Справа № 22-а-2243/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а -2243/08
Головуючий в суді І інстанції: - Аліменко Ю.О.
Суддя доповідач -Бистрик Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
червня 2008 року м.
Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді Бистрик Г.М.,

Суддів: Ситникова О.Ф.,

Попович О.В.,

при
секретарі Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Києві апеляційну відповідача Управління
праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної
адміністрації на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від
17.04.2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної
адміністрації про стягнення щорічної разової допомоги-,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 року позивачка звернулась з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації про
стягнення невиплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику війни за 2004, 2005 , 2006 роки в сумі 2223,35
грн., вказуючи, що він є учасником війни
і згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного
року разової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком,
проте відповідачем зазначена допомога в 2004 році взагалі не була виплачена,
2005 і 2006 роках була виплачена у розмірі по 50,00 грн. з посиланням на Закон
України «Про державний бюджет України» на відповідні роки.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 17.04.2007
року позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 2250,35 грн.
недоплачену разову щорічну грошову допомогу.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Управління праці та
соціального захисту населення в Калинівської районної державної адміністрації
подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та
ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Відповідно д ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідачем оскаржується рішення суду в частині стягнення з нього суми
разової щорічної грошової допомоги за 2004 -2006 роки в розмірі іншому, ніж
передбачено Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні
роки.

Колегією суддів встановлено, що позивачка є учасником війни, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, і має право на пільги, встановлені
законодавством України для цієї категорії громадян.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком.

Відповідачем разова щорічна грошова
допомога в 2004 році їй взагалі не була виплачена, 2005 і 2006 роках була
виплачена у розмірі по 50,00 грн. з посиланням на Закон України «Про державний
бюджет України» на відповідні роки.

Частиною 3 ст. 2
Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
встановлено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Однак, Законами України «Про Державний бюджет України» на
2004-2006 роки зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни та встановлений інший розмір
такої виплати, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні
показників Державного бюджету.

Обговорюючи питання про можливість застосування до
спірних правовідносин Закону України «Про Державний бюджет України» на
відповідні роки, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Окрім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на
те, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають
застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються
конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які
звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами
прав і свобод (абз.1 п.19).

Конституцією України,
Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття
1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і
свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а
їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і
свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути
звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і
свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати
місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Рядом Рішень Конституційного Суду України роз'яснено, що
окремі положення Законів про Державний бюджет України щодо зупинення або
обмеження пільг, компенсацій і гарантій є такими, що не відповідають
Конституції України.

Встановлений частиною другою статті 95 Конституції
України, частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин,
які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених
іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», та не може будь-яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень частин 2 і 3 статті 22 Основного Закону
України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватись від
прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлення Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні
роки, розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни,
виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників
Державного бюджету, обмежило обсяг прав даної категорії громадян,
визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». Залишивши незмінним зміст права на отримання щорічної разової
грошової допомоги, Закони про Державний бюджет України на відповідні роки
звузили обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і
водночас фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов
існування ветеранів війни.

Суд першої інстанції при розрахунку суми разової щорічної
допомоги, обґрунтовано керувався положеннями Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», а не положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України» на відповідні роки.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200
КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення (в частині, що оскаржується)
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за
2004-2006 роки.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Управління праці та соціального захисту
населення Калинівської районної державної адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Калинівського районного суду від 17.04.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: