Справа № 22а-2104/2008
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-2104/08
головуючий суддя у 1-й
категорія статобліку-36
інстанції - Бишевська Н.А.
(справа №А38/178-07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

суддів при
секретарі: за участю: представника відповідача -

Туркіної Л.П.,
Проценко О.А. Піцик Р.В. ОСОБА_1, довіреність №5110/П/100 від
04.03.2008р.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Центральної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі

на постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2007року
у справі №А38/178-07

за
позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Кривий Ріг

до: про:

Центральної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

14.03.2007р. Фізична особа
- підприємець ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2) звернулась до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до Центральної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі (далі Центральна МДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень / а.с. 2-3/.

Ухвалою Господарського
суду Дніпропетровської області від 15.03.2007р. відкрито провадження у адміністративній
справі №А38/178-07 та справа призначена до розгляду / а.с. 1/.

Посилаючись у позовній заяві на те, що зроблені
податкових органом у ході перевірки висновки про порушення позивачем вимог пп..
7..4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та абз.
1,2,3 ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України №1392 від 25.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян»
безпідставні, суперечать фактичним обставинам справи, прийняті відповідачем за
результатами перевірки на підставі акту перевірки №180/15/171/ від
03.03.2006р. податкові повідомлення-рішення №/3 від 12.10.2006р. та
№/3 від 12.10.2006р. незаконні, просить суд скасувати податкові
повідомлення рішення Центральної МДПІ №/3 від 12.10.2006р. та
№/3 від 12.10.2006р.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області
від 29.05.2007р. у справі №А38/178-07 позовні вимоги позивача задоволено,
скасовано податкові-повідомлення рішення Центральної МДПІ №/3 від
12.10.2006р. та №/3 від 12.10.2006р. / а.с. 95-99/.

Відповідач - Центральна МДПІ, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що зроблені судом
першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам, позивачем не
було доведено обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених ним
позовних вимог, судом першої інстанції рішення у даній справі прийнято з
порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду від
29.05.2007р. у даній адміністративній справі та ухвалити у справі нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволені вимог адміністративного позову у даній
справі.

Позивач у письмових запереченнях посилаючись на те, що
судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з'ясовано усі
обставини, які мали значення для вирішення даної справи, зроблено висновки, які
відповідають фактичним обставинам справи та ухвалено законне та обґрунтоване
рішення у даній адміністративній справі, просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду від 29.05.2007р. у даній адміністративній справі
залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав
доводи викладені у апеляційній скарзі Центральної МДПІ та просив суд апеляційну
скаргу задовольнити, постанову суду від 29.05.2007р. у даній справі скасувати
та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені
позовних вимог у даній адміністративній справі.

Представник позивача - Іщенко Л.В. прибула у судове
засідання, але до участі у розгляді судом даної справи не була допущена,
оскільки згідно наданої суду довіреності, копія якої заходиться в матеріалах
даної справи, / а.с. 126,128/ у
представника відсутні повноваження представляти інтереси позивача - ОСОБА_2 під
час розгляду адміністративних справа за правилами КАС України.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3
08.06.2004р. зареєстрована як фізична особа - підприємець / а.с.
4/, 08.10.2004р. зареєстрована платником
податку на додану вартість / а.с. 5/ та
перебуває на обліку як платник податку в
Центральній МДПІ.

17.09.2005р. ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та
після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ІНФОРМАЦІЯ_1» / а.с. 32/.

Відповідачем з 20.02.2006р. по 03.03.2006р. проведено
планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового
законодавства суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 за період з
08.06.2004р. по 31.12.2005р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт
№180/15/171/ від 03.03.2006р. / а.с. 8-12/.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного
акту перевірки у ході перевірки контролюючим (податковим органом) встановлено :

- порушення абз. 1,2,3 ст. 13 розділу
IV Декрету Кабінету Міністрів України №1392 від 25.12.1992р. «Про прибутковий
податок з громадян», що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб,
отриманих від здійснення підприємницької діяльності за 2005р., на суму 1249,69
грн.;

- порушення
пп. 7..4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в
результаті чого занижено податок на додану вартість у квітні та липні 2005р. на
суму 1922, 60 грн.

На підставі акту перевірки №180/15/171/ від
03.03.2006р. за встановлені у ході перевірки порушення податкового
законодавства Центральною МДПІ прийнято податкові повідомлення рішення:

- №/0 від 09.03.2006р. ,
яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку на додану вартість у
розмірі 2883,90 грн., у тому числі: основний платіж - 1922,60 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 961,30 грн. / а.с. 59/;

- №/0
від 09.03.2006р., яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку з
доходів фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 1249,69
грн. / а.с. 58/.

Прийняті відповідачем 09.03.2006р. податкові
повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем у порядку адміністративного
оскарження, але скарги позивача залишені без задоволення, а прийняті податковим
органом рішення залишені без змін / а.с. 56-57,62-63,64-65/ та податковим
органом за результатами розгляду скарг позивача
12.10.2006р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №/3 від 12.10.2006р. ,
яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку на додану вартість у
розмірі 2883,90 грн., у тому числі: основний платіж - 1922,60 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 961,30 грн. / а.с. 13/;

- №/3
від 12.10.2006р., яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку з
доходів фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 1249,69
грн. / а.с. 12/.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття податковим (контролюючим) органом
оскаржуваних позивачем рішень стали
виявлені у ході перевірки факти щодо реалізації позивачем товару (цементу) за
цінами нижчими ніж цей товар було придбано позивачем, так різниця за такими
операціями становить у квітні 2005р. -
2176 грн., у липні 2005р. - 7426,20
грн., а разом 9631 грн. / а.с.
14-19,54-55,60-61,68-79/ та не відображення позивачем у повному обсязі
оподаткованого доходу.

Враховуючи вищенаведені
обставини податковим органом за результатами перевірки було зроблено висновок
про завищення позивачем у 2005р. валових витрат на суму 9613 грн., оскільки
витрати з придбання товару (цементу) були віднесені позивачем до складу валових
витрат, а за результатами продажу цього товару (цементу) позивачем отримано збитки
у розмірі 9631,00 грн. і позивачем не було використано цей товар з
метою отримання прибутку, та заниження податку на додану вартість за квітень та
липень 2005р. на у суму 1922,60 грн. за рахунок включення позивачем до складу
податкового кредиту за квітень та липень 2005р. суми 1922,60 грн. за придбання
товару ( цементу) , який у подальшому був проданий за цінами, нижчими цін
придбання. Також податковим органом за результатами перевірки зроблено висновок
про заниження позивачем податку на прибуток фізичних осіб на суму 1249,69 грн.

Також під час проведення
перевірки податковим органом встановлено неналежне ведення позивачем обліку
доходів та витрат, порушення вимог Закону України «Про податок на додану
вартість» під час видачі позивачем податкових накладних за здійсненими
господарськими операціями.

Відповідно до пп. 7.4.1.
п. 7.4. ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів
(послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі
товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на
такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1
цього Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку
з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних
операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку
протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник
податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або
звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні
фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі
товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Відповідно до ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України №13-92
від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян» - оподаткуванню підлягають доходи громадян,
одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами
при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств» .

Враховуючи вищенаведені обставин та норми чинного
податкового законодавства. колегія суддів вважає що позивачем у даній справі
обґрунтовано віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка була
сплачена ним у квітні та ліпні 2005р. у
ціні товару (цементу), оскільки вартість цього товару відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» відноситься до складу валових витрат
позивача, оскільки цей товар використовувався у власній господарській
діяльності позивача.

Під час розгляду даної адміністративної справи
відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 71
КАС України не доведено порушень позивачем вимог пп. 7..4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість» та абз. 1,2,3 ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України №1392 від 25.12.1992р. «Про прибутковий
податок з громадян», а саме висновки податкового органу щодо порушень позивачем
цих норм чинного законодавства стали підставою для прийняття оспорюваних
рішень, що робить неможливим з'ясувати які підстави були для винесення
податковим органом оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень, які
норми чинного податкового законодавства було порушено позивачем, якими нормами
закону передбачена відповідальність за ці порушення, незважаючи на те, що факт
здійснення позивачем підприємницької діяльності та факти купівлі та реалізації
товару (цементу) не заперечуються
представниками сторін у справі та підтверджуються зібраними у справі
належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду даної
адміністративної справи..

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції зробив обґрунтований висновок стосовно того, що податковим органом не
доведено наявності в діях позивача порушень, які зазначено у оскаржуваних
позивачем рішеннях відповідача в якості підстав для їх прийняття, оскаржувані
рішення прийняті за порушення позивачем пп. 7..4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та абз. 1,2,3 ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України №1392 від 25.12.1992р. «Про прибутковий
податок з громадян», які фактично позивачем не вчинялися.

Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного
податкового законодавства, колегія суддів вважає, що господарський суд,
з`ясувавши усі обставини справи, які були доведені належними доказами, зробив
правильні висновки, які відповідають фактичним обставинам справи та застосував
до правовідносин, які виникли між сторонами по справі норми права, що регулюють
саме ці правовідносини, прийняв законну та обґрунтовану постанову про
скасування податкових повідомлення-рішень Центральної МДПІ №/3 від
12.10.2006р. та №/3 від 12.10.2006р.,
тому постанову суду від29.05.2007р. у даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін.

Доводи, які викладені відповідачем у апеляційній скарзі,
суперечать фактичним обставинам справи,
та спростовуються зібраними та дослідженими судом підчас розгляду даної
адміністративної справи належними доказами, а тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду і за таких обставин колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196,
198,200,205,206 КАС України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі
- залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської
області від 29.05.2007р. у справі
№А38/178-07 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст виготовлено - 19.06.2008р.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: Л.П.
Туркіна

О.А.
Проценко