропущеного строку звернення
до суду.

Враховуючи,
що інших строків для звернення до адміністративного суду з таким позовом ні
Кодексом адміністративного судочинства України, а ні іншими законами України не
передбачено, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції,
що пропущення позивачем річного строку для звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав, свобод та інтересів є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, то відповідно до ст. 200 КАС України колегія судів рахує
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 5 жовтня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді: