Справа № 2-а-27/2007
Суддя: Матвієнко В.М.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-27/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської
області у складі: головуючого судді - В.М.Матвієнка,

при
секретарі - О.А.Павліченко .

представника відповідача - Бадун О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Лубни
Полтавській області, Головного управління праці та соціального захисту
населення у Полтавській області про визнання дій у відмові у перерахуванні та
виплаті одноразової грошової компенсації незаконними суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовною заявою до
Управління праці та соціального захисту населення м. Лубни Полтавській області,
Головного управління праці та соціального захисту населення у Полтавській
області про визнання дій у відмові у перерахуванні та виплаті одноразової
грошової компенсації незаконними .

У позові вказано, що позивач являється ліквідатором
наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інвалідом 3 групи, пов'язаної з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, який у 2003р. звільнився з роботи в
зв'язку з хворобою і якому за заявою була виплачена одноразова грошова
компенсація в розмірі - 189грн. 60коп.

У 2007 році позивач дізнався, що згідно Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", йому невірно виплачена одноразова компенсація,
як інваліду 3 групи . Зазначена компенсація, згідно ст.48 вищевказаного Закону
повинна бути значно більша, а саме в розмірі - 30 мінімальних заробітних плат.

22.01.2007 року позивач звернувся до Управління праці та
соціального захисту населення м. Лубни з заявою про перерахунок одноразової
компенсації на що 23.01.2007р. отримав відмову, яку вважає незаконною і прохає
суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок одноразової компенсації, як
учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 3 групи , що повинна
складати з урахуванням виплаченої суми та розміру мінімальної заробітної плати (400грн.)
- 11810грн. 40коп. та зобов'язати виплатити вказану суму одноразової
компенсації. Судом 19.03.2007р притягнуто в якості співвідповідача Центр по
нарахуванню і виплаті допомоги та здійснення контролю за правильністю
призначення та вплати пенсій .

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримав, прохаючи їх задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що при
нарахуванні одноразової компенсації повинно враховуватися розмір мінімальної
заробітної плати - 400грн.

Представник відповідача Управління праці та соціального
захисту населення м. Лубни Полтавській області позов не визнав , мотивувавши
тим, що нарахування та виплата одноразової компенсації проводилось позивачу
згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 де зазначено
- одноразові компенсації

2

учасникам
ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи виплачуються в таких розмірах :

інвалідам 3 групи - 18960 тис.крб.
(189грн. 60коп.), одночасно вважаючи вірним провести нарахування одноразової
компенсації з розрахунку мінімальної заробітної плати

- 185грн., яка існувала на час звернення
позивача у 2003р.

Представники
Головного управління праці та соціального захисту населення в м.Полтава ,
Центру по нарахуванню і виплаті допомоги та здійсненню контролю за правильністю
виплати, призначення пенсій в судове засідання, призначене не з'явились
повторно, про час, місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним
чином, про що маються відповідні поштові повідомлення про причини неявки в
судове засідання суд не повідомили, що дає суду право провести судове засідання
у відсутність цих представників .

Дослідивши
обставини, докази справи, заслухавши учасників судового засідання суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідністю
з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності.

Згідно ст.22
Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті
нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлено, що
позивач являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом
3 групи, пов'язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, який у 2003р.
звільнився з роботи в зв'язку з хворобою . У серпні 2003 р. позивач звернувся з
заявою до відповідача згідно якої прохав нарахувати та виплатити йому
одноразову компенсацію. У вересні 2003 р. позивачу, як ліквідатору наслідків
аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інваліду 3 групи, пов'язаної з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС була виплачена одноразова компенсація в розмірі - 189
грн. 60коп., який встановлювався на підставі розмірів передбачених Постановою
Кабінету міністрів України №836 від 26.07.1996 p., що підтвердили в
судовому засіданні сторони.

В січні 2007р.
позивач дізнався що, згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він
має право на отримання одноразової компенсацію, як інвалід 3 групи інвалідності
в розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, в зв'язку з чим 22.01.2007року
звернувся до Управління праці та соціального захисту населення м. Лубни
Полтавській області з заявою про здійснення перерахунку одноразової компенсації
відповідно до ст. 48 ЗУ
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у чому йому 23.01.2007 р. було
відмовлено.

Згідно ст.48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС", одноразова компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виплачується в таких розмірах: Інвалідам 3 групи - 30 мінімальних
заробітних плат . Відповідно до ЗУ
'Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік' передбачено,
що з 01.01.2003 по 30.11.2003р. розмір мінімальної заробітної плати складав

- 185 грн. Враховуючи те що
позивач звертався до відповідача заявою про виплату

одноразової компенсації, отримав її в цей період 2003р. суд вважає вірним
провести

донарахування не отриманої одноразової компенсації, виходячи з мінімальної
заробітної

плати - 185 грн., що існувала на час виплати компенсації, а не з розміру
встановленого на

час звернення позивача до суду у 2007р. При цьому суд бере до уваги
одноразовий

характер цієї виплати.

Виходячи з умов ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ЗУ
'Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік' розмір
одноразової компенсації позивача повинен складати -5550 грн. (185 *30 =
5550грн.), а враховуючи вже виплачену суму одноразової компенсації

3

позивачу
- 189грн. 60 коп. розмір
одноразової компенсації, який підлягає виплаті складає - 5360 грн.40коп. (5550
- 189,60 = 5360 грн. 40 коп.)

Відмову відповідача з посиланням на Постанову КМУ №836
від 26.07.1996 суд вважає незаконною, виходячи з того, що ст.48 Закону України
" Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачає більший розмір виплати компенсації
ніж розмір передбачений Постановою КМУ №836 від 26.07.1996 p., дана стаття
Закону є чинною, що не оспорюється сторонами.

При розгляді даного спору суд керувався принципом
верховенства права, що передбачено ст. 8 Конституції України, взявши в основу
Закон України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", який має вищу юридичну силу ніж
Постанова КМУ №836 на яку посилаються представники відповідача.

До пояснень представника відповідача щодо того, що
відповідач при виплаті одноразової допомоги керується ст.62 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Постановою КМУ №836, суд відноситься
критично, так як зазначена постанова звужує зміст та обсяг існуючих прав і
свобод, що суперечить ст.22 Конституції України. Разом з тим суд взяв до уваги
Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року по справі № 1-21,
Конституційний Суд України визначив зміст поняття "звуження змісту прав і
свобод " -зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини,
які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола
суб"єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи
будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод,
тобто їх кількісної характеристики.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає за необхідне
зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення м. Лубни
Полтавській області, зробити перерахунок одноразової компенсації позивачу, а
Центр по нарахуванню і виплаті допомоги та здійснення контролю за правильністю
призначення та вплати пенсій виплатити ОСОБА_1. одноразову компенсацію в
розмірі - 5360грн. 40 коп.

Позивач при подачі позову, як і відповідачі звільнені від
оплати судового збору, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись
ст.8, ст.22, 46 Конституції України,

ст.48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок
аварії на ЧАЕС" , ст.ст. 8-11, 71, 86, 100 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту
населення м. Лубни Полтавській області здійснити перерахунок одноразової
компенсації ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії на ЧАЕС, інваліду 3 групи в розмірі - 5360грн. 40 коп.

Зобов'язати Центр по нарахуванню і виплаті допомоги та
здійснення контролю за правильністю призначення та вплати пенсій виплатити
ОСОБА_1 одноразову компенсацію в розмірі - 5360грн. 40 коп.

Судові
витрати щодо сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

На постанову суду може бути подана до Харківського
апеляційного

адміністративного суду заява про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня

оголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 20

днів після подання заяви про апеляційне оскарження.