Справа № 2-485/2008
Суддя: Геєць Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-485/2008ербакової
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

17 червня 2008 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого: судді Геєць Ю.В.,

при секретарі: Зеленюк Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Запоріжжя про відшкодування
шкоди, заподіяною виробничою травмою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Запоріжжя про відшкодування
шкоди, заподіяною виробничою травмою, посилаючись на те, що 27.10.1988 року,
перебуваючи в службовому відряджені в республіці Афганістан, вона отримала
закритий перелом обох кісток лівої гомілки, у зв'язку з отриманою травмою
лікувалася у військових госпіталях. 08.12.2003 року рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя був встановлений факт одержання
нею виробничої травми при виконанні трудових обов'язків в 1988 році в період
знаходження в службовому відрядженні. 29.03.2004 року обласний МСЕК № 3
безстроково їй встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 15 % у
зв'язку з виробничою травмою. В липні 2004 року вона звернулася до відповідача
з проханням зробити виплати по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою
травмою, однак їй було відмовлено в призначенні страхових виплат, у зв'язку з чим
вона змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та
наполягає на їх задоволенні надавши пояснення згідно своєї позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала пояснивши,
що відповідальність Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань на теперішній час відсутня, на
теперішній час правових підстав для стягнення суми відшкодування шкоди на
підставі закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», окрім того заявила, що позивач звернувшись
до суду, пропустила річний строк звернення встановлений ст.99 КАС України,
оскільки знав про порушення своїх прав у липні 2004 року, отримавши відмову
Фонду про виплату суми відшкодування шкоди, зазначаючи цей факт як підставу для
відмови в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши
обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, ОСОБА_1
в період з 14.08.1986 року по 22.06.1989 року працювала у військовій частині -
Полева пошта № 51854 на посадах чергової по офіцерському гуртожитку, мийницею
посуду, офіціанткою офіцерській їдальні, завідуючою гуртожитком.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2003
року встановлений факт отримання ОСОБА_1 виробничої травми при виконанні
трудових обов'язків у 1988 році в період знаходження в службовому відряджені.

Відповідно до ст. 2 Угоди Співдружності Незалежних Держав «Про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди, яка спричинена трудовим каліцтвом,
професійним захворюванням чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків»,
ратифікованої 09.09.1994 року відшкодування шкоди, спричиненої працівнику
внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої
розповсюджується на працівника на момент отримання каліцтва, чи іншого
ушкодження здоров'я.

Відповідно до відповіді Запорізького обласного військового комісаріату від
22.07.2004 року трудовий договір складався з командиром частини, в яку
потрапляли особи з пересильного пункту.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо міжнародним договором
України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України,
встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством про страхування
від нещасного випадку, то застосовуються норми міжнародного договору.

Таким чином, відповідач діяв в межах своєї компетенції і
на підставі своїх повноважень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи з позовною заявою до суду
позивач звернулася 20.11.2007 року.

Згідно правил ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач, як з'ясовано в судовому засіданні, отримала лист Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Запоріжжя у липні 2004
року, згідно до якого позивачу
роз'яснено порядок звернення до компетентного органу стосовно відшкодування
шкоди, тобто дізналася, про порушення свого права, однак до суду за захистом
своїх прав звернулася тільки 20.11.2007 року, тобто після спливу річного
строку.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до суду є
підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні зробила відповідну заяву про
відмову в задоволенні позову позивачу на підставі того, що вона пропустила
строк звернення до суду без поважних причин та не ставить питання про його
поновлення.

102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, може
бути поновлений, за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання
поновлення строку суд вирішує в судовому засіданні та виносить відповідну
ухвалу, яка може бути оскаржена.

Позивач з клопотанням про поновлення строку позовної давності не звертався.
В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог на
підставах викладених в позовній заяві не торкаючись процесуальних строків.

За таких обставин, суд з огляду на те, що відповідач у відповідності із
ст.100 КАС України наполягає на відмові в задоволенні позову в зв'язку з
пропущенням позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав,
передбаченого ст. 99 КАС України дістає висновку що позов необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 11, 17, 99-103,159, 161, 162,
163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Запоріжжя про відшкодування шкоди, заподіяною виробничою травмою
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, протягом 10
днів з дня її проголошення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього, протягом 20 днів, апеляційної скарги або в порядку ст. 187 КАС України.

Суддя: Ю.В.Геєць