Справа № 2-а-47/2008
Суддя: Красовський О.О.
Дата ухвалення: 2008-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-47
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2008 року Рівненський
районний суд Рівненської області (як місцевий адміністративний суд) в особі:

судді
Красовського О.

при
секретарі Бартош О.

з
участю представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне (попередній розгляд) справу за адміністративним позовом

ОСОБА_4 до Кустинської сільської
ради Рівненського району Рівненської області, як третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору - фермерське господарство „Горинь” про
визнання рішення нечинним, -

в с т а
н о в и в:

В
обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому надано у безстрокове і
безоплатне користування 20 га землі для ведення селянського фермерського
господарства. В 2008 році позивач дізнався, що за господарством обліковується 5
га землі, а решта 15 га землі вилучено „за згодою”. Вважаючи рішення
відповідача таким, що не відповідає вимогам законодавства, позивач просить суд
задоволити заявлений позов, оскільки позивачем ніколи не надавалося згоди на
вилучення 15 га землі.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав позов і пояснив про
обставини, описані вище.

Представник
відповідача позов визнав та пояснив, що сільська рада не має у своєму
розпорядженні заяви позивача на вилучення в нього 15 га землі. За таких
обставин не заперечує проти задоволення позову.

Представник
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - фермерське
господарство „Горинь” - пояснив, що заявлений позов є обґрунтованим, а тому
підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно
державного акта на право користування землею серії НОМЕР_1, виданого на
підставі рішення Кустинської сільської ради народних депутатів №106 від
09.09.1992 р. та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право
користування землею №221, громадянину ОСОБА_4 надано у безстрокове і безоплатне
користування 20 га землі для ведення селянського фермерського господарства.

Оскільки
правовідносини щодо користування даною земельною ділянкою виникли між сторонами
до вступу в силу нового Земельного кодексу України (1 січня 2002 р.), тому у
даному випадку слід застосувати норми Земельного кодексу Української РСР (18
грудня 1990 р.) із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 17
березня 1992 р.

Відповідно
до ст. 22 Земельного кодексу Української РСР, право власності на землю або
право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (па місцевості) і
одержання документа, що посвідчує не право.

Згідно
положень ст. 23 Земельного кодексу Української РСР, право власності або право
постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних
депутатів.

Таким
чином, позивач правомірно набув право користування земельною ділянкою розміром
20 га для ведення селянського фермерського господарства. Вказана земельна
ділянка використовувалась фермерським господарством «Горинь», головою та
засновником якого є позивач.

З
довідки управління земельних ресурсів у Рівненському районі №04-02/460 від
21.02.2008 р. позивачеві стало відомо, що станом на 01.01.2008 р. за ним
обліковується земельна ділянка загальною площею 5 га.

Після
звернення до відповідача було надано виписку з рішення Кустинської сільської
ради Рівненського району Рівненської області № 97 від 17.05.2000 р., з якого
вбачається, що на підставі заяви позивача про добровільну відмову від 15 га
землі відповідачем припинено право користування земельною ділянкою площею 15 га
фермерським господарством «Горинь», та віднесено цю землю до земель запасу
Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області з подальшим
використанням землі для потреб працівників соціальної сфери села по веденню
особистого підсобного господарства.

Будь-яких
заяв щодо припинення права користування зазначеною земельною ділянкою позивач
не подавав, про що ствердив представник відповідача.

Згідно
п.1 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу Української РСР, право користування
земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від
земельної ділянки.

Припинення
права користування землею у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої
цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних
депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною,
міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних
депутатів.

До
21.02.2008 р. позивачеві не було відомо про те, що відповідач вилучив у нього
15 га землі, а тому він не міг звернутися до суду з метою захисту прав на
земельну ділянку у встановлений процесуальний строк. Сторони не просять суд
застосувати строки позовної давності.

З
огляду на наведене, рішення Кустинської сільської ради Рівненського району
Рівненської області № 97 від 17.05.2000 р. про припинення користування
земельною ділянкою прийняте всупереч законодавства, а тому є незаконним.

На
підставі викладеного вище суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 2, 6; ч.1 ст. 18;
ст.ст. 69-72; ч.ч. 1, 2 ст. 90; ч.1 статті 91; ст.ст. 158-163 КАС України, суд,
-

п о с т
а н о в и в:

Позов
задоволити.

Визнати
нечинним рішення Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської
області № 97 від 17.05.2000 року щодо припинення права користування фермерським
господарством „Горинь” земельною ділянкою розміром 15 га.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених КАС України, залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

СУДДЯ: О.КРАСОВСЬКИЙ