Справа № 22а-0892/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-0892/08 (22а-2978/07)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
категорія статобліку-47
Слюсар Л.П.( справа № 2а-140/07)
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Поплавського В.Ю.

суддів - Стежко В.А., Сафронової С.В.,

при секретарі - Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в
Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 09 серпня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до УПФ України
в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій
щодо вирахування із складу заробітної плати, при призначенні та перерахунку
пенсії, 10% винагороди за вислугу років і повної суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, з яких справляється збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, та зобов'язання провести перерахунок пенсії
державного службовця, -

встановила:

У липні 2007
року ОСОБА_1. звернулась з позовом до УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська,
в якому, посилаючись на порушення її конституційних прав на отримання збільшеного розміру пенсії,
визначеного ст.ст. 33, 35, 37, 37-1 Закону України „Про державну службу”,
просила визнати протиправним дії відповідача щодо вилучення із складу
заробітної плати, при призначенні пенсії державного службовця, 10% винагороди
за вислугу років і повної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, з яких справляється збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, та зобов'язання провести перерахунок пенсії
державного службовця.

Позивачка
зазначила, що перед призначенням пенсії працювала на посаді головного
державного податкового інспектора управління оподаткування фізичних осіб
Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська і
отримувала винагороду за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу та
матеріальну допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки, яка враховується до
складу заробітної плати для обчислення пенсії. Відповідач, при обчисленні
заробітку для призначення їй пенсії державного службовця, неправомірно зменшив
розмір винагороди за вислугу років з 40%
до 30% та не врахував до складу заробітної плати повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені
частково. Дії УПФ України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська щодо вилучення із складу заробітної плати при призначенні і перерахунку пенсії державного службовця
10% винагороди за вислугу років були визнанні неправомірними,
відповідача було зобов'язано здійснити перерахунок пенсії державного службовця
ОСОБА_1. з моменту призначення - 11.04.2005
р. з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40
відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне
звання. В частині позову щодо врахування суми матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки до складу заробітної плати для обчислення
пенсії - було відмовлено.

Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати судове рішення в частині зобов'язання
здійснити перерахунок позивачці раніше
призначеної пенсії з 11.04.2005 р. з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу з
урахуванням надбавки за спеціальне звання. На
обґрунтування скарги, апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права, яке полягає у неналежному
дослідженні обставин та неправильному
застосуванню норм ст. ЗЗ, ст.37 Закону України «Про Державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від
03.05.1994 р. та положень Порядку виплати винагороди за вислугу років
посадовими особами органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України» № 1013 від 12.09.1997 р.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги
відповідача, скасування постанови, з ухваленням нового рішення, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. перебуває на обліку у відділі пенсійного забезпечення Управління Пенсійного Фонду
України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, і з 11.04.2005 р. їй
призначена пенсія державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу». На момент призначення пенсії
позивачки, стаж її роботи на державній службі був визначений відповідачем в 24
роки 01 місяць 17 днів.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що наказом Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська № 234-о від 31.12.2004 р., прийнятим на підставі протоколу засідання
постійно діючої комісії з питань встановлення стажу роботи для
виплати винагороди за вислугу років спеціалістам за № 28 від 30.12.2004 р., стаж роботи позивачки станом на 01.01.2005
р. складав 31 рік 09 місяців 26 днів, і на час виходу на пенсію
вона отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, на яку нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне страхування, а тому при
обчисленні пенсії державного службовця слід враховувати
повний розмір винагороди. Таким чином, дії відповідача є неправомірними в
частині зменшення позивачці надбавки за вислугу років з 40% до 30% її
посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання суперечать вимогам ч.2 ст.33, ст.37
Закону України „Про державну службу” та постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають спеціальні звання» № 1013 від 12 вересня 1997 року.

Проте, з такими висновками суду
погодитися неможна, оскільки судом не враховано, що статус державного
службовця, умови праці та пенсійне забезпечення регулюються спеціальним
законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу».

Також, судом не було враховано, що згідно з п.2 постанови Кабінету
Міністрів України № 283 від 03.04.1994 р., надбавка за
вислугу років обчислюється виходячи із посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби,
визначеного відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби.

Відповідно до ч.5 ст. 33 Закону України «Про державну службу», надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно
у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за
ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад
15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Як встановлено судом, стаж державної служби ОСОБА_1 складає 24 роки 01 місяць 17 днів, тому, відповідно до вказаної у
попередньому абзаці норми Закону України «Про державну службу»,
надбавка позивачки складає саме 30%, а не 40% від посадового окладу при обчисленні заробітку для призначення пенсії
державного службовця.

Крім того,
позивачка саме на підставі ЗУ «Про державну службу» отримала право виходу на
пенсію, тому при визначені розміру пенсії необхідно брати до уваги розміри
оплати які відповідають цьому законодавству.

Наявність у
позивачки під час роботи в щомісячному грошовому забезпечені оплати за вислугу
років із урахуванням Наказу № 234-О від 31 грудня 2004 року винагороди за
вислугу років 40% до яких було зараховано роботу на інших посадах по
спорідненим професіям, - не можуть бути враховані до стажу державної служби, з
яких обчислюється розмір пенсії.

Колегія суддів
вважає, що винагорода за вислугу років, яка виплачується посадовим особам
органів державної податкової служби, та мають спеціальні звання відповідно до
постанови КМУ від 12.09.97 р. №1013, не належать до надбавок, які враховуються
при обчислені пенсії державного службовця.

Відповідно до
п.3 «Положення про Пенсійний фонд України» затверджений постановою КМУ №39 від
28.0192 р. головними завданнями Пенсійного фонду України є:

забезпечення фінансування витрат на виплату пенсій
відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення"
, "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" ,
пенсій військовослужбовцям і працівникам органів внутрішніх справ, допомоги на
дітей, а також інших витрат, покладених чинним законодавством на Пенсійний фонд
України;

Пунктом 4 цього Положення також передбачено, що з метою
виконання своїх завдань Пенсійний фонд України:

здійснює фінансування витрат, пов'язаних з виплатою
державних пенсій, допомоги та інших виплат, передбачених законодавством
України;

визначає порядок використання і забезпечує контроль за
правильним витрачанням коштів Фонду;

Постановою КМУ
від 02 листопада 2006 року №1522, було затверджено Порядок передачі органам
пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян.

Зазначений
Порядок визначає механізм передачі органам Пенсійного фонду України від
Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного
департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють
призначення пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб» та інших відповідних законів.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що Пенсійний фонд України (співробітники його
територіальних органів) перевіряючи обґрунтованість довідок стосовно винагороди
за вислугу років, визначеної комісією органу податкової служби з питань
встановлення стажу, мають право у разі невідповідності діючому пенсійному
законодавству зменшувати розмір раніше призначених пенсій, оскільки
неправомірні виплати призводять до нецільового використання страхового фонду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Неоднакове
вирішення такого роду спору не може бути безапеляційною підставою для
задоволення позовних вимог, оскільки колегія суддів вважає, що вищевикладені
висновки свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.
1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т
а н о в и л а:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська - задовольнити.

Постанову
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2007 року в
частині визнання дій УПФ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо
вилучення із складу заробітної плати при призначенні і перерахунку пенсії
державного службовця 10% винагороди за вислугу років неправомірними та в частині зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з моменту
призначення - 11.04.2005 року з урахуванням винагороди за вислугу років у
розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання
-скасувати, в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_1 - відмовити.

В решті
постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2007
року - залишити без змін.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня виготовлення її в повному обсязі.

Повний
текст виготовлено 20 червня 2008 року.

Судді :