Справа № 22а-1310/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-1310/08 головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 24
інстанції - Мазниці А.А.
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової
С.В. (доповідача)

суддів Поплавський В.Ю.,

Уханенко С.А.

при секретарі Усевич Р.В.

за участі: позивачки - ОСОБА_1.,
представника позивачки -

ОСОБА_2, третіх осіб -
ОСОБА_4., та ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2007 року

у адміністративній
справі № 2а-04/07 за позовом ОСОБА_1до
виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровську органу опіки
та піклування та третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання
бездіяльності та рішення органу опіки та піклування незаконним, -

в с т а н о в и л а :

В лютому
2006 року ОСОБА_1. звернулась до виконавчого комітету
Жовтневої районної ради у м.Дніпропетровську органу опіки та піклування та
третьої особи ОСОБА_3. з адміністративним позовом, в якому просила
визнати незаконною бездіяльність відділу опіки та піклування виконкому
Жовтневої райради м.Дніпропетровська у зв'язку з неналежним розглядом справи
щодо надання дозволу на відчуження майна, належного їй на час неповноліття, а
також про визнання недійсним правовий акт індивідуальної дії - рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м.
Дніпропетровську № 589 від 16.11.2001 р. «про дозвіл на продаж, обмін приватизованих
квартир», яким ОСОБА_3. було дозволено продати 1/3 частину приватизованої
квартири АДРЕСА_1, що належала їй, ОСОБА_1. на час неповноліття.

При судовому розгляді справи, позивача відмовилася від частини позовних
вимог, у зв'язку з чим просила суд закрити провадження за її адміністративним
позовом щодо визнання незаконною бездіяльності відділу опіки та піклування виконкому Жовтневої райради
м.Дніпропетровська, пов'язаною з неналежним розглядом справи щодо надання
дозволу на відчуження належного їй на час неповноліття майна. В іншій
частині адміністративного позову
позивачка підтримала свої вимоги. Судом прийнята заява позивачки про відмову
від частини позовних вимог та продовжено розгляд справи, до участі у якій судом
було залучено третіми особами з боку відповідача громадян ОСОБА_4. та ОСОБА_5.

За результатами розгляду в судовому
засіданні 16 серпня 2007 року клопотання третьої особи по справі, ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2007 року провадження у справі
закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, з одночасним роз'ясненням
позивачці її права на звернення за захистом своїх прав в порядку цивільного
судочинства

Не погодившись з ухвалою суду, позивачка звернулася з апеляційною скаргою,
в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та на
порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права,
просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для
продовження її розгляду до того ж суду.

Відповідач та треті особи по справі не скористувалися своїм правом на
подання заперечень проти апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представник позивачки уточнивши
вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення першої інстанції та
прийняти постанову по справі, якою задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1. визнати недійсним рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровську № 589 від 16.11.2001 р.
«про дозвіл на продаж, обмін приватизованих квартир».

Заслухавши
пояснення позивачки, її представника та третіх осіб ОСОБА_3. і ОСОБА_4.,
перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду
повинна бути залишена без змін.

Як вбачається із змісту
адміністративного позову, позивачка оскаржуючи бездіяльність відповідача,
безпосередньо пов'язує цю бездіяльність з порушенням її майнових прав з боку її
матері. На обґрунтування неправомірності рішення виконкому № 589 від 16.11.2001
р., позивачка вказує на те, що починаючи з 2001 року вона втратила умови
для проживання, навчання та особистого розвитку, які мала до винесення
оскаржуваного рішення, а фактичне відібрання батьками у неї окремої кімнати,
унеможливило на час її повноліття окремого проживання від батьків, створення
власної сім'ї та виділу об'єкту власності або обміну.

Матеріалами справи встановлено та
сторонами не оспорюється, що оскаржуване рішення виконкому Жовтневої райради
м.Дніпропетровська прийняв рішення за № 589 від 16.11.2001 р., було прийнято на
підставі заяви ОСОБА_3. від 22.10.2001 р. (а.с.32) та наданих нею довідок з місця її роботи та
місця навчання дочки, акту обстеження житлових умов, правовстановлюючих
документів на квартиру та письмового зобов'язання батька неповнолітньої дитини
про забезпечення житлом, умовами для навчання та пропискою по АДРЕСА_2
(а.с.33-41). Зазначене рішення виконкому було отримано матір'ю позивачки з
метою продажу квартириАДРЕСА_1особам, які проживали в цій квартирі з 2000 року.
Спір з приводу права користування вказаною квартирою та права власності на неї
розглядався в судах першої та апеляційної інстанції, і з березня 2007 року
знаходиться на розгляді касаційної інстанції.

На підставі аналізу фактичних
обставин та обґрунтувань позивачкою своїх вимог, суд першої інстанції прийшов
до висновку про те, що у спірних правовідносинах вбачається спір про цивільне
та сімейне право, а саме спір стосовно правомірності угоди про відчуження
належної позивачці частини квартири, який виник між позивачкою та її матір'ю як
опікуном до досягнення повноліття, а також між позивачкою і її матір'ю з одного
боку та набувачами квартириАДРЕСА_1 з іншого боку.

Тобто між
сторонами виник спір про право, який має приватноправовий
характер, що в свою чергу виключає
можливість розгляду цієї справи за правилами
адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності у позивачки вимог та майнових претензій до третіх осіб, а також
щодо вирішеності судовими інстанціями спору по цивільній справі суперечить
змісту ухвали Верховного Суду України (а.с.87), якою справу за позовом
ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_1 до ОСОБА_4., ОСОБА_6., ЖКП, відділу паспортної та
міграційної служби, відділу ДВС про усунення перешкод у користуванні квартирою
та виселення, та зустрічним позовом ОСОБА_4. до ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_1.
про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру -
вирішено призначити до судового розгляду, а виконання рішень суду зупинено до
закінчення касаційного провадження.

Доводи позивачки в апеляційній
скарзі на те, суд першої інстанції не дав оцінку рішенню відповідача - суб'єкта
владних повноважень, яке було прийнято з використанням недостовірного документу і з порушенням прав
неповнолітньої особи на особисту участь при прийнятті рішення, та стосовно
безпідставного залишення без вирішення публічно-правового спору, колегія не
приймає до уваги, оскільки позивачка помилково розуміє що є публічно-правовими
відносинами та розширено тлумачить
значення суб'єкту владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1
ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 КАС України,
суб'єкт владних повноважень, це
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на
виконання делегованих
повноважень;

Разом з тим, судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що при розгляді
заяви матері позивачки та при прийнятті оскаржуваного рішення, виконком
Жовтневої райради м.Дніпропетровська не використовував будь-яких владних
повноважень стосовно позивачки та її матері, та діяв на
підставі сімейного та цивільного законодавства як орган
опіки і піклування, а прийняте відповідачем рішення № 589 від 16.11.2001 р. «про дозвіл на продаж, обмін приватизованих квартир» не є
обов'язковим для виконання позивачки та її матері.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що ініційований позивачкою по даній справі спір
не є публічно-правовим, а тому
встановлена ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, зокрема
на виконання делегованих повноважень.

Проте, з наданих у судовому
засіданні апеляційної інстанції пояснень з'ясовано, з асу досягнення позивачкою
повноліття у квітні 2001 року та до лютого 2006 року бездіяльність виконкому та
рішення від 16.11.2001 р. не оскаржувалося, а підставою для звернення ОСОБА_1.
з адміністративним позовом стало рішення суду по цивільній справі, в якому
оскаржуване рішення виконкому є доказом по спору про право власності на
квартиру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАСУ
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відносини
з приводу набуття, зміни чи припинення права власності (володіння,
користування, розпорядження) є майновими правовідносинами та регулюються
положеннями ЦК України.

Згідно
зі ст.15 ЦПК України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

За
таких обставин, колегія судів дійшла висновку, що даний спір ОСОБА_1до виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради як органу опіки та піклування - повинен
вирішуватись місцевим судом загальної
юрисдикції в порядку цивільного судочинства разом з раніше поданим позивачкою
та її матір'ю і братом позовом про усунення
перешкод у користуванні квартирою та виселення, та зустрічним до них позовом
ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру .

Керуючись
п.ч.1 ст.157, ст.198, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту ухвали

Повний текс ухвали
буде виготовлено 26 травня 2008 року.

Судді: