Справа № 22а-8134/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-8134/08
Головуючий у 1 інстанції Голуб А.В.
Суддя доповідач Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

22 травня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бистрик Г.М.,

суддів Ситникова О.Ф.,
Попович О.В.,

при секретарі Шевчук
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального
захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 березня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради
про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про
стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, вказуючи, що
вона являється громадянкою, яку евакуйована із зони відчуження у 1986 році,
віднесена до другої категорії, і згідно ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в
розмірі 3-х мінімальних заробітних плат і розмір цієї допомоги визначається на
момент виплати, однак відповідач виплатив їй вказану допомогу за 2003 - 2005
роки у значно меншому розмірі. Під час розгляду справи в суді першої інстанції
позивачка зменшила розмір позовних вимог, та просила стягнути з відповідача на
її користь недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2005 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26
березня 2007 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської
ради на користь ОСОБА_1 921 грн. недоплаченої допомоги щорічної допомоги на
оздоровлення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Управління праці та
соціального захисту Білоцерківської міської ради подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена
з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, та ухвалити нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Відповідно д ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідачем оскаржується рішення суду в частині стягнення з нього
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік в розмірі
іншому, ніж передбачено постановою КМ України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 12.07.2005 року за №562.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення (в частині, що оскаржується) з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005 рік.

Колегією суддів встановлено, що позивачка є громадянкою, яка евакуйована із
зони відчуження у 1986 році, та віднесена до другої категорії, і має право на
пільги, встановлені законодавством України для цієї категорії громадян.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена
виплата щорічної допомоги на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у
1986 році, включаючи дітей в розмірі - три мінімальні заробітні плати. У
вказаній статті також зазначено, що розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплат. Щорічна разова допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про державний бюджет України на 2005
рік» з 1 вересня 2005 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати -
332 грн. на місяць. Отже, Управління соціального захисту населення повинно було
виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із мінімальної
заробітної плати 332 грн. за 2005 рік - в розмірі 921 грн. Відповідачем виплата
щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проведена за 2005 рік в розмірі - 75
гривень.

З наведених вище законів не вбачається жодних обмежень, щодо застосування
ст. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає право позивача на
щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, а
навпаки ст. 2 Закону України "Про встановлення мінімальної заробітної
плати на 2003 рік" передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України
здійснювати застосування цих норм.

Доводи Управління праці та соціального захисту населення, про те, що
виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачці має здійснювати на підставі
КМ України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року за №562 у розмірі за
2005 рік є помилковим з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної
влади та місцевого самоврядування, та їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності Законів
України над урядовими нормативно - правовими актами, при вирішенні даного спору
суд першої інстанції обґрунтовано визначив необхідність застосування саме ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції
відповідає обставинам справи, ухвалена з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для її скасування та задоволення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Суддя: