Справа № 2-255/2007
Суддя: Буран О.М.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-255/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Буран О.М.

при секретарі - Томашевському P.M.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних
військ про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського ордена Леніна інституту
Сухопутних військ про стягнення заборгованості по грошовому
забезпеченню.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Указом Президента України від 05.05.2003 року №389 «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України за безперервну службу» з 01.05.2003 року Міністрові оборони України надано
право встановлювати надбавку за безперервну службу в Збройних Силах України, що мають високі результати в службовій
діяльності, в залежності від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10 %, понад 10 років - до 30%, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25 років - до 90%.

Виплати згідно даного Указу, здійснюються з 1 травня 2003 року за рахунок коштів передбачених у
Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Згідно довідки позивачеві
виплачувалися надбавки за безпреривну службу в таких розмірах:

з травня 2003 по жовтень 2003 року надбавка за безперервну службу виплачувалась
позивачу у ромірі 20
% від грошового забезпечення.

В листопаді та в грудні 2003 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 90%
від грошового забезпечення.

З січня 2004 по серпень 2004 року надбавка за безперервну службу виплачувалась
позивачу у ромірі 20
% від грошового забезпечення.

з вересня по грудень 2004 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 70
% від грошового забезпечення.

У січні і лютому 2005 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 20%
від грошового забезпечення.

З березня по листопад 2005 року за безперервну службу була
виплачена позивачу у розмірі 85% від грошового забезпечення.

Згідно п. 34 „Положення про порядок виплати
грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України" , затвердженого наказом МО № 75 від 05.03.2001 року, військовослужбовці ЗС України перемірюються за їх особливий внесок у загальні
результати служби. Нарахування премії здійснюється з нарахуванням всіх видів грошового забезпечення, у тому числі і надбавки
за безперервну службу. Згідно наказу Міністра Оборони № 308 від 30.07.2004 року, військовослужбовцям структурних
підрозділів центрального апарату Міністерства
Оборони України, генерального штабу ЗС України і їх функціональних органів військового управління виплачувалась ця надбавка у
відповідності з Указом Президента України № 389/2003 від 05.05.2003 року в повному обсязі без обмежень.

Таким чином, на підставі довідки позивачу було виплачено грошова надбавка
за безперервну військову службу у зменшених розмірах.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги ОСОБА_1не визнав, пояснивши, що Указом Президента України від 05.05.2003 року №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну службу» з 01.05.2003 року чітко визначено, що право встановлювати
військовослужбовцям щомісячні надбавки за безпреривну службу в Збройних Силах України надано Міністру оборони України.
Він же визначає порядок і умови її виплати.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення позивач,
представника відповідача суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1до Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних військ - підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, ОСОБА_1звернувся до суду з
позовом до Одеського

ордена Леніна інституту Сухопутних військ про
стягнення заборгованностіпо грошовому забезпеченню.

Позивач знаходиться на дійсній
військовій службі і на грошовому забезпеченні в Одеському

ордена Леніна Інституті Сухопутних військ. Його грошове забезпечення
визначається виходячи з

посадового окладу, окладу за військовим званням, тривалості й умов
військової служби.

Згідно п. 1.1 ст. 1 „Положення про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України", грошове забезпечення військовослужбовців
складається з окладів грошового утримання і додаткових видів грошового
забезпечення. До окладів грошового утримання
відносяться оклад за військовим званням і посадовий оклад. Додаткові види
грошового забезпечення включають підвищення посадового окладу, надбавки,
доплати, одноразові і щомісячні винагороди,
морське грошове забезпечення, матеріальні і грошові допомоги, премію.

Указом Президента України від 05.05.2003 року №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну
службу» з 01.05.2003 року Міністрові оборони України
надано право встановлювати надбавку за
безперервну службу в Збройних Силах України.

Виплати згідно даного Указу, здійснюються з 1 травня 2003 року за рахунок коштів передбачених у Державному бюджеті України на утримання
Збройних Сил України.

Згідно довідки позивачеві
виплачувалися надбавки за безпреривну службу в таких розмірах: з травня 2003 по жовтень 2003 року надбавка за безперервну службу виплачувалась
позивачу у ромірі 20
% від грошового забезпечення.

В листопаді та в грудні 2003 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 90%
від грошового забезпечення.

З січня 2004 по серпень 2004 року надбавка за безперервну службу виплачувалась
позивачу у ромірі 20
% від грошового забезпечення.

з вересня по грудень 2004 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 70
% від грошового забезпечення.

У січні і лютому 2005 року надбавка за безперервну службу
була виплачена позивачу у розмірі 20%
від грошового забезпечення.

З березня по листопад 2005 року за безперервну службу була
виплачена позивачу у розмірі 85% від грошового забезпечення.

Судом було встановлено, що відповідач неправильно нарахував і виплатив
позивачеві надбавку за безпреривну військову службу, тому що не виконував
вимоги Указу № 389/2003.

Згідно п. 1 Указу № 389/2003 на відповідача покладається обов*язок виплачувати
позивачеві з 1 травня 2003 року надбавку за безпреривну службу в Збройних Силах
України у розмірі 90% від грошового забезпечення, якщо стаж безперервної служби у позивача складав
більше 25 років. Порядок і умови виплати даної надбавки цим же пунктом Указу № 389/2003 запропоновано визначити Міністру оборони України. Яких - небудь обмежень по виплаті
надбавки, яка заперечується, у розмірах менше 90% у даному конкретному випадку „Інструкцією" не передбачено. Віддані
підлеглим військовим частинам Міністром оборони України
розпорядженням від 26.05.2003 року „ 146/2095 і по своєму змісту фактично встановлюють не
порядок і умови виплати надбавки, а її розмір, що явно суперечить вимогам п. 1 Указу № 389/2003. Дані розпорядження, як вказується у їхньому змісті видані на виконання п. 2 Указу № 389/2003 і виходячи з наявних фондів грошового забезпечення військовослужбовців на 2003-2004 роки, а згідно п. 2 Указу № 389/2003 виплата даної надбавки повинна здійснюватися не з фонду грошового забезпечення,
а з коштів, передбачених у Державному бюджеті на утримання Збройних Сил
України.

За час проходження військової служби, позивач не мав порушень, викладених у
ст. 4
„Інструкції", однак термін і
результати військової служби позивача при нарахуванні надбавки за безпреривну військову службу були занижені й оцінені в різні
періоди служби по-різному

При розгляду справи судом взято до уваги, що ст.24 Конституції України
гарантує громадянам рівні права перед законом. Рівність прав
військовослужбовців перед законом полягає, зокрема, в їхньому рівному праві на
винагороду за службу.

За змістом ст.24 Конституції України, яка гарантує громадянам рівні права
перед законом, військовослужбовці, які займають рівні посади, мають однакові
військові звання, кваліфікацію, вчене звання чи науковий ступінь, вислугу років
і умови проходження служби та не відрізняються за іншими ознаками, мають
також рівні права й на одержання надбавки за безперервну службу. Тому суд
вважає, що наявність диспропорції в розмірах виплати надбавок за безперервну
службу військовослужбовцям ЗС України, що проходять службу в різних підрозділах
Міністерства оборони України, є, по суті, обмеженням прав одних
військовослужбовців порівняно з іншими.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1до Одеського
ордена Леніна інституту Сухопутних військ про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню -
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, Указом Президента України
від 05.05.2003
року №389 «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України за безперервну службу», Інструкцією про порядок і умови
виплати щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України, затвердженою
наказом Міністра оборони України від 26.05.2003
року №149 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 28.05.2003 року за №411/7732), п. 34 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України,
затвердженого наказом Міністра Оборони України від 05.03.2001
року №75 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 20.03.2001
року за №251/5442),
ст.ст. 17-19, 128 ч. 4,158-163,
167, 254 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1до Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних
військ про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню.

Стягнути з
Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних військ на користь
ОСОБА_1заборгованість по грошовому забезпеченню за період з 01.05.2003 року по 31.11.2003 року у розмірі 20166 (двадцять тисяч
сто шістдесят шість) гривень 70
копійок.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ст. 186 ч.5 КАС України.