Справа № 22-а-1010/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-1010/08
Головуючий у І інстанції: Євсіков О.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної
І.В.,

суддів:
Маслія В.І.., Бараненка І.І.,

при секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши
матеріали апеляційних скарг Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квім» на постанову Господарського суду м. Києва від
11.04.2007 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квім»,
Приватного підприємства «ТМ-Сервіс», третя особа Інститут сорбції та проблем
ендоекології НАН України, про визнання угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И Л А:

ДПІ у Печерському районі м. Києва звернулися до Господарського
суду м. Києва з адмінпозовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Квім», Приватного підприємства «ТМ-Сервіс», третя
особа Інститут сорбції та проблем ендоекології НАН України, про визнання угоди
недійсною.

Постановою Господарського суду м.
Києва від 11.04.2007 року позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсним
договір № 21/12-1, укладений між ТОВ «Квім» та ПП «ТМ-Сервіс» від 21.12.2004
року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач - ТОВ «Квім» подали
апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну
постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на
незаконність оскаржуваного рішення, неповноту з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи, що є безумовними підставами для скасування
рішення.

В свою чергу позивачем також подано
апеляційну скаргу на вищезгадану постанову Господарського суду м. Києва від
11.04.2004 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання
недійсними господарських зобов'язань як таких, що
укладені з метою, суперечною інтересам держави та стягнення з ТОВ «Квім»
вартості товару, отриманого за договором в розмірі 29958165,60 грн.
Просять постановити нове рішення про задоволення позову в цій частині, тобто в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення норм матеріального та процесуального права при
постановленні судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.12.2004 року між ТОВ «Квім» (покупець) та ПП
«ТМ-Сервіс» (постачальник) було укладено договір № 21/12-1, за яким постачальник
зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно специфікації до договору на
загальну суму 29958165,60 грн., в тому числі ПДВ - 4993027,60 грн.. Дана
обставина підтверджується накладною №
01/02/05 на відпуск товару від 02.02.2005 року та податковою накладною №
02-01/1 від 02.02.2005 року на суму 29958165,60 грн., в тому числі ПДВ -
4993027,60 грн.

Позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на заздалегідь суперечну інтересам держави і суспільства мету укладення
оспорюваного правочину. Вона спрямована на приховування від оподаткування
доходів, в діях відповідачів наявна вина
у формі умислу, а тому дані обставини є
необхідними умовами для визнання договору недійсним.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що спірна угода з боку ПП «ТМ-Сервіс» укладена особами без
належних на те повноважень. Проте прийшов до висновку, що правочин все ж таки
укладено з метою, що суперечить інтересам держави, зазначивши, що матеріали
справи не містить доказів, що оскаржуваний договір було укладено, з однієї
сторони, ПП «ТМ-Сервіс», особи, що його підписали нібито від імені останнього,
не мали на це визначених законом повноважень та фактично вчинили неправомірні
дії щодо іншої сторони договору - ТОВ «Квім». На думку суду першої інстанції,
позивачем не доведено суперечну мету відповідачів при укладенні спірного
договору, неправомірним є і застосування при вирішенні спору публічно-правових
санкцій, передбачених ст. 208 ГК України, оскільки позивачем пропущено строк
звернення до суду з такою вимогою.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2001 року визнано недійсними
установчі документи ПП «ТМ-Сервіс» з моменту перереєстрації (20.04.2005 року),
його свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ з моменту видачі, всі первинні
документи з реквізитами ПП «ТМ-Сервіс» за підписом ОСОБА_1.

Згідно
договору від 06.04.2005 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 право власності на ПП
«ТМ-Сервіс» Згідно рішення останнього за № 2 від 01.03.2005 року ОСОБА_3 склала
з себе повноваження директора ПП «ТМ-Сервіс», а ОСОБА_2 було призначено
директором підприємства. Перереєстрація здійснена Голосіївською РДА 20.04.2005
року.

Тобто,
суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності повноважень на
підписання ОСОБА_2 оскаржуваного договору від імені ПП «ТМ-Сервіс»

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її
та закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 157 КАС України.

Колегія
суддів, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми,
якими регулюються спірні правовідносини, дійшла висновку, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок щодо недоведеності направленості
оскаржуваного договору на досягнення мети, що нібито завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства, зважаючи на наступне.

Відповідно
до ст.49 Цивільного кодексу УРСР недійсною є угода,
укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. При
наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в
доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і
все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін, все одержане нею за угодою повинно бути
повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй, на відшкодування
виконаного стягується в доход держави.

Згідно з п.11 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України №02-5111 від
12.03.1999 року із змінами та доповненнями, необхідними умовами визнання угоди
недійсною відповідно до ст. 49 ЦК УРСР є її укладення з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства
та наявність умислу у сторони (сторін) угоди. Тобто
сторона, виходячи з обставин справи, усвідомлювала або повинна була
усвідомлювати протиправність угоди і суперечність її інтересам держави та
суспільства і прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків.

Із
матеріалів справи не вбачається в чому саме полягала заздалегідь суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення договору, і чи була вона
спрямована на приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях
відповідачів вини у формі умислу

Підписання
договору особою без належних повноважень, на думку колегії суддів, не впливає
на недійсність укладеного та виконаного відповідачами договору, оскільки не є тими обставинами, з огляду на
які закон пов'язує можливість дійти висновку щодо укладення сторонами спірного
договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Проте,
задовольняючи позов частково, Господарський суд м. Києва не врахував дуже
важливу обставину - предмет спору, оскільки вимоги про визнання недійсною
угоди, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не можуть бути
предметом позову.

Питання
недійсності господарських зобов'язань та застосування відповідних санкцій
врегульовані Цивільним законодавством України.

Положеннями статті 228 ЦК України
встановлено, що правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже,
- нікчемним. Як зазначено у ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання судом такого
правочину недійсним не вимагається. Тому позови податкових органів про визнання
такого правочину недійсним судовому розгляду не підлягають.

У таких випадках органи державної податкової
служби на підставі п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні» вправі звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства, суд закриває провадження у ній.

Таким
чином, судова колегія знаходить за необхідне задовольнити обидві апеляційні
скарги частково, скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження
у справі за позовом Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квім»,
Приватного підприємства «ТМ-Сервіс», третя особа Інститут сорбції та проблем
ендоекології НАН України, про визнання угоди недійсною.

Керуючись
ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні
скарги Державної
податкової інспекції у Печерському районі м. Києва та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квім» -
задовольнити частково.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 11.04.2007 -
скасувати.

Провадження
по справі за адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Печерському районі м. Києва до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квім», Приватного підприємства «ТМ-Сервіс», третя особа
Інститут сорбції та проблем ендоекології НАН України, про визнання угоди
недійсною - закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді: