Справа № 22-а-538/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
травня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Саприкіної І.В.,

Усенка В.Г.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2 та представника
відповідача - Гудзя О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Генеральної
прокуратури України на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27
березня 2007 року в адміністративній справі №2-а-177/07 за позовом
ОСОБА_1до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_3, про
поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій, посилаючись на
порушення відповідачем положень ст.ст.40, 42 КЗпП України, інших норм права,
просила поновити її на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах
Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2007 року
вказаний позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд застосував до спірних
правовідносин положення ст.ст.40, 42, 235 КЗпП України і на підставі зазначених
норм права дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить
скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2007
року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість
доводів представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального
і процесуального права, у зв'язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня
2007 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення,
апеляційної скарги та заперечень на неї, пояснення представника відповідача в
підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення позивача і її представника та,
перевіривши доводи апеляції та заперечень на неї наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у
випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи,
організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно наказу в.о. Генерального прокурора України від 24.05.2006р. №1103ц
старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого слідчого в
особливо важливих справах шостого відділу управління з розслідування особливо
важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України у
зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП
України).

Однак, відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, розірвання трудового
договору з ініціативи уповноваженого органу у зв'язку з зі скороченням
чисельності або штату працівників допускається лише у випадку, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У попередженні про звільнення від 20.03.2006р. (а.с.57) було вказано, що
запропонувати іншу посаду в Генеральній прокуратурі України на даний час
неможливо у зв'язку з відсутністю вакансій.

Між тим, як вбачається зі списку слідчих працівників управління з
розслідування особливо важливих справ, слідчі працівники були зараховані на
посади в період з 27.01.2006р. по 14.03.2006р.

Тобто процедуру звільнення позивача у зв'язку зі скороченням чисельності
або штату працівників розпочато після того, як було укомплектовано штат
управління з розслідування особливо важливих справ після прийняття наказу про
затвердження штатного розпису Генеральної прокуратури України від 30.12.2005р.
№143-ищ.

Крім цього, згідно вимог ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і
кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному
підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових
закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється
чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту»;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з
часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та
осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з
дня звільнення їх зі служби.

Разом з тим, як вбачається зі списків слідчих працівників Генеральної
прокуратури України (а.с.а.с.99-102) серед слідчих є особи, які мають більш
низьку кваліфікацію, менший стаж роботи і не мають утриманців, тоді як ОСОБА_1 є особою, в сім'ї якої немає
інших працівників з самостійним заробітком, оскільки позивач утримує сина
1988р.н. - студента вищого навчального закладу.

Під час роботи в Генеральній прокуратурі України ОСОБА_1
неодноразово заохочувалась, у тому числі знаком «Почесний працівник прокуратури
України», стягнень не має, за матеріалами атестації 08.12.2004р. відповідала
займаній посаді і характеризувалася позитивно.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1 користувалася переважним правом на залишення на
роботі відповідно до ст.42 КЗпП України, а тому звільнена була неправомірно.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі вказаної норми Закону та довідки від 21.06.2006р. №18-1376 суд
правильно розрахував середній заробіток ОСОБА_1 і визначив суму заборгованості
за час вимушеного прогулу в розмірі 59771,28 грн. При цьому, суд обґрунтовано
не прийняв до розрахунку довідку від 27.02.2007р. №18-511, оскільки в даній
довідці не зазначено за який період роботи враховувалася середня заробітна
плата.

Посилання представника відповідача на те, що при
звільненні позивачки керівництвом Генеральної прокуратури України враховано
право ОСОБА_1 на пенсію за
вислугу років, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дана обставина не
передбачена трудовим законодавством, як підстава для першочергового звільнення
у зв'язку зі
скороченням штату або чисельності працівників.

Також, всупереч доводів апеляційної скарги суд першої
інстанції обґрунтовано поновив ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом,
оскільки раніше позивач зверталася до Печерського районного суду міста Києва,
який повернув позовну заяву. Пізніше позивач звернулася у Дарницький районний
суд міста Києва, який спочатку закрив провадження, але після звернення ОСОБА_1
в порядку адміністративного судочинства провадження у справі було відкрито. За
таких обставин причини пропуску заявником строку на звернення до
адміністративного суду, колегія суддів вважає поважними.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно дослідив пояснення учасників
судового розгляду та наявні в матеріалах справи письмові докази, дав їм належну
оцінку і правильно застосував до спірних правовідносин зазначені вище норми
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що Дарницький районний суд міста Києва правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення,
а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2007 року в
адміністративній справі №2-а-177/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ І.Саприкіна

__________________ В.Усенко

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 19 ТРАВНЯ 2008 РОКУ