Справа № 22-а-4596/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 травня 2008 року
справа
№ 22-а-4596/08

зал
судового засідання №2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.

Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю позивача:

не з'явився

відповідача

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської райдержадміністрації

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

25 лютого 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-2655/08 (суддя Горбенко К.П.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської райдержадміністрації Донецької області

про

стягнення неотриманнях коштів на щорічну разову грошову
допомогу до 9 травня за 2003-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2008 року (арк. справи 20-22) позов
ОСОБА_1 задоволений частково позов з мотивів його обґрунтованості, внаслідок
чого стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману суму щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2004 та 2007 роки відповідно у розмірах 517
грн. 50 коп., та 2570 грн. 42 коп., загальна сума складає 3087 грн. 92 коп.

В апеляційній скарзі відповідач (арк.
справи 26-27), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Одночасно із апеляційною
скаргою заявлене клопотання, щодо розгляду справи без участі скаржника.

Позивач у судове засідання, не з'явився,
заперечення на скаргу не надав, про час та місце судового розгляду був
попереджений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач є інвалідом війни 3 групи,
належить до 1 категорії осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перебуває на обліку управління (відповідача по справі), що
підтверджується довідкою від 13 лютого 2008 року (арк. справи 14).

Правовий статус ветеранів війни визначає
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22 жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом 3 цього Закону визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 14 якого передбачає
пільги для учасників війни.

Приписами частини 5 статті 13 зазначеного
Закону встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Рішенням від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004
Конституційний
Суд України вирішив
визнати такими, що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення
Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік» а саме норми статті
44, якими встановлено
розмір щорічної разової допомоги відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
на 2004 рік.

Пунктом 1 Рішення Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті
29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими були
встановлені розміри у 2007 році виплат щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції
щодо стягнення з відповідача одноразової щорічної допомоги за 2004 та
2007 роки. Одночасно колегія суддів зазначає, що зазначені суми стягуються з
Державного бюджету України, а не з Управління, оскільки останнє є розпорядником
бюджетних коштів, у цій частині поставу суду підлягає зміні. Колегія суддів
зазначає що вирішення питання про стягнення суми є засобом відновлення
порушеного права, і обумовлене неправомірними (протиправними) діями
відповідача. Характер спору у даній справі поєднує вимоги про відшкодування
шкоди з протиправністю дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, є
публічно - правовим спором.

Під час апеляційного провадження
встановлено що позивач визнаний інвалідом війни внаслідок участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовослужбовець.

Обов'язок держави перед громадянами за
шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений статтею 13 Закону
України «Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796. Зазначена стаття
передбачає, що Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується відшкодувати її за у тому числі (пункт 3)
матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї, у зв'язку з
Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів
законодавства України.

Колегія суддів не приймає доводи першого
відповідача стосовно неможливості стягнення зазначених сум з огляду на розміри
встановлені Законами України про
Державний бюджет, з огляду на те, що
відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» ( в редакції Закону України №488/95-ВР від 22
грудня 1995 року), (а саме за його нормами здійснюється виплата щорічної
допомоги), нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом , є недійсними.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови були
частково порушенні норми матеріального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195,
196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Старобешівської райдержадміністрації Донецької
області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого
2008 року у справі № 2-а-2655/08 -
задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2008 року у справі № 2-а-2655/08 змінити,
доповнивши абзац другий резолютивної частини після слів „Стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Старобешівської райдержадміністрації
Донецької області словами за рахунок коштів Державного бюджету України” далі по тексту.

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 25 лютого 2008 року у справі № 2-а-2655/08
- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29
травня 2008 року. Постанова у повному
обсязі складена у нарадчій кімнаті 29 травня
2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу
- з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Р.Ф.
Ханова

Судді: Т.П. Бадахова

М.І. Старосуд

З оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова