Справа № 22-а-4183/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Куликов В.В. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2008
року справа №
22-а-4183/07

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Скопинській А.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області

на постанову

Олександрівського районного суду Донецької області

від

21 лютого 2008 року

по справі

№ 2а-8/08

за позовом

ОСОБА_1в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до

Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України

про

стягнення заборгованості з виплати допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

22.01.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
визнання його дій неправомірними та стягнення сум на оздоровлення за 2002-2007
роки.

Постановою Олександрівського
районного суду Донецької області від 21.02.2008 року позовні вимоги позивача
було задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача стягнуто 9608 гривень 10 копійок.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що ОСОБА_2є дитиною
шкільного віку, народженого після 26 квітня 1986 року від батька, який на час
настання вагітності матері мав підстави належати до 2 категорії учасників
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 2002 року перебуває на
відповідному обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, у зв'язку
з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
за 2002-2007 роки і виходив з того, що ст. 30 вищезазначеного закону передбачає
щомісячну виплату грошової компенсації у розмірі 50 відсотків мінімальної
заробітної плати на час виплати такої допомоги.

Не
погодившись з таким рішенням, Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

В судовому
засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи,
які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне останню задовольнити
частково.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_2 є
дитиною-інвалідом в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно
до ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щомісячна допомога на оздоровлення
дитині-інваліду внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС - 0,5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати і становив:

в липні - грудні 2002 року - 165 гривень;

в
січні - листопаді 2003 року - 185 гривень;

в
грудні 2003 року - 205 гривень;

в
січні - серпні 2004 року - 205 гривень;

в
вересні - грудні 2004 року - 237 гривень;

в
січні - березні 2005 року - 262 гривні;

в
квітні - червні 2005 року - 290 гривень;

в липні - серпні 2005 року - 310 гривні;

в
вересні - грудні 2005 року - 332 гривні;

в січні - березні 2007 рок - 400 гривень;

в квітні - червні 2007 року - 420 гривень;

в липні - вересні 440 гривень

з жовтня 2007 року - 460 гривень

Відповідно до
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.4 ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ст. 67
Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
розмір щомісячної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався,
в той час як Законами України "Про встановлення мінімальної заробітної
плати на 2003 рік", "Про Державний бюджет України на 2004 рік",
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" розмір мінімальної
заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною Постановою та
Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри щомісячних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 30 Закону України
"Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили -
Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Тому з
урахуванням фактично отриманих позивачем сум і розміру мінімальної заробітної
плати з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто недонараховані та
несплачені грошові кошти на оздоровлення у сумі
6541,90 гривень виходячи із розрахунку:

- з 01.01.03 по
01.12.03 (92,5 х 11) - 36,30 = 981 грн. 20 коп.

- з 01.12.03 по 01.09.04 (102, 5 х 9) - 29,70
= 892 грн. 80 коп.

- з 01.09.04 по 01.01.05 (118, 5 х 4) - 13,20
= 460 грн. 80 коп.

- з 01.01.05 по 01.04.05 (131 х 3) - 9,90 =
383 грн. 10 коп.

- з 01.04.05 по 01.07.05 (145, 5 х 3) - 9,90
= 425 грн. 10 коп.

- з 01.07.05 по 01.09.05 (155 х 2) - 6,60 =
303 грн. 40 коп.

- з 01.09.05 по 01.01.06 (166 х 4) - 13,20 =
650 грн. 80 коп.

- з 01.01.07 по 01.04.07 (200 х 3) - 13,20 =
586 грн. 80 коп.

- з 01.04.07 по 01.07.07 (210 х 3) - 23,10 =
606 грн. 90 коп.

- з 01.07.07 по 01.10.07 (220 х 3) - 49,50 =
610 грн. 50 коп.

- з 01.10.07 по 12.12.07 (230 х 3) - 49,50 =
640 грн. 50 коп.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення за 2002-2005 роки та 2007 роки суд першої інстанції обґрунтовано
визнав неправомірними.

Проте
суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії відповідача неправомірними
при нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році та не врахував,
що дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 30 була зупинена в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV
(3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до
теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.
Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були
протиправними.

Зупинення
дії закону не дає право його застосовувати. Такі ж висновки й Верховного Суду
України в аналогічному по суті спору, викладені в Ухвалі від 20 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ВВДФССНВВПЗУ в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Також судом
першої інстанції помилково було зроблено висновок про правомірність задоволення
вимог позивача щодо стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002 рік,
оскільки статтею 2 Закону України від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ «Про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» встановлені
обмеження Кабінету Міністрів України до прийняття Верховною Радою України змін
до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата,
здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини Державного бюджету України на 2002 рік.

Відтак і позовні
вимоги, які стосуються виплат в 2002 році, задоволенню не підлягають.

Клопотання,
надане позивачем в судовому засіданні апеляційної інстанції розгляду і
задоволенню не підлягає на підставі ч.1 ст. 195 КАС України, оскільки ним
апеляційна скарга на постанову суду не подавалась.

В
повному обсязі постанова складена 30.05.2008 року.

Керуючись ст.ст.
195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.4 ч.1 ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області -
задовольнити частково.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 21
лютого 2008 року по справі № 2а-8/08 за позовом ОСОБА_1в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Головного
управління Державного казначейства України про стягнення заборгованості з
виплати допомоги на оздоровлення - скасувати в частині стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2006 рік в сумі 3066,20 гривень.

Відмовити ОСОБА_1в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 у
задоволені позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації
Донецької області про визнання дій протягом 2002, 2006 років
неправомірними та стягнення коштів на оздоровлення за 2006 рік в сумі 3066,20
гривень.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 21
лютого 2008 року по справі № 2а-8/08 за позовом ОСОБА_1в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Головного
управління Державного казначейства України про стягнення заборгованості з
виплати допомоги на оздоровлення в частині визнання дій неправомірними
за 2002-2005 та 2007 роки та стягнення коштів на оздоровлення за рахунок
Державного бюджету України за 2002-2005 та 2007 роки у сумі 6541,90 гривень -
залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: