Справа № 22а-1911/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 1911/08
Головуючий суддя у 1-ій
Попович С.М.(справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при секретарі -
Кочкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 24 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2007 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді про стягнення
коштів на оздоровлення за період з 2000 року по 2006 рік у сумі 6094 грн. 30 коп. В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом другої групи у зв'язку з чим
користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для
цієї категорії осіб, а тому, відповідно до п.4 ст..48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року, йому передбачені щорічні виплати на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач,
всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не нарахував
вчасно суми виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період 2000-2006
років у розмірах, передбачених законом, чим створив заборгованість.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.
З Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради на користь ОСОБА_1 було
стягнуто невиплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5164 грн. 30 коп. за період часу 2000-2005 роки, а за 2006 рік
- відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову районного суду в частині стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення в розмірі 5164 грн. 30 коп. за період 2000
-2005 роки, оскільки вона винесена з
порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а
також правильність застосування судом
норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду частково скасувати виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1
від 11 лютого 1998 року (а.с.3), і перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення в Олександрійській міській раді.

Відповідно до довідок МСЕК сер. НОМЕР_2, сер. НОМЕР_3, з 11 січня 1993 року
ОСОБА_1 має третю групу інвалідності та з 22.08.2003 року йому була встановлена
друга група інвалідності (а.с. 7-8).

Згідно довідки відповідача, ОСОБА_1 була виплачена щорічна допомога за 2000 - у квітні 2001 року у розмірі 21,50;
за 2001 рік - у травні 2002 року у
розмірі 21,50; за 2002 рік - у квітні 2004 року у розмірі 21,50; за 2003 рік -
у травні 2004 у розмірі 21,50; за 2004 рік - у грудні 2004 року у розмірі
26,70; за 2005 рік - у жовтні 2005 року у розмірі 120,00 грн.; за 2006 рік - у
липні 2006 року у розмірі 120,00 грн.
(а.с.6).

Судом
правильно було встановлено, що відповідно до ст.48 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року, щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам третьої категорії виплачується у розмірі чотирьох мінімальних зарплат
і інвалідам другої категорії у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати,
згідно абзацу 7 частини 4 ст. 48 вищевказаного Закону, визначається на момент виплати.

Також, суд вірно встановив
пріоритетність законів над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні
даного спору необхідно застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету
Міністрів.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги
заперечення відповідача на те, що позивачем було пропущено встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України
річний строк для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. Строк для звернення до суду
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В квітні 2001 року позивачу було
виплачено допомогу у розмірі 21,50 грн., відтак з цього моменту він повинен був
дізнатися про порушення свого права.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку,
що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду і тому
суд першої інстанції повинен був відмовити позивачу в частині виплати несплаченої
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2000 - 2005 роки, оскільки
позивачем було пропущено строк для звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано було
розглянуто та відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення
несплаченої суми на оздоровлення за 2006 рік. З цією позовною вимогою позивач
звернувся у строк передбачений ст. 99 КАС України, але дію абзацу 5 частини 4 ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2006 рік, в частині виплати компенсацій
і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, згідно із
Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік». Ці положення на
відповідний період не було визнано неконституційними, тому необхідно
застосувати норми ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік».

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно були
застосовані норми процесуального права, що призвело до невірних висновків та
прийняття неправильного рішення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова районного суду в
частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради на
користь ОСОБА_1 недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5164,30 грн. за 2000 - 2005 роки -
підлягає скасуванню.

В частині відмови позивачу у стягненні допомоги на оздоровлення за 2006 рік
постанова сторонами не оскаржувалася, тому діючи в межах апеляційного перегляду
справи колегія суддів вважає за необхідне залишити в цій частині без змін. Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди
у зв'язку з відсутністю належного фінансування цих виплат.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради - задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
24 вересня 2007 року частково скасувати, відмовивши в задоволені позовних вимог
про стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 - 2005 роки.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Судді: