Справа № 22а-29/2007
Суддя: Карпусь С.А.
Дата ухвалення: 2007-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
січня2007року м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С. А., суддів :
Харчука В.М., Кізюн О.Ю. при секретарі Тимощук М.В. з участю:

відповідача представника військової частини А-2502 Філімонова В.В. розглянула у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу № 22а-29 за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Старокостянтинівського районного суду від 19 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1до
військової частини А-2502 м.
Старокостянтинова, Міністерства Оборони України про стягнення заборгованості по виплаті надбавки за вислугу
років, визнання дій неправомірними при нарахуванні та виплаті надбавки
за безперервну військову службу.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів,

встановила:

В січні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до військової частини А-2502 м.
Старокостянтинова про стягнення 10546 грн. 74 коп. заборгованості по виплаті надбавки за
вислугу років. В обґрунтування позову зазначав, що з 30 липня 1988 року він проходить
військову службу в Збройних Силах України і в зазначеній військовій частині. Йому згідно
Указу Президента України №389 від 5 травня 2003 року „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх Справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" за період з травня
2003 року по вересень 2005 року виплачувались надбавки за безперервну військову службу в
меншому розмірі, ніж передбачено даним Указом. У зв'язку з чим утворилась заборгованість
в сумі 10546 грн. 74 коп. З цих підстав
просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 6 березня 2006
року до участі у справі в якості відповідача притягнуто Міністерство Оборони України.

Під час розгляду справи в серпні
2006 року позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати неправомірними дії
відповідачів при нарахуванні та виплаті надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України в неповному розмірі.

Справа розглядалась судами неодноразово, останньою
постановою Старокостянтинівського районного
суду від 19 жовтня 2006 року ОСОБА_1. в позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. вважає постанову суду незаконною, просить її скасувати та
ухвалити нову постанову, якою задовольнити його вимоги. Посилається на порушення судом
вимог матеріального та процесуального права, неповноту судового розгляду, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам. Суд не врахував положення Указу Президента
України №389 від 5 травня 2003 року та Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України в частині
визначення розміру цих надбавок, ст. 19, ст.24 Конституції України, ст. 2, ст.
9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", не дав оцінку

Головуючий у першій інстанції - Завадська О.П. Справа № 22а-29

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 6

незаконності наказу Міністра оборони України від 30.07.2004 року № 308.

2

Судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, дано їм належну оцінку, а його висновки про недоведеність вимог
позивача узгоджуються з матеріалами справи, відповідають закону.

Указом
Президента України від 5 травня 2003 року №389/2003 „Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу" Міністру оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям
Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у
службовій діяльності, залежно від стажу роботи, а також визначати порядок та умови виплати зазначених надбавок,
починаючи з 1 травня 2003 року.

Виплата надбавок, відповідно до
цього Указу, здійснюється з травня 2003 року за рахунок коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

На виконання зазначеного Указу
Міністром оборони України був виданий наказ №149 від 26 травня 2003 року „Про
затвердження інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу", пунктом 2 якого визначено, що розміри цієї надбавки щорічно
встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням
Міністра оборони України. Зазначений наказ як нормативно-правовий акт Міністра оборони України
пройшов у Міністерстві юстиції України правову експертизу на відповідність
чинному законодавству і зареєстрований 28 травня 2003 року за №411/7732.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. з
30 липня 1988 року по теперішній час проходить військову службу в Збройних Силах України. У
відповідності з розпорядженнями Міністра оборони України щодо розмірів щомісячних
надбавок за безперервну службу в Збройних Силах України за період з травня 2003 року по
вересень 2005 року йому була виплачена надбавка за безперервну військову службу
в розмірі 6216 грн. 36 коп., що підтверджується довідками військової частини від 20
грудня 2005 року № 1113, від 24 грудня 2005
року № 1224.

За таких обставин, відповідно до
вимог наведеного чинного законодавства, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1. у задоволенні його
позову.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на незаконність розпоряджень Міністра оборони України щодо визначення
розміру належних йому щомісячних надбавок за безперервну службу в Збройних
Силах України суперечать наведеним нормативно-правовим актам, у яких
чітко вказано, що така надбавка встановлюється Міністром оборони України, виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення, у розмірі до 50% грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві розмір
надбавки до грошового забезпечення
виплачувався за рішеннями Міністра оборони України у відповідності з вимогами Указу та Інструкції, а тому у суду не
було законних підстав для задоволення його позову.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи
апеляційної скарги.

Постанова суду узгоджується з
матеріалами справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206, ч.5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити
без задоволення.

Постанову Старокостянтинівського районного суду від 19 жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили.