Справа № 2а-128/2008
Суддя: Кабанова В.В.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія:Справа № 2а-128/08
р а й о н н и й с у д м. К
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2008
року Кіровський
районний
суд м.
Кіровограда

в складі головуючого судді
Кабанової В.В.

при секретарі Грабенко О.В.

за участю: представника
позивача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової
частини А-1880 Міністерства Оборони
України про визнання дій
відповідача по нарахуванню та виплаті забезпечення військовослужбовців в
заниженому розмірі незаконними, зобов”язання вчинити певні дії, стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини А-1880 про визнання дій по нарахуванню та виплаті
позивачу щомісячної надбавки за безперервну військову службу в заниженому
розмірі незаконними; стягнення недоплати
сум щомісячної грошової надбавки за безперервну військову службу із
застосуванням індексу інфляції на дату звільнення в загальній сумі 18057,38
грн.; стягнення грошової компенсації за речове майно в розмірі 1476,56 грн.;
зобов'язання видати позивачу речове майно за переліком на суму 2 448,39 коп., а в
разі незабезпечення речовим майном стягнути грошову
компенсацію в розмірі відповідно до вартості майна; стягнення
заборгованості з індексації грошового забезпечення на дату звільнення в розмірі
3166,98 грн.

В обгрунтовання позовних вимог зазначив, що з 01.08.1974 р. по 31.12.2004
р. він
проходив дійсну військову службу в Збройних силах. На момент звільнення
проходив службу та перебував на грошовому забезпеченні військової частини А
0425 дислокованої на авіабазі “Канатово”, яка у 2005 р. була
розформована, з визначенням її правонаступником відповідача. При
звільненні з ним
не було у повному обсязі проведено розрахунку за деякими видами грошового
забезпечення.

Позов в частині вимог про визнання дій по
нарахуванню та виплаті позивачу щомісячної надбавки за безперервну військову
службу в заниженому розмірі незаконними та стягнення відповідної недоплати мотивував тим, що зазначені кошти підлягають сплаті на підставі Указу Президента від 5 травня 2003 року № 389
«Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління Державної охорони за безперервну службу», як військовослужбовцю, який на момент
введення даної надбавки мав стаж безперервної військової служби понад 25 років,
добросовісно проходив службу та не мав жодних дисциплінарних стягнень за
результатами службової діяльності, а отже мав право на отримання надбавки в
розмірі 90 %. Виплата вказаної надбавки здійснювалась йому у заниженому розмірі
за відсутності належних правових підстав, у тому числі з порушеннями його прав,
передбачених Конституцією України, ратифікованими
Україною Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Загальною
декларацією прав людини,
Законом
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей". Позивач
зазначає,
що даними неправомірними діями щодо виплати надбавки за безперервну службу у
заниженому розмірі за період з 01.05.2003 р. по 31.12.2004 р. йому завдано
матеріальної шкоди в розмірі 18057,38 грн. Посилається на те, що
із визнаних відповідачем у листі від 23.01.2008 р. розмірів виплат, заниження
розміру надбавки склало суму 3750,38 грн.

Позивач вважає, що за період з
01.03.03 р. по 01.01.05 р. йому не було проведено та виплачено індексацію
грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", заборгованість з якої на день звільнення зі
служби склала 3166,98 грн. відповідно до поданого розрахунку і довідки
військової частини про отримане грошове забезпечення та суму індексації.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з”явився, відзив на позовну заяву не надав. Про час і місце розгляду справи
відповідач був повідомлений неодноразово
та належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника відповідача
відповідно до положень ст.128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно до ч.2 ст. 17 Конституції України "держава
забезпечує соціальний захист громадян, які
знаходяться на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей".

Відповідно до ст.1,2,ст.2 Закону України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей", у зв'язку з
особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни,
військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації,
які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх
сімей, є недійсними.

Відповідно до Указу Президента від 5 травня 2003 року
№389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління Державної охорони за безперервну службу» Міністрові оборони
України, Міністрові внутрішніх справ України, голові Державної прикордонної
служби України та начальнику Управління державної охорони України надано право встановлювати
відповідно військовослужбовцям Збройних Сил України, внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони
України щомісячні надбавки за
безперервну військову службу в Збройних силах України, внутрішніх військах, у
Державній прикордонній службі ту Управлінні державної охорони України у
відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - 10%,
понад 10 років - до 30 %, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%,
понад 25 років - 90%. п. 2 Указу передбачено, що виплату
надбавок відповідно до цього Указу здійснювати з 1 травня 2003 року за рахунок коштів,
передбачених у Державному бюджеті
України на утримання Збройних Сил України.

На виконання вищезазначеного указу, наказом Міністра
оборони України за №149 від 26 травня 2003 року затверджено Інструкцію про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України. Відповідно до п.1.2. зазначеної інструкції прапорщикам,
особам офіцерського, рядового, сержантського складу, які проходять службу за
контрактом, і які мають високі
результати в службовій діяльності, виплачується щомісячна надбавка за безперервну військову службу у
відсотках до грошового забезпечення залежно від стажу служби у таких розмірах:
понад 5 років - 10%, понад 10
років - до 30 %, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25
років - 90%. Пунктом 2 даного наказу передбачено, що розмір цієї надбавки щорічно встановлюються, виходячи з наявного
фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.

Розмір надбавки визначається у
відсотках до місячного грошового
забезпечення, до складу
якого включаються суми окладу грошового утримання (оклад за
військове звання, посадовий оклад за основною або
тимчасово виконуваною посадою), щомісячні надбавки та доплати.

У відповідності до вказаного указу з 1 травня 2003 року
позивач мав право на виплату надбавки в
розмірі 90 % від грошового забезпечення, адже на момент введення указу вислуга
років позивача в календарному обчисленні складала понад 25 років. Військова
частина керуючись
вимогами
телеграм Міністра оборони України,
виплачувала вказану надбавку, за винятком деяких періодів, в заниженому розмірі, через що позивача
безпідставно було позбавлено надбавки у повному обсязі, адже протягом даного
періоду позивач добросовісно проходив службу і будь-які стягнення до нього не
застосовувались.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості на виплату
надбавки за безперервну службу, проведеного на підставі довідок про грошове
забезпечення позивача та суму індексації на день звільнення, розмір
заборгованості за
період з 01.05.2003 р. по день звільнення склав 18057,38 грн.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути недоплати сум щомісячної грошової надбавки за
безперервну військову службу в загальній сумі 18057,38 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що рішення про зменшення позивачу надбавки
за безперервну військову службу до грошового забезпечення залежно від стажу
служби приймались при проходженні ним військової служби не у позивача, а у
військовій частини А 0425 розформованій з визначенням її правонаступником
відповідача згідно Директиви Міністра оборони України від 20.04.2005р. НР
Д-322/1/010 30.09.2005 р., тобто після звільнення зі служби позивача, а отже
позов в частині вимог до військової частини
А-1880 про визнання дій по
нарахуванню та виплаті позивачу щомісячної надбавки за безперервну військову
службу в заниженому розмірі незаконними задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 2 Закону України "Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000 року призупинена з 11.03.2000 року дія ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна.

Відповідно до п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань у мирний час, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, військовослужбовці, звільнені у запас,
можуть отримати речове майно, яке вони не отримали
під час звільнення.

Судом встановлено, що позивач звільнившись в запас, був виключений із списків особового
складу частини та всіх видів
забезпечення, не отримавши належне йому речове майно чи його грошову компенсацію.

Згідно довідки
№ 1875 від 28.09.05 р. при звільненні
позивачу була нарахована заборгованість за
військовою частиною за речове майно, належна до виплати до 11.03.2000
року в сумі 1476
грн. 56 коп. Довідкою № 1143 від 30.12.04 р. на час звільнення військовою частиною підтверджено найменування та перелік
речового майна, на отримання якого мав право позивач протягом 2000-2004 років, та його вартість - 2448,39
грн., яке йому до цього часу не видано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за речове майно, яка виникла до 11.03.2000 року, нарахованої у формі грошової компенсації, без
підтвердження речовим майном, в розмірі 1476,56 грн., та належного позивачу речового майна за період з 11.03.2000
по день звільнення на суму 2448,39 грн.,
а в разі незабезпечення цим майном грошової компенсації з розрахунку вартості
майна, зазначеної в довідці військової частини, підлягають задоволенню.

Відповідно
до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", що
набрав чинності з 01.01.2003 р., грошові доходи громадян, одержані ними в
гривнях на території України і які не мають разового характеру підлягають
індексації.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з
Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового
забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів
Державного бюджету України.

Судом встановлено, що за період з 01.03.03 р. по день звільнення індексація
грошового забезпечення позивача не проводилась, заборгованість з якої на день
звільнення зі служби склала 3166,98 грн. відповідно до поданого розрахунку і
довідки військової частини про отримане грошове забезпечення та суму
індексації.

Таким чином, у судовому засіданні підтверджено, що з позивачем
не було у повному обсязі проведено розрахунку за деякими видами грошового
забезпечення військовослужбовців, його право порушено
та підлягає захисту. За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення
недоплаченого грошового
забезпечення є законними та обґрунтованими, а тому, підлягають
задоволенню.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9,
11, 17-19, 21, 69-71, 86, 94, 158-160, 162-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини А-1880 Міністерства Оборони України задовольнити
частково.

Стягнути з військової частини А-1880
на користь ОСОБА_1 недоплату
сум щомісячної грошової надбавки за безперервну військову службу із
застосуванням індексу інфляції на дату звільнення в загальній сумі 18057,38
грн.

Стягнути з військової частини А-1880 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за речове майно в розмірі 1476,56 грн.

Зобов'язати військову частину А-1880 видати ОСОБА_1
речове майно за переліком згідно довідки
N 1143 від 30.12.2004 р.: плащ
д/с. вартістю 170 грн.; пальто суконне вартістю 245 грн. 94 коп.;
два кітеля та двоє брюк вартістю 179 грн. 10 коп. за один комплект - на суму 358 грн. 20
коп.; три куртки та троє брюк вартістю
163 грн. 92 коп. за один комплект - на суму 491 грн. 76 коп.; дві
фуражки вартістю 24 грн. 72 коп. за
одну - на суму 49 грн. 44 коп.; дві пілотки вартістю 13 грн. 08 коп. за одну - на суму 26 грн. 16 коп.; шість сорочок вартістю 27 грн. 60 коп. за одну - на суму 165 грн. 16
коп.; дві пари сапог утеплених вартістю
104 грн. за одну пару - на суму 208 грн.;
дві пари черевик вартістю 88 грн. 50 коп. за одну пару - на суму 177
грн.; чоботи по ціні 97 грн.; спорядження вартістю 33 грн.; шапка
вартістю 50 грн. 99 коп.; два
комплекти білизни теплої вартістю 27
грн. 98 коп. кожен - на суму 55 грн. 96 коп.;
плащ-накидка вартістю 129 грн.
50 коп.; джемпер вартістю 65 грн.
30 коп.; три комплекти білизни натільної вартістю 18
грн. кожен - на суму 54 грн.; п”ять
галстуків вартістю 3 грн.
30 коп. кожен - на суму 16 грн. 50 коп.;
шкарпетки вартістю 3 грн. 05 коп.;
- всього на суму 2 448,39
коп.

В разі незабезпечення зазначеним речовим майном стягнути з військової частини А-1880 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі відповідно до
вартості майна.

Стягнути з військової частини А-1880 на користь ОСОБА_1 заборгованість
з індексації грошового забезпечення на дату звільнення в розмірі 3166,98 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної
інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда
підпис
Кабанова В.В.

згідно з
оригіналом:

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда
Кабанова В.В.