Справа № 22а-0862/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД_
справа № 22а - 0862/08
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Мазниця А.А.(справа №2а-270/07)
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2008
року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів - Уханенка С.А., Стежко В.А.,

при
секретарі - Усевич Р.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
військового прокурора Дніпропетровського гарнізону

на
постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 червня 2007 року
за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Генеральної прокуратури України про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и
л а :

ОСОБА_1
звертаючись у серпні 2007 р. з адміністративним позовом до Генеральної
прокуратури України, з врахування уточнення позовних вимог ході судового розгляду
справи, просив суд зобов'язати відповідача розглянути подані ним заяви від 11.06.2004 р., 10.10.2005 р.,
14.06.2006 р. та прийняти рішення
відповідно до ст.ст.98,99 КПК України шляхом винесення постанов.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в
частині зобов'язання Генеральної
прокуратури України розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 10.10.2005 р. стосовно
вимог про порушення кримінальних справ та за результатами розгляду прийняти
рішення в порядку ст. 97 КПК України. У задоволені решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційну скаргу на зазначену постанову суду в частині задоволення
позову ОСОБА_1, подано військовим прокурором Дніпропетровського гарнізону. В
обґрунтування скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин
та на недоведеність обставин, що мають
значення для справи, але які суд першої інстанції вважає встановленими, а також
на невідповідність висновків суду обставинам справи. Просив скасувати постанову
в частині задоволення позову та прийняти нову постанову суду, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Представник
Генеральної прокуратури України подав заяву про приєднання до апеляційної
скарги, де просив також скасувати постанову суду першої інстанції у частині задоволення адміністративного
позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання вчинити дії та прийняти у цій частині
нову постанову суду,
відмовивши у позові ОСОБА_1 повністю.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
військового прокурора Дніпропетровського гарнізону та заява представника Генеральної прокуратури України підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Приймаючи судове рішення, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно надісланої заяви в адресу Голови СБУ від
14.06.2006 р. про порушення
кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 109 КК України,
копії якої були
надіслані Генеральному прокурору України та ТВО голови Вищої ради юстиції
- задоволенню не підлягають, оскільки у ній позивач лише висловлює загальне
невдоволення розглядом його попередніх звернень та не зазначає конкретних
посадових осіб військової прокуратури, що вчинили злочин, і не посилається на
конкретні факти їх злочинних дії, а отже ця заява розгляду та вирішенню в
порядку ст.97 КПК України не підлягає.

Рішення суду
першої інстанції в частині не задоволення вимог позивача щодо неналежного
розгляду його заяв від 11.06.2004 у апеляційному порядку не оскаржується, що
дає підстави вважати про погодження позивача та відповідача з висновками суду
стосовно відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині у
зв'язку пропущенням строку
звернення до суду за захистом.

Разом з тим,
колегія суддів вважає помилковими висновки районного суду щодо обґрунтованості
заяви позивача від 10.10.2005 р., і відповідно неправомірності дій відповідача
стосовно не прийняття за цією заявою процесуального рішення в порядку ст.97 КПК
України, оскільки вказані висновки судом зроблені без врахування встановлених
при розгляді справи обставин, які свідчать про те, що всі доводи, наведені
позивачем у заяві від 10.10.2005 р., пов'язані з непогодження з результатами розгляду попередніх його
звернень; з прийнятою старшим
прокурором відділу Генеральної прокуратури України Журавльовим О.В. постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи від 23.06.2005 р. щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, яку позивач отримав 03.10.2005 р. та яка позивачем у встановленому
КПК України порядку не оскаржувалася і є чинною до наступного часу; а також з
його непогодженням щодо порушення відносно нього військовою прокуратурою
Південного регіону України кримінальної справи.

Відповідно до ст.97 КПК України прокурор, слідчий, орган
дізнання зобов'язані приймати
заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини.
За заявою або повідомленням про злочин повинно бути прийнято відповідне процесуальне рішення.

Відповідно до ст.ст. 98 ,
99 КПК України , при порушенні кримінальної
справи та відмови в порушенні кримінальної справи виноситься постанова, що і
відбулося за результатами розгляду заяв позивача, шляхом прийняття старшим
прокурором відділу Генеральної прокуратури України постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 23.06.2005 р.

З огляду на те, що позивач в заяві від 10.10.2005 р.
наводить ті ж самі факти та обставини, які були предметом розгляду при
прийнятті вищезгаданої постанови від 23.06.2005 р., колегія суддів вважає, що у
відповідача були відсутні підстави для повторного прийняття рішення стосовно
порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку ст.97
КПК України, тобто винесення аналогічної постанови за тих же обставин по тим же
фактам.

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного
судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів, крім випадків,
коли такі справи підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Оскільки порядок оскарження постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи передбачений Кримінально-процесуальним кодексом
України , колегія суддів не знаходить підстав для
задоволення вимог позивача у вищенаведеній частині позову і приходить до
висновку про відсутність компетенції суду щодо розгляду цих вимог ОСОБА_1 в
порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з
матеріалів справи та із змісту самої заяви позивача від 10.10.2005 р., ОСОБА_1
просить порушити кримінальну справу щодо посадових осіб військової прокуратури
за ст.109 та ст.111 КК України, але при цьому не зазначає конкретних осіб та їх
дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на
захоплення державної влади і державна зрада, а тому колегія суддів вважає, що
емоційні вислови позивача та його думка щодо службової діяльності органу
військової прокуратури - не може бути розцінено, як повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини.

Що стосується
інших вимог позивача до Генерального прокурора України,
викладених ним в заяві від 10.10.2005 р., а саме: про проведення
ретельної перевірки заяви позивача від 12.12.2004 р. про порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також про припинення перешкоджань та
фальсифікації його заяви від 11.06.2004 р. щодо нападу на нього та побиття в
службовому кабінеті, і про забезпечення його захисту - то ці вимоги є загальними та не конкретними,
а питання щодо їх розгляду в порядку ст.97 КПК України виходить за межі
компетенції адміністративного суду.

Таким чином,
колегія приходить до висновку про відсутність порушень з боку відповідача вимог
закону при розгляді заяви ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України „Про
звернення громадян", а не в порядку ст.97 КПК України.

Враховуючи
вищенаведене та відсутність підстав для зобов'язання відповідача здійснити
повторний розгляд фактів та обставин, які були предметом розгляду за
попередніми заявами позивача, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись
ст.195, п.3 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в
и л а :

Апеляційну скаргу
військового прокурора Дніпропетровського гарнізону та заяву представник
Генеральної прокуратури України - задовольнити.

Постанову
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 червня 2007 року
- скасувати в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1стосовно зобов'язання Генеральної прокуратури України розглянути у встановленому
порядку заяву ОСОБА_1від 10.10.2005 р.
в частині вимог щодо порушення кримінальних справ та прийняти за нею рішення в
порядку ст. 97 КПК України.

У задоволені
вимог ОСОБА_1про зобов'язання Генеральної прокуратури
України розглянути у встановленому порядку його заяву від 10.10.2005 р. стосовно вимог про
порушення кримінальних справ та за результатами розгляду прийняти рішення в
порядку ст. 97 КПК України - відмовити.

В іншій частині
постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 червня 2007 року
- залишити без змін

Постанова може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Судді: