Справа № к-26379/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І..,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі Проценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2006р. та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2006р. по справі за позовом ОСОБА_1. до управління
праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м.
Запоріжжя та Головного управління праці та соціального захисту населення
Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення суми одноразової
допомоги, -

встановила:

У
квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до управління
праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м.
Запоріжжя та Головного управління праці та соціального захисту населення
Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення суми одноразової
допомоги.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від
15.05.2006р. позов ОСОБА_1 було
задоволено частково. Стягнуто з управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1
одноразову допомогу у сумі 12 грн. В іншій частині позову було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області
від 12.07.2006р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2006р. залишено без змін.

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2006р. та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2006р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами
першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 07.05.2002р. у позивача по
справі помер чоловік, який мав особливі заслуги перед Батьківщиною, був Героєм
Радянського Союзу. Відповідно до вимог пункту 25
статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» його дружина мала право на отримання одноразової допомоги у розмірі 20
мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на момент смерті. Після
звернення до управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя позивачу було запропоновано
отримати одноразову допомогу в сумі 12грн.

Відповідно до пункту 25 статті 16 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» особам,
які мають особливі заслуги перед Батьківщиною надається виплата дружині
(чоловіку) і дітям віком до 18 років в разі смерті (загибелі) одноразової
допомоги у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством
на день смерті (загибелі).

Згідно Закону України «Про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» від 13.12.2001р.
№ 2896-ІІІ розмір мінімальної заробітної плати на 2002 рік було встановлено у
сумі 140грн.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1993 році постановою
Верховної Ради України «Про підвищення мінімальних розмірів заробітних плат і
пенсії» розмір мінімальної заробітної плати у сумі 60000 крб., що відповідно до
Указу Президента України «Про грошову реформу в України» від 25.08.1996р.
становить 0,60 грн., протягом тривалих років не змінювався і не відповідає
розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та
законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік.

За таких обставин та з
урахуванням вимог пункту 25 статті 16 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», управління
праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м.
Запоріжжя повинно виплатити позивачу одноразову допомогу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, встановлених
законодавством на день смерті.

Отже на
користь позивача підлягає до стягнення (20 х 140
грн.) 2800грн.

Обставини справи встановлені судами повно і правильно, але судами невірно
застосовано норми матеріального права, а тому судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від
15.05.2006р. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
12.07.2006р. по справі за позовом
ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної
адміністрації м. Запоріжжя та Головного управління праці та соціального захисту
населення Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення суми
одноразової допомоги - скасувати.

Постановити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя та Головного
управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної
державної адміністрації про стягнення суми одноразової допомоги - задовольнити
частково.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної
адміністрації м. Запоріжжя виплатити на користь ОСОБА_12 800грн. одноразової
допомоги, відповідно до пункту 25 статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту».

Позов в частині вимог до Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької
обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І.
Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній