Справа № К-10744/06
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НИЙ СУД УКРАЇНИ

І
МЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2008 р.

м. Київ
Вищий адміністративний су
д України в складі колегії су
головуючого судді Пилип
суддів Ланч
Нечитай
ла О.М.
Сергей
Степаш
при секретарі Ільченк
за участю представників
позивача: Васильчук С.С.
розглянувши у відкритому с
касаційну скаргу Держ
авної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Ки
на постанову Київськог
о апеляційного господа
рського суду від 29.07.2005 р.
у справі № 28/221
за позовом Державної под
аткової інспекції у Шевченкі
вському районі м. Києва
до 1. Приватного підприємств
2. Приватного підприємств
про визнання угоди неді

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарськог
о суду міста Києва від 03.06.2005 р., за
лишеним без змін постановою
Київського апеляційного гос
подарського суду від 29.07.2005 р., у п
озові відмовлено.
ДПІ у Шевченківському райо
ні м. Києва подала касаційну с
каргу, якою просить скасуват
и постанову суду апеляційної
інстанції та постановити но
ве рішення про задоволення п
озову. Посилається на поруше
ння судами норм матеріальног
о права: ст.49 Цивільного кодек
су України, та процесуальног
о права: ст. 43 Господарського п
роцесуального кодексу Украї
ни. Зазначає, що у порушення за
значеної норми процесуально
го права судом не здійснено о
цінку доказів у сукупності, і
відповідно, не зроблено висн
овок про достатність підстав
для визнання спірної угоди н
едійсною, як такої, що спрямов
ана на ухилення від сплати по
датків, зборів (обовязкови
х платежів). Порушення зазнач
еної норми матеріального пра
ва, полягала у тому, що судом н
е враховано що дія цієї норми
поширюється на угоди, укладе
ні з метою завідомо суперечн
ою інтересам держави і суспі
льства, тобто які порушують о
сновні принципи існуючого су
спільного ладу. У даному випа
дку така мета полягає у тому, щ
о внаслідок несплати податку
на додану вартість було нане
сено шкоду інтересам держави
і суспільства у формі ненадх
одження коштів до державного
бюджету.
Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення предс
тавника позивача, дослідивши
доводи касаційної скарги, ма
теріали справи, судові рішен
ня, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що касаційн
а скарга не підлягає задовол
енню.
Судами попередніх інстан
цій встановлено, що між ПП «Ос
т» та ПП «Три Т» 15.01.2001 р. укладени
й договір № 15/01, згідно із яким П
П «Три Т» виконало роботи з мо
нтажу системи охоронної сигн
алізації на загальну суму 168000,0
0грн., що підтверджується акто
м прийому-передачі робіт, вип
исало на користь ПП «Ост» под
аткові накладні, які відпові
дають вимогам п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Зак
ону України «Про податок на д
одану вартість» від 03.04.1997 р. №168/97-В
Р, а ПП «Ост», в свою чергу, пере
рахувало на користь ПП «Три Т
» грошові кошти в сумі 168000,00 грн.
, що підтверджується відпові
дними копіями платіжних дору
чень.
Рішенням Святошинського р
айонного суду м. Києва від 12.12.2002
р. у справі №2-4264 визнано недійс
ними установчі документи та
свідоцтво про реєстрацію пла
тника податку на додану варт
ість ПП «Три Т» з моменту пере
реєстрації з 05.10.2000р.
Оскільки вказане рішення б
уло прийнято 12.12.2002р., а спірна уг
ода укладена та виконана ще у
січні 2001р., тобто на момент укл
адання та виконання спірної
угоди ПП «Три Т» займалося фі
нансово-господарською діяль
ністю на законних підставах,
а також виходячи з того, що ві
дповідачі не були виключені
з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій
України, кримінальної справи
по факту ухилення від сплати
податків стосовно посадових
осіб відповідачів на час роз
гляду даної справи не було по
рушено, суди дійшли правильн
ого висновку щодо відсутност
і факту наявності умислу у бу
дь-якого з відповідачів на ук
ладення угоди з метою прихов
ування від оподаткування дох
одів, тобто з метою, завідомо с
уперечною інтересам держави
та суспільства.
Отже, за наведених обставин
, відсутні підстави для висно
вку про укладення спірної уг
оди з метою, завідомо супереч
ною інтересам держави і сусп
ільства, оскільки не вбачаєт
ься, в чому ж полягала така мет
а, а також не доведено, що мето
ю її укладення було настання
протиправних наслідків.
Суд першої інстанції прави
льно відмовив у позові про ви
знання угоди недійсної як та
кої, що укладена з метою супер
ечною інтересам держави і су
спільства, та правильно не за
стосував санкції, встановлен
і за виконання угод, укладени
х з метою завідомо суперечно
ю інтересам держави і суспіл
ьства, однак з мотивацією так
ого рішення погодитись немож
ливо.
Водночас помилковість мот
ивів відмови у позові не може
бути підставою для скасуван
ня правильного по суті рішен
ня.
З 01.01.2004 р. набрав чинності Цив
ільний кодекс України (далі у
тексті ЦК України). Згідно із
п.1 та п.2 Прикінцевих та перехі
дних положень ЦК України, Цив
ільний кодекс Української РС
Р від 18.07.1963 р. втратив чинність.

Відповідно до ст. 228 Цивільно
го кодексу України правочин,
учинений з метою, яка завідом
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, водночас є т
аким, що порушує публічний по
рядок, а отже є нікчемним. Я
к зазначено у ч.2 ст. 215 цього Код
ексу визнання судом такого п
равочину недійсним не вимага
ється.
ЦК УРСР, стаття 49 якого вст
ановлювала конфіскаційні са
нкції за укладення угод з мет
ою завідомо суперечною інтер
есам держави та суспільства,
втратив чинності з 01.01.2004 р. Циві
льний кодекс України, який на
брав чинності з 01.01.2004 р., таких са
нкцій не передбачає.
За змістом частини 2 статті
5 Цивільного кодексу України
він має зворотну дію в часі у
випадках, коли помякшує аб
о скасовує відповідальність
особи.
Господарський кодекс Укра
їни, який набрав чинності з 01.01.
2004 р., містить норми, які за пред
метом регулювання та встанов
леними санкціями відповідаю
ть положенням статті 49 Цивіль
ного кодексу УРСР.
Однак, відповідно до пункту
5 розділу ІХ «Прикінцеві поло
ження» Господарського кодек
су України положення останнь
ого щодо відповідальності за
порушення правил здійснення
господарської діяльності за
стосовуються у разі, якщо так
і порушення були вчинені піс
ля набрання чинності цими по
ложеннями. Положення Господ
арського кодексу України щод
о відповідальності за поруше
ння, зазначені в абзаці 1 того
ж пункту, вчинені до набрання
чинності відповідними полож
еннями названого Кодексу сто
совно відповідальності учас
ників господарських відноси
н, застосовуються у разі, якщо
вони помякшують відповіда
льність за вказане порушення
.
Крім того, встановлені част
иною 1 статті 208 Господарськог
о кодексу України санкції мо
жуть бути застосовані лише з
дотриманням строків, устано
влених статтею 250 цього Кодекс
у, - протягом шести місяців з д
ня виявлення порушення, але н
е пізніше ніж через один рік з
дня порушення субєктом ус
тановлених законодавчими ак
тами правил здійснення госпо
дарської діяльності, крім ви
падків, передбачених законом
.
Оскільки помилковість вис
новків судів попередніх інст
анцій не призвела до неправи
льного вирішення справи по с
уті, суд касаційної інстанці
ї вважає за необхідне касаці
йну скаргу залишити без задо
волення, а судові рішення суд
ів попередніх інстанцій б
ез змін.
Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 К
одексу адміністративного су
дочинства України, суд касац
ійної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу
Державної податкової і
нспекції у Шевченківському р
айоні м.Києва залишити без за
доволення, а рішення Господа
рського суду міста Києва від
03.06.2005 р. та постанову Київс
ького апеляційного господар
ського суду від 29.07.2005 р. без зм
ін.
Ухвала набирає законн
ої сили з моменту проголошен
ня і може бути оскаржена до Ве
рховного Суду України протяг
ом одного місяця з дня відкри
ття обставин, які можуть бути
підставою для провадження з
а винятковими обставинами.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

судді
Л.В. Ланчен
ко

О.М. Нечитайло

О.А. Сергейчук

О.І. Степашко