Справа № 2-а-80/2008
Суддя: Демченко B.C.
Дата ухвалення: 2008-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а - 80/2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2008 року м.
Звенигородка

Звенигородський
районний суд Черкаської області

у складі:
головуючої судді Демченко В.С.

при
секретарі Северин О.П..

за участі: позивача ОСОБА_1.

представника
відповідача Гаркавенко О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородки адміністративну
справу провадження в якій відкрито за
позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації
про стягнення допомоги на оздоровлення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом
до Управління праці та
соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2005- 2007 роки в сумі 4138 гривень.
Позов обґрунтовується тим, що він якпостраждалий внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалід третьої групи, згідно абзаца
3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, який визначається на момент виплати.
Щорічна допомога на оздоровлення за 2005 -
2007 роки, виплачена УПСЗН
Звенигородської райдержадміністрації
частково по 90 гривень за кожен
рік. Вважає, що розмір виплаченої йому щорічної одноразової допомоги за 2005 -
2007 роки не відповідає розміру встановленому абзацом 3 ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».Просить позов
задовольнити повністю.

Представник
УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації позов не визнала і в задоволенні
його просить відмовити, посилаючись на
те, що позивачу в 2005 - 2007 роках як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду
третьої групи правильно виплачена щорічна допомога на оздоровлення в порядку встановленому постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 836
від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року в розмірі 90 гривень за рік, а всього 270
гривень. Виплати проведені в межах
виділених бюджетних коштів, тому підстав
для стягнення одноразової допомоги у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на
день виплати, немає.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав:

Судом
встановлено, що

позивач
є постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС (категорія 1),інвалід
третьої групи безстроково, захворювання пов'язане здією іонізуючого
випромінювання та та іншими
шкідливими факторами внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС / а.с.5/;

на
момент звернення до суду УПСНЗ Звенигородської райдержадміністрації виплачено
позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення в порядку і розмірах встановлених постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року: 01.12.2005 року - 90
гривень, 17.05.2006 року - 90
гривень, 07.05.2007 року - 90 гривень, а
всього 270 гривень / а.с. 7/.

Оскільки
розмір щорічної грошової допомоги на
оздоровлення встановлений постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року суперечить вимогам частини 4 ст. 48
Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796 - Х11 від
28.02.1991 року ОСОБА_1звернувся з
позовом до суду.

Згідно
ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно
до абзацу 3 частини 4 ст. 48 Закону України № 796-Х11, щорічна допомога на
оздоровлення постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії
інвалідам третьої групи,
виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Частиною
5 ст. 48 Закону № 796 -Х11 щорічна
допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання
органом соціального захисту населення.

Згідно
частини 7 ст. 48 Закону № 796 - Х11
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи
із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами
при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «
Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 836
від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року.

Крім
того, Рішенням Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 9 липня 2007
року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення пункту 30
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік » яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого
третього, четвертого п'ятого, шостого, та
сьомого частини першої , частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно
до ст.17 Закону України № 3477-1У від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та
застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та
практику Суду, як джерело права.

У рішенні від 30.11.2004 року у справі «
ОСОБА_2 проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що для держави
неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів.

Згідно
ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності в межах
якого особа може звернутися з вимогою
про захист свого цивільного права або інтересу встановлено у три роки.
Враховуючи наведене суд вважає, що
позивач не пропустив строку позовної давності
та строку на звернення до
суду за захистом свого порушеного права на одержання щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки.

За таких
обставин суд вважає, що позивач має право на одержання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі встановленому
абзацем 3 частини 4 ст. 48 Закону України
« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»-
чотирьох мінімальних заробітних плат , встановлених
на момент виплати.

Тому Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації повинно доплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за
три роки, які передують часу звернення до суду, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а саме:

Згідно
довідки УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації від 26.05.2008 року №2462/08-28 / а.с.6/допомога на оздоровлення
виплачена позивачу:

-
за 2005 рік 01.12.2005 року в розмірі 90 гривень.
Згідно Закону України від 23.12.2004 року із змінами і доповненнями
від 3.11.2005 року « Про Державний
бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1.12.2005 року складав 332 гривень.
Відповідно розмір допомоги яку слід було виплатити позивачу за 2005 рік
складає 1328 гривень, а сума недоплати з
врахуванням виплати 90 гривень - 1238
гривень.

- за 2006 рік - в розмірі
90 гривень 17.05. 2006 року. Розмір мінімальної заробітної плати згідно
Закону України від 20.12.2005
року « Про Державний бюджет України на 2006 рік» станом на 17.05.2006 року складав 350
гривень. Відповідно розмір допомоги на оздоровлення, яку слід було виплатити
позивачу за 2006 рік складає 1400 гривень,
а сума недоплати, з врахуванням виплати
90 гривень, - 1310 гривень.

- за
2007 рік - в розмірі 90 гривень
07.05..2007 року. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно
Закону України від 15.03.2007
року « Про внесення змін
до Закону України про Державний бюджет України на 2007 рік», станом на 07.05. 2007 року складав 420
гривень. Відповідно розмір допомоги на оздоровлення, яку слід було виплатити
позивачу за 2007 рік складає 1680
гривень, а сума недоплати з врахуванням виплати 90 гривень - 1590 гривень, а
всього за 2005 - 2007 роки сума
недоплати складає 4138гривень. Зазначену суму слід стягнути з УПСЗН
Звенигородської райдержадміністрації на користь позивача.

На
підставі ст. 3,8,19,55 Конституції України, ст. 256,257 ЦК України, абзацу
4 частини 4 ст. 48 Закону України « Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.2001 року з наступними змінами і доповненнями, рішень Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20 - рп/
2004 від 1.12.2004 року, № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року, керуючись ст. 6,10-12, 18,71,104,158-163,167
КАС України, суд , -

п о с т
а н о в и в :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації на користь
ОСОБА_1суму недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення як
потерпілому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії інваліду третьої групи за 2005 - 2007 роки в розмірі 4138 гривень/ чотири тисячі сто тридцять
вісім гривень/.

Від
сплати судового збору сторони звільнені на підставі п.18,34 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року « Про державне мито».

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з
дня складення у повному обсязі. . Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються апеляційному адміністративному суду Київської області через Звенигородський районний суд. Одночасно
копія апеляційної скарги надсилається до апеляційного адміністративного суду
Київської області.

Суддя