Справа № К-31131/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України в складі:

головуючого
- Панченка О.Н.,

суддів:
Смоковича М.І., Харченка В.В., Чумаченко Т.А., Штульмана І.В.

при
секретарі судового засідання: Семяністій С.Л.,

за
участі представника відповідача - Галій Ю.М.,

розглянувши
у судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпро - Вікторія» (далі - ТОВ «Дніпро-Вікторія») до
Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва (далі - ДПІ у
Оболонському районі м. Києва) про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дніпро - Вікторія» на постанову Господарського суду
міста Києва від 7 квітня 2006 року та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14 серпня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Дніпро-Вікторія» звернулось до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі міста
Києва від 30 липня 2004 року №/0 про застосування фінансових
(штрафних) санкцій до ТОВ «Дніпро - Вікторія».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки букмекерської контори, яка
належить ТОВ «Дніпро - Вікторія», інспекцією
було прийнято зазначене вище податкове повідомлення-рішення, яким, на думку
позивача, неправомірно була нарахована сума штрафних санкцій в сумі 33483,30
грн. Санкції були нараховані за невідповідність
суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначених
у денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Позивач, вважаючи рішення
інспекції про застосування штрафних санкцій неправомірним та необґрунтованим,
просив суд визначити недійсним це податкове повідомлення - рішення.

Постановою Господарського
суду міста Києва від 07 квітня 2006 року, залишеною без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 14 серпня 2006
року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Яременко Є.Є. - представник ТОВ
«Дніпро - Вікторія», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій.

У запереченнях на касаційну скаргу ДПІ у Оболонському
районі м. Києва просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення а судові
рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Пунктом 3 статті З Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон) встановлено, що суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції
в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані: забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час проведення перевірки, встановлена невідповідність готівкових коштів на
місці проведення розрахунків (9284,15 грн.) сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій (2587,49 грн.).
Невідповідність коштів встановлена в розмірі 6696,66 грн. Перевірка була
проведена в присутності касира ОСОБА_1, яка порахувала кошти на місці
проведення розрахунків і склала їх опис (загальна сума коштів склала 9 284,15
гривень), після чого був зроблений звіт на РРО, згідно якого сума готівкових
коштів склала 2 587,49 гривень. Під час проведення перевірки готівкові кошти
частково знаходились в грошовому ящику РРО, частково в сейфі, який на момент
перевірки був відкритий.

У зв'язку з цим, відповідачем було застосовано фінансові (штрафні) санкції
в п'ятикратному розмірі суми, на яку було виявлено невідповідність, за
порушення пункту 13 статті 3 Закону.

Однак, застосовуючи штрафні санкції
до позивача, відповідачем прийнято форму податкового повідомлення-рішення, яке
застосовується до платників податку за порушення норм законодавства з питань
оподаткування. Хоча судами встановлено, що позивачем порушено Закон України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", а не законодавство з питань
оподаткування. Тобто, зазначені штрафні санкції не можуть бути визначені як
податкове зобов'язання.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що формою
реагування державного органу при застосуванні штрафних санкцій є тільки
рішення. Крім того, штрафні санкції не можуть бути податковим зобов'язанням.

Відповідно до ввідної частини Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» цей Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,
нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів
стягнення.

Саме цим Законом і запроваджене поняття податкового зобов'язання,
податкового боргу, як податкового зобов'язання узгодженого платником податків
або встановленого судом, але не сплаченого у встановлений строк, а також пені,
нарахованої на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, положення Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» розповсюджується лише на штрафні санкції, які
застосовуються до платника податків у зв'язку з порушенням ним правил
оподаткування, визначених відповідними законами та не можуть бути розширені
приписами Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби.

Зазначеним доводам суди попередніх
інстанцій не дали будь-якої правової оцінки у своїх рішеннях та не встановили
відповідних обставин для цього.

За таких порушень норм матеріального
та процесуального права рішення судів попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд у суд першої
інстанції, оскільки відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції позбавлений можливості
встановлювати обставини у справі.

З огляду на викладене рішення судів
попередніх інстанцій не можуть вважатися обґрунтованими та законними, вони
підлягають скасуванню.

Оскільки для вирішення цього спору необхідно встановлювати нові обставини,
які відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України не може встановлювати суд касаційної інстанції, тому справу
необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро -
Вікторія» задовольнити частково.

Постанову Господарського суду міста Києва від 7 квітня
2006 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14
серпня 2006 року в цій справі скасувати з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути оскаржена за винятковими обставинами до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
О.Н. Панченко

судді
М.І. Смокович

В.В.
Харченко

Т.А. Чумаченко

І.В. Штульман