Справа № К-25857/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження
адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1до Вадул-Сіретської митниці про
визнання нечинними податкових повідомлень, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2006 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із
В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона на протязі
2002-2004 років в порядку здійснення підприємницької діяльності ввозила на
митну територію України товар - ковпаки декоративні пластмасові для
автомобільних коліс.
У вантажно-митних деклараціях, в графі 33, вказувався код
України" мито при ввезенні цього товару сплачувалось за ставкою 5
відсотків. За такою ж ставкою сплачувався і податок на додану вартість.
Як зазначала позивачка, всі вантажно-митні декларації за
2002-2004 роки перевірялись посадовими особами митниці, що проводили митне
оформлення товару і зауважень щодо правильності визначення коду товару чи
повноти сплати ввізного мита та податку на додану вартість у відповідача не
Однак начальником Вадул-Сіретської митниці на підставі
акту комплексної перевірки службової діяльності Вадул-Сіретської митниці було
прийнято податкові повідомлення № 04 від 15 листопада 2005 року та № 05 від 15
листопада 2005 року, якими позивачці визначено суму податкового зобов'язання за
платежем "мито на товари, що ввозяться на територію України" в сумі
Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що
оскаржені нею податкові повідомлення суперечать чинному законодавству, ФОП
ОСОБА_1 просила визнати нечинними податкові повідомлення Вадул-Сіретської
митниці № 04 від 15 листопада 2005 року та № 05 від 15 листопада 2005 року.
Постановою господарського суду Чернівецької області від
13 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 13 червня 2006 року, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1
В касаційній скарзі представник позивачки з посиланням на
порушення судами норм матеріального і процесуального права просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ФОП
Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу ФОП
ОСОБА_1, в яких заперечує проти задоволення цієї касаційної скарги, посилаючись
на її необґрунтованість.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.3 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;
з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
розсудливо;
з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення;

своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відмовляючи ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позову, суди першої
і апеляційної інстанцій виходили із того, що відповідач діяв відповідно до
вимог Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами", Закону України "Про
митний тариф України" та "Порядку здійснення митного контролю й
митного оформлення товарів та інших предметів із застосуванням вантажної митної
декларації", затвердженого наказом Державної митної служби України від
14.10.2002 року № 561.

Однак такий висновок є передчасним і ґрунтується на неповному
з'ясуванні дійсних обставин справи.

Як було встановлено судами, на виконання наказу Державної
митної служби України від 01.05.2005р. № 463, було проведено комплексну
перевірку службової діяльності Вадул-Сіретської митниці за період з 01.06.2002
року по 01.06.2005 року.

Під час проведення перевірки виявлено та зафіксовано в
акті перевірки від 25.06.2005 року невірну класифікацію митницею товару
"ковпаки декоративні пластмасові для автомобільних коліс" за кодом Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної
діяльності (УКТ ЗЕД) ( пільгова ставка мита - 5%, повна
ставка мита - 10%).

На підставі зазначеного акту начальником Вадул-Сіретської
митниці прийняті податкові повідомлення № 04 від 15 листопада 2005 року та № 05
від 15 листопада 2005 року, якими позивачці визначено суму податкового
зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться на територію
України" в сумі 29199,44 грн. та податку на додану вартість з цих товарів
в сумі 5839,90 грн.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п.
2.1. ст. 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня
2000 року № 2181-III (далі - Закон
України № 2181-III від 21.12.2000р.),
митні органи є контролюючими органами
стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням
випадків, коли законом обов'язок з їх стягнення або контролю покладається на
податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів
(обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Згідно п.п. 1.2, 1.9 п.1 ст. 1 Закону
№ 2181-III від 21.12.2000р. податкове
зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими законами України;

Податкове повідомлення - письмове
повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму
податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках,
передбачених цим Законом;

За змістом п.п 1.11 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону
вантажно-митна декларація є податковою декларацією,
тобто документом, що подається платником податків до контролюючого органу у
строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування
та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

У відповідності із п.п. 4.2.2.
п.4.2 ст. 4 Закону № 2181-III від
21.12.2000р. контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника
податків у разі якщо:

а) платник податків не подає у встановлені
строки податкову декларацію;

б) дані документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях;

в) контролюючий орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій
платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або
завищення суми податкового зобов'язання.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника
податків;

г) згідно з законами з питань оподаткування
особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового
платежу), є контролюючий орган.

Таким чином, за змістом Закону
№ 2181-III від 21.12.2000р., прийняттю
податкового повідомлення повинна передувати перевірка правильності чи повноти
нарахування суми податкового зобов'язання платником податку чи іншого
обов'язкового збору.

Однак судами попередніх інстанцій не надано правової
оцінки тій обставині, що у справі відсутні відомості про здійснення
відповідачем чи то документальної, чи то камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1
стосовно правильності нарахування нею податкового зобов'язання.

Згідно із ст.ст. 311, 312, 313 Митного кодексу України,
Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД)
складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами,
товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких
уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Ведення УКТЗЕД здійснює спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади в галузі митної справи в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України.

Митні органи класифікують товари, тобто відносять товари
до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для
митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

Вирішуючи спір по суті, суди виходили з того, що у червні 2005 року набув чинності Закон України
"Про внесення змін до Митного тарифу України" від 23.06.05 № 2715-ІУ,
до моменту набуття чинності
яким товари з назвою "ковпаки декоративні пластмасові для автомобільних коліс" повинні були
класифікуватися в товарній підкатегорії УКТЗЕД.

При цьому вони керувались
роз'ясненнями Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи ДМСУ від 31.10.05 № 29/2-5/6021-ЕП.

Відповідно до Закону України "Про Митний тариф України" (розділи XVII - XXI) за
товарною позицією "8708 70 "
класифікуються колеса ходові, їх частини та пристрої.

Між тим, підкатегорія УКТЗЕД в редакції Закону України
"Про Митний тариф України"
від 05.04.2001 року № 2371-III включала товари : інші. ( пільгова ставка мита - 10%, повна ставка мита - 20%).

Законом України "Про внесення змін до
Митного тарифу України" від 23
червня 2005 року N 2715-IV цифри і
слово: "8708 70 99 00 - інші "
замінено цифрами і словами: "8708 70 99 - інші:
8708 70 99 10 - для промислового
складання моторних транспортних засобів (ставка мита 0%) та 8708 70 99 90 - інші (пільгова
ставка мита - 5%, повна ставка мита - 5%).

Таким чином, судами попередніх інстанцій взагалі
нез'ясованим залишилось питання щодо класифікації "товару ковпаки
декоративні пластмасові для автомобільних коліс" згідно вимог Митного
тарифу України, хоча це має значення для вирішення питання про правомірність
донарахування позивачці сум ввізного мита та податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно
і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду не була
з'ясована правова підстава прийняття відповідачем податкових повідомлень № 04
від 15 листопада 2005 року та № 05 від 15 листопада 2005 року, оскаржені судові
рішення не можуть вважатись обґрунтованими, а тому згідно вимог ст. 227 КАС України, вони
підлягають скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, під час якого
суду слід врахувати наведене та у відповідності із вимогами закону вирішити
даний спір.

Керуючись ст.ст. 220,
221, 222, 223, 227,
230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, задовольнити частково.

Постанову
господарського суду Чернівецької області від 13 березня 2006 року та
ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 13 червня 2006 року
скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий
судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :