Справа № 22а-0051/2008
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
Справа №22а-0051/08 Головуючий
суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 69 інстанції- Н.Б. Кеся
№ А37/62-07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Проценко О.А. (доповідач),

суддів -
Коршун А.О., Юхименко О.В.,

при секретарі - Гулій О.Г.,

за участі представників:

прокурора - Зіма
В.Б. (посвідчення № 117),

позивача -
Жмихова С.Є. (довіреність № 8431/10-023 від 12.10.2007 р.),

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора м.Орджонікідзе та
Орджонікідзевської обєднаної деражвної податкової інспекції

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2007 року. у
справі №
А37/62-07

за позовом: Прокурора м.Орджонікідзе в
інтересах держави в особі Орджонікідзевської обєднаної державної подактової
інспекції

до відповідача-1:
Приватного
підприємства «Дельта» та

відповідача-2: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про визнання недійсною угоди,

В С Т А Н О В И
Л А :

У грудні
2007 року Прокурор м.Орджонікідзе
звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в
інтересах держави у особі Орджонікідзевської об'єднаної державної податкової
інспекції (далі Орджонікідзевська ОДПІ) до Приватного підприємства «Дельта»
(далі ПП «Дельта»), Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 (далі СПД ОСОБА_1.) про визнання недійсною угоди. Позов обґрунтований
тим, що між відповідачами 02.11.2001р. було укладено договір купівлі-продажу
товару №32, за яким ПП «Дельта» продало СПД ОСОБА_1. товар на загальну суму 208857,49 грн., а СПД
ОСОБА_1. прийняв та оплатив цей товар. Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.09.2002р. у справі №Н32/20 визнано недійсними
установчі документи ПП «Дельта», оскільки це підприємство не знаходиться за
юридичною адресою, яка зазначена у установчих документах, та не подає звітності
до податкового органу за місцем реєстрації.
Оскільки обставини свідчать про те, що укладаючи спірну угоду ПП
«Дельта» діяло з метою, яка суперечить
інтересам держави та суспільства, що також підтверджується вироком
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2003р. відносно
засновників ПП «Дельта», позивач просив укладений між відповідачами
02.11.2001р. договір купівлі-продажу №32 визнати недійсним на підставі ст.49 ЦК України і
стягнути з ПП «Дельта» на користь СПД ОСОБА_1. 208857,49 грн., які були
отримані за цією угодою, а з СПД ОСОБА_1.
стягнути у доход держави все майно отримане за цією угодою.

Постановою від
20.04.2007 року господарський суд Дніпропетровської області відмовив у задоволені
позовних вимог з посиланням на норми ст.49 Цивільного кодексу України та п.6
постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978р. «Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними».

Прокурор
м.Орджонікідзе, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав
апеляційну скаргу. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої
інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини, які
мали суттєве значення для вирішення даної справи, зроблені судом висновки не
відповідають фактичним обставинам справи; судове рішення прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати постанову
суду від 20.04.2007р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач в свою
чергу також оскаржив вищезазначену постанову в апеляційному порядку. Позивач
посилається на те, що судом першої інстанції рішення про відмову у задоволені
позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального
права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі
рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Прокурор у
судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційних скаргах прокурора
та позивача, просить суд апеляційні скарги задовольнити, постанову суду від
20.04.2007р. у даній адміністративній справі скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник
позивача підтримав доводи, викладені у апеляційних скаргах позивача та
прокурора, просить суд апеляційні скарги задовольнити, постанову суду від
20.04.2007р. у даній адміністративній справі скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники
відповідачів у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час, місце
судового розгляду повідомлені належним чином.

З урахуванням
думки позивача та прокурора, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у
відсутності представників
відповідачів.

Заслухавши у
судовому засіданні прокурора, представника позивача, перевіривши доводи
апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать
матеріали справи, 02.11.2001р. між відповідачами у справі було укладено договір
купівлі-продажу товару №32, який сторонами за договором було виконано, що
підтверджується накладними, податковими накладними, які були видані ПП
«Дельта», квитанціями до прибуткових касових ордерів, за якими було прийнято
від СПД ОСОБА_1. кошти у рахунок сплати вартості товару за договором №32 від 02.11.2001р. / а.с. 26-61/.

З урахуванням
Перехідних та прикінцевих положень ЦК України 2003 року, який набрав чинності з
01.01.2004р., правовідносини, які виникли між сторонами за спірним договором, врегульовані
нормами ЦК УРСР 1963р., оскільки ЦК України 2003р. застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Статтею 42 ЦК України в редакції 1963р. передбачено, що угоди можуть
укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для
якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з
поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі
укласти угоду у випадках, передбачених законодавством.

За
приписами ст.43 ЦК України в редакції
1963р. угоди, які виконуються під час їх укладення, можуть укладатись усно,
якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР. У
випадках, коли угоди між організаціями або між організацією і громадянином
укладаються в усній формі, організація, яка оплатила товари або послуги,
повинна одержати від другої сторони письмовий документ, що підтверджує
одержання грошей і підстави їх одержання.

Під час розгляду
даної справи судом встановлено, що Приватне підприємство «Дельта» зареєстровано
виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська
02.07.2000р., засновником підприємства є громадянин України Бережний Ю.А.,
місцезнаходження підприємства: м. Дніпропетровськ пр. газети Правди 63 кв. 61 /
а.с. 16-19,20/.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2002р. у справі №Н32/20
визнано недійсними установчі документи ПП «Дельта» та скасовано державну
реєстрацію ПП «Дельта» /а.с. 24/.

За нормами ст.49
ЦК України в редакції 1963р. якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною
інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох
сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується
все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні
на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все
одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход
держави.

Пунктом 6
Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.1978 р. «Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними» (наступними змінами та
доповненнями) передбачено, що при розгляді
справ про визнання угоди недійсною на підставі ст.49 ЦК України ( в редакції
1963р) судам слід мати на увазі, що дія
цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого
суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання
всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з
корисливою метою, приховуванням фізичними та юридичними особами від
оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться в їх власності або
користування, на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам
суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування,
розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів,
вилучених з обігу або обмежених в обігу.
Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому
конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета
укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Допустимими
доказами ухилення від оподаткування є вирок суду у кримінальній справі за
кваліфікацією по ст.212 КК України, але такого вироку суду не надано. За умови
відсутності доказів ухилення від сплати податків неможливо зробити висновок про
наявність в діях сторони мети, завідомо суперечної інтересам держави і
суспільства при укладенні спірного договору. Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що під час розгляду даної справи позивачем, в
порушення вимог ч.1 ст.71 КАС України,
не було надано суду доказів стосовно наявності у ПП «Дельта»
заборгованості перед бюджетом по податкам та зборам за спірною угодою, а також
доказів стосовно порушення кримінальної справи у відношенні засновника
посадових осіб ПП «Дельта» за умисне ухилення від сплати податків, або за
порушення порядку зайняття підприємницькою діяльності, а посилання позивача та
прокурора під час розгляду даної адміністративної справи на вирок
Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2003р. / а.с.
92-98/ є безпідставним, оскільки цей вирок суду та сама кримінальна справа
№36021050 не стосуються ані засновника
ПП «Дельта» ОСОБА_2., ані самого підприємства - ПП «Дельта». Також позивачем по справі не було надано суду
доказів того, що спірна була укладена відповідачами з метою, яка суперечила
інтересам держави та суспільства.

Враховуючи
вищезазначене, і приймаючи до уваги, що визнання у судовому порядку недійсними
установчих документів підприємства, яке є однією з сторін за спірною угодою, не
може бути достатнім і єдиним доказом наявності в діях останнього мети на
укладення недійсної угоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під
час розгляду даної справи зробив вірний
висновок про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем у
даній справі позовних вимог та правомірно відмовив позивачу у задоволені
позовних вимог.

Щодо
доводів апелянтів про порушення судом
першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 5,86 КАС України в
частині незастосування судом норм кримінального та кримінально-процесуального
права та неврахування обставин, які встановлені вироком Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2003р. у справі №36021050, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду
адміністративних справ суд керується нормами Кодексу адміністративного
судочинства України, так ч.1 ст.5 цього Кодексу передбачено, що адміністративне
судочинство здійснюється відповідно до Конституції України , цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України. Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд вирішує справи на
підставі норм вищезазначених актів, частиною 3 цієї статті також передбачено,
що суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 86 КАС
України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та
об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої
сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,
а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на
вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, норми права
які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки
відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі
доказами, рішення суду прийнято з дотриманням норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову суду від 20.04.2007р. у даній
адміністративній справі слід залишити без змін.

Доводи
апеляційних скарг спростовуються дослідженими по справі доказами і не можуть
бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційні скарги
прокурора м.Орджонікідзе та Орджонікідзвської ОДПІ слід залишити без задоволення.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.196, 198,200,205,206 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Прокурора м.Орджонікідзе та
Орджонікідзевської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2007 року у справі №
А37/62-07 залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2007р. у справі №А37/62-07 залишити без
змін.

Ухвала суду
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.
А. Проценко

Судді: А.О. Коршун

О.В.
Юхименко