Справа № К-14186/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“14” березня
2008 року
м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого: Фадєєвої Н.М.,

Суддів: Маринчак Н.Є., Костенка М.І., Матолича С.В., Чалого С.Я.

при секретарі: Хрущ В.Л.

за участю представників:

позивача: Габбе О.Г., Дзюби Г.В.

розглянувши касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.
Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 07
жовтня 2005р. та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 12
січня 2006р.

у справі
№24/112-13/444

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТО-Днепр»

до Державної податкової
інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У березні 2004р. позивач звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог поставлено питання про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя №/0 від
13.10.2003р. про застосування штрафних санкцій за використання іноземної валюти
як засобу платежу без належних повноважень.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на перевищення повноважень та порушення
податковим органом вимог діючого законодавства під час прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Справа неодноразово переглядалась судовими інстанціями.

Останнім рішенням господарського суду Запорізької області
від 07 жовтня 2005р., залишеним без змін ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 12 січня 2006р., позовні вимоги ТОВ «АСТО-Днепр» було задоволено.

Постановляючи оспорювані судові рішення, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги відповідають фактичним обставинам
справи та чинному законодавству України, підтверджені належними доказами і
поясненнями представників сторін під час судового розгляду справи.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального
права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій поставлено питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників
позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями,
контролюючим органом 01.10.2003р. по вул. Крива бухта, 2 в м.Запоріжжі, в
магазині ТОВ «АСТО-Днепр» було проведено перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про що складено акт
№00001883/376-228-23/4 від 01.10.2003р..

Актом перевірки, зокрема, зафіксовано, що громадянином
ОСОБА_1 у вищевказаному магазині придбано автомобіль ТОYОТА СОROLLA 1.4 НВ, та зафіксовано здійснення оплати за вказаний
автомобіль в сумі 17500,00 у іноземній валюті (доларах США).

При цьому, за
висновками податкового органу, підприємством не було проведено через РРО
розрахункову операцію щодо реалізації товару - автомобіля ТОYОТА СОROLLA 1.4 НВ, а також зазначено, що розрахунок за товар
здійснено у доларах США, чим порушено п.п. «г» п.4 ст.5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

На підставі висновків акту перевірки було прийнято
податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.10.2003р., яким позивачу
визначено податкове зобов'язання зі сплати штрафних санкцій передбачених п.2 ст.16
Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» в
розмірі 93304,75грн. за використання іноземної валюти на території України як
засобу платежу без наявності індивідуальної ліцензії Національного банку
України.

За результатами апеляційного узгодження контролюючим органом
прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.11.2003р. №/1,
від 15.12.2003р. №/2 та від
20.02.2004р. №/3 сума податкового зобов'язання у яких залишилась
незмінною.

Судова колегія касаційної інстанції відмовляє у задоволенні
касаційної скарги відповідача з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій під
час судового слідства, угода між громадянином ОСОБА_1 та ТОВ «АСТО-Днепр» не
відбулась, т.я.:

- грошові кошти в сумі 17500,00 доларів США до каси
підприємства не надходили і із каси не вилучались;

- договір поставки №0052 від 01.10.2003р. про
купівлю-продаж автомобіля ТОYОТА СОROLLA 1.4 НВ не було підписано з боку продавця;

- довідка-рахунок №953506 від 01.10.2003р., на яку також
посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів не може бути належним
доказом по цій справі, оскільки згідно акту від 01.10.2003р. відповідною
комісією була анульована та списана;

- акт приймання-передачі від 01.10.2003р. не було
оформлено належним чином, оскільки з боку підприємства його підписано не
уповноваженою особою;

- фактичної
передачі товару не відбулось, до того ж
згідно п. 6.1. договору №0052 від 01.10.2003р., перехід права власності
від продавця до покупця щодо поставленого автомобіля, здійснюється з моменту
підписання акту прийому-передачі, який підписується сторонами при передачі
покупцю автомобілю, ключів та документів, зазначених у п. 3.3. договору.
Покупцем зазначені документи та ключі не було отримано.

Суди попередніх інстанцій встановили, що вказаний акт
перевірки №00001883/376-228-23/4 від 01.10.2003р. та висновки викладені в ньому
не відповідають фактичним обставинам справи, а отже прийняті судом як належна
підстава для оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не можуть бути.
Суди дійшли такого висновку виходячи з того, що у перевірці приймала участь
посадова особа УПМ ДПА в Запорізькій області ст. о/у майор податкової міліції
Шулунов Р.А., яким складено та підписано протокол огляду та вилучення іноземної
валюти, але участь вказаної особи у акті перевірки зафіксовано не було.
Відсутні також дані про наявність у вказаної особи посвідчення-доручення на
участь у перевірці, що є порушенням п.3 розпорядження ДПА України «Про
посвідчення на перевірку» №89-р від 20.05.1997р..

Позаплановими перевірками вважаються в тому числі
перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.

Відповідно до ст.11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. №510-ХІІ посадові особи органу
державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку: направлення на перевірку, в якому визначається дата його
видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку; копії наказу керівника податкового органу про
проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Діяльність органів влади відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України повинна ґрунтуватись лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ці висновки суду касаційною скаргою не спростовані. За
таких обставин, суди правомірно вирішили, що угода купівлі-продажу укладена не
була, відповідачем не доведено здійснення операції з купівлі-продажу автомобілю
ТОYОТА СОROLLA 1.4 НВ за іноземну валюту, тому не було підстав для
проведення розрахунків за цією угодою, а твердження акту перевірки про
протилежне є безпідставними і такими що не відповідають дійсним обставинам
справи, отже, - постановлене на підставі вказаного акту оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є неправомірним.

Крім того, судова
колегія вважає за портібне зазначити, що вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових
платежів) визначено у статтях 14 та 15 Закону України «Про систему
оподаткування», а отже, - оскільки штрафні санкції, застосовані
податковим органом повідомленням-рішенням №/0 від 13.10.2003р., не за порушення правил
оподаткування, то не було законних підстав для визначення їх сумою податкового
зобов'язання з поширенням на них вимог Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» щодо граничного
строку сплати та положень щодо наслідків несплати.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального
права, постановили обґрунтовані рішення, в яких повно відображені
обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для
їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись
статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 07
жовтня 2005р. та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 12
січня 2006р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин.

Головуючий
(підпис)

Судді
(підписи)

З оригіналом згідно:

Секретар
Хрущ В.Л.