Справа № 22-а-1053/2007
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий 1 інстанції - Собина О.І. Суддя доповідач
колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду
головуючого судді
суддів: - Подобайло
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційну скаргу представника міського
голови міста Суми ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 12 жовтня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Сумської міської ради, Міського голови міста Суми ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_4,
- про визнання протиправним та скасування рішення органу владних повноважень та
відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 грн., -
ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним
позовом до Сумської міської ради, міського голови міста Суми ОСОБА_2, 3-тя
особа: ОСОБА_4, яким просив визнати розпорядження міського голови міста Суми
ОСОБА_2 № 280-К від 10.11.2006 року «Про звільнення ОСОБА_1» протиправним та
скасувати його, поновити на посаду головного спеціаліста відділу логістики
управління соціально-економічного розвитку Сумської міської ради, тобто, на те
місце роботи, яке збереглося після його звільнення з роботи у структурі
виконавчих органів Сумської міської ради, зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити середньомісячну заробітну платі за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду в сумі 1500 грн., допустити негайне виконання
судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми заробітку за
місяць, посилаючись на те, що 10.11.2006 року розпорядженням Міського голови
його було звільнено з посади головного спеціаліста відділу транспорту Сумської
міської ради на підставі п.1 ст.40 Кодексу Законів про Працю України з порушенням
вимог Кодексу Законів про Працю України, Закону України «Про місцеве
самоврядування», а саме: не було об'єктивних підстав для звільнення за п.1
ст.40 Кодексу Законів про Працю України з відділу транспорту, він був фактично
допущений до роботи на посаді головного спеціаліста управління по координації
транспортних перевезень, зв'язку та комунікацій, не було одержано згоду
профспілкового комітету на його звільнення. Цими діями, на думку позивача, йому
спричинено моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, розпорядження міського голови м. Суми № 280-к від
11.10.2006 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу
транспорту у зв'язку з реорганізацією та скороченням посади визнано незаконним,
ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста відділу транспорту Сумської
міської ради, у задоволенні позовних вимог в частині поновлення на посаді
головного спеціаліста відділу логістики управління соціально-економічного
розвитку Сумської міської ради та відшкодування моральної шкоди з Міського
голови м. Суми відмовлено.
обґрунтування свого рішення суд посилається на те, що позивач на час звільнення
його з роботи не займав посаду головного спеціаліста відділу логістики
управління соціально-економічного розвитку Сумської міської ради, моральна
шкода відшкодуванню не підлягає, тому що позивач знаходився у трудових
відносинах з Сумською міською радою, а не з Міським головою м . Суми, тому ці
вимоги є безпідставними.
незгодним з постановою Зарічного районного суду м. Суми, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 просить
скасувати постанову суду першої інстанції в частині поновлення на посаді
головного спеціаліста відділу транспорту Сумської міської ради та прийняти нову
постанову про поновлення його на посаді головного спеціаліста відділу логістики
управління соціально-економічного розвитку Сумської міської ради, в іншій
частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.
незгодним з постановою Зарічного районного суду м. Суми, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач міський голова м. Суми просить скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги та обгрунтування
своєї апеляційної скарги.
засіданні колегії суддів представник Сумської міської ради та Міського голови
м. Суми ОСОБА_3 підтримала вимоги та обґрунтування своєї апеляційної скарги.
суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2007 року слід залишити без змін
виходячи з наступного.
працював на посаді головного спеціаліста відділу транспорту Сумської міської
Наказом №
280-К від 10.11.2006 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади у зв'язку з
реорганізацією відділу на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про Працю
відповідності до пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про Працю України, трудовий
договір, укладений на невизначений строк,
а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства, установи,
організації, скорочення чисельності або штату працівників.
пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року,
суд при розгляді трудових спорів, що пов'язані зі звільненням за пунктом 1
статті 40 Кодексу Законів про Працю, зобов'язаний з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема,
ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи,
організації, скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в
організації виробництва і праці.
до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» затвердження за
пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату
ради та її виконавчих органів.
Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, - однією з підстав для припинення
трудових відносин з ініціативи роботодавця є зміни в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату
Колегія суддів зазначає, що суд не може обговорювати питання про
доцільність проведення скорочення штату на підприємствах, в установах,
організаціях. Це право належить виключно роботодавцю.
Суд лише перевіряє дотримання законодавства про порядок
до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Частиною 2, 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільненні
працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові
іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Статтею 42 КЗпП України дає право адміністрації при скорочені чисельності
штату працівників надавати переважне право на залишення на роботі працівникам з
більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Відповідно до вимог ст. 43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав,
передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації)
ст. 40 КЗпПУ може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої
вбачається з рішення Сумської міської ради № 108-МР від 12.07.2006 року «Про
внесення змін до рішення Сумської міської ради від 14 червня 2006 року № 29-МР
«Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27 квітня 2005 року №
1181 - МР «Про штати апарату і виконавчих органів Сумської міської ради та їх
загальну чисельність», на яке посилається відповідач, як на підставу
застосування пункту 1 статті 40 КЗпПУ при звільненні, ним було передбачено
заміну перейменування структурних підрозділів, а також зобов'язано керівників
внести зміни до положень про управління/відділ та винести їх на розгляд
чергової сесії Сумської ради.
того, що на момент звільнення ОСОБА_1 Сумською міською радою було прийнято
рішення про реорганізацію виконавчих органів ради, в матеріалах справи
відсутні.

Тому,
колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
розпорядження міського голови м. Суми № 280-К від 10.11.2006 року про
звільнення позивача з займаної посади необґрунтованим і безпідставним, таким,
що суперечить діючому законодавству, тобто незаконним.

Відповідно
до статті 235 Кодексу Законів про Працю України, у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу працівника підлягає негайному виконанню.

Суд
погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновлення
позивача на роботі та виплати заробітної платні за час вимушеного прогулу.

Також
суд погоджується з висновками про те, що вимога позивача щодо поновлення його
на посаді головного спеціаліста відділу логістики управління
соціально-економічного розвитку Сумської міської ради є безпідставною, оскільки
згідно із статтею 235 КЗпПУ, працівник повинен бути поновлений на попередній
роботі, а позивач на час його звільнення з Сумської міської ради посаду
головного спеціаліста відділу логістики управління соціально-економічного
розвитку не займав.

Частиною
2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду
вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це не обходимо для повного
захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони
просять.

Згідно з
пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких
міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Позивачем
не надано розрахунку розміру моральної шкоди, в матеріалах справи відсутні
докази, яків підтверджували б спричинення моральної шкоди, тобто вимоги
позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Тому,
суд вважає, що в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди
судом першої інстанції обґрунтовано позивачеві
відмовлено.

Колегія
суддів не вбачає підстав, передбачених ст.ст. 201, 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування оскаржуваного
рішення.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст.
185, 195, 196, 199 ч. 1, п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника міського голови міста Суми
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Зарічного районного
суду м. Суми від 12 жовтня 2007 року -
без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця.

Головуючий
суддя - (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М. Григоров

Повний
текст ухвали виготовлений 16.05.2008
року.

Згідно з
оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова