Справа № 22-а-9619/2008
Суддя: Усенко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
22-а-9619/08 Головуючий у І інстанції: Якименко М.М.
Суддя-доповідач: Усенко В.Г.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2008 року м. Київ
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Усенка В.Г., суддів Попович О.В. та Ситникова О.Ф., при секретарі Літоміній Н.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства сприяння обороні
України на постанову господарського суду м.Києва від 16 квітня 2007 року у
справі за позовом Товариства сприяння обороні України до Державного
департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю про визнання
нечинним припису Державного департаменту
нагляду за додержанням законодавства про працю ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою господарського суду міста Києва від 16 квітня
2007 року в задоволенні позовних вимог Товариства сприяння обороні України до Державного
департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю про визнання
нечинним припису Державного департаменту
нагляду за додержанням законодавства про працю, -
Судове рішення мотивовано тим, що аналіз положень Статуту позивача вказує, що можливіст виконання роботи на громадських засадах визначена лише у п.4.11 для голів первинних організацій та ix заступників. Разом з тим, в
статуті визначено, що такі посади можуть встановлюватися у великих організаціях за рахунок власних коштів, тобто на оплатній основі, таким чином, останні мають перебувати у
трудових відносинах з цими організаціями.
Разом з тим, оскільки трудовим законодавством не передбачено можливість виконання будь-яких
трудових обов'язків безоплатно, тому сам факт виконання таких обов'язків на безоплатній основі суперечить вимогам ст.21
КЗпП України, відповідно до якої при укладенні трудового договору власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа бере на себе зобов'язання виплачувати працівникові заробітну плату. Трудове
законодавство визнає недійсними умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю (85-87).
апеляційній скарзі Товариства сприяння обороні України (далі - «ТСО України»)
просить скасувати оскаржувану постанову господарського суду, як таку, що
прийнята за невідповідності висновків дійсним обставинам та за неправильного
застосування норм матеріального права, і
прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги ( а.с.94-96).
розгляд справи здійснюється за відсутності представників сторін, які були
належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання/
до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
наслідками перевірки позивача про дотримання законодавства про працю, службовою
особою Державного Департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю
(далі - «Держнаглядпраці») складено акт №28-29-39/1 від 10.01.2007р. про порушення ТСО України при прийнятті наказу від 12.05.2006р. №50,
вимог ст.21 Кодексу законів про працю України (далі - «Кзпп України») та п.5.21
Статуту позивача та встановлено невідповідність його рішенню Пленуму
Центрального комітету ТСО України від 19.04.2005р. в частині безоплатного
виконання обов'язків голови ТСО України. Встановлено, що у штатних розписах ТСО
України від 07.07.2006р., 17.11.2006р. та 30.11.2006р., посада голови
товариства або виконуючого обов'язки останнього, саме на громадських засадах,
відсутня (а.с.10-11).
10 січня 2007 року, на підставі зазначеного акту, відповідач видав припис №28-26-39/1-1, яким зобов'язав ТСО України привести у відповідність до
вимог ст.21 КЗпП України та
п.5.21 Статуту, наказ №50 від 12.05.2006р., а також нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 заробітну плату за виконання обов'язків Голови ТСО України після
16.05.2006р. (а.с.12).
Згідно з п.5.21 Статуту ТСО України, із змінами та
доповненнями, зареєстрованого Міністерством юстиції України 14.05.2005р., голова ТСО України
та його заступники обираються зі
складу Центрального комітету ТСО України на його Пленумі.
Статутом позивача не передбачено можливість
покладення виконання обов'язків голови ТСО України та його заступників на умовах сумісництва.
Як свідчать матеріали справи, штатний розпис, затверджений 11.03.2006р., містить посаду голови ТСО України. Таким чином, голова
ТСО України перебуває з товариством у трудових відносинах.
10 травня 2006 року ОСОБА_1 подав особисту заяву з проханням
покласти на нього виконання обов'язків Голови ТСО України без оплати на громадських засадах
у зв'язку з обранням його народним
депутатом України (а.с.14).
Однак, Статутом позивача не встановлено механізм прийняття відділом кадрів рішення про покладеня
виконання на громадських засадах обов'язків голови товариства.
Відповідно до наказу №50 від 12.05.2006р. надано дозвіл ОСОБА_1, безоплатно
здійснювати обов'язки Голови ТСО України з 15 травня 2006
року, у зв'язку з обранням його народним депутатом
України, згідно з вимогами Закону України «Про статус народного депутата України».
Статутом ТСО України не визначено порядок звільнення з посади Голови.
Висновки відповідача про неправомірність виконання ОСОБА_1 обов'язків голови ТСО безоплатно
на громадських засадах грунтуються на положеннях п.5.21 Статуту та нормах статтей 21, 36, 38, 40, 41 та 147-1 КЗпП України, згідно з якими працівники можуть бути прийняті та звільнені з роботи власником, або
уповноваженим ним органом. Цей же власник або
уповноважений ним орган має повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень до працівників.
Таким чином, призначення та звільнення працівників має здійснюватися одним i тим же органом. Тому працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу,
Із змісту положень Статуту ТСО України випливає, що можливість виконання роботи на громадських засадах визначена лише у п.4.11 для керівників первинних організацій та їx заступників. Разом з тим, в Статуті визначено, що такі посади можуть встановлюватися у великих організаціях за рахунок власних коштів, тобто на оплатній основі, таким чином, останні мають перебувати у трудових
відносинах з цими організаціями. Від так, посилання позивача на зазначену норму Статуту
щодо правомірності виконання Головою ТСО України трудових обов'язків на громадських засадах є безпідставною.
Разом з тим, суд вважае, що трудовим законодавством не передбачено
можливість виконання будь-яких трудових обов'язків безоплатно, тому сам факт виконання таких обов'язків на безоплатній основі суперечить вимогам статті 21 КЗпП України, положеннями якої при укладенні трудового договору власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа бере на себе зобов'язання виплачувати працівникові заробітну плату. Трудове
законодавство визначає недійсними умови договорів про працю, які порушують становище працівників порівняно з законодавством України про працю.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2007р. на Ш-му
позачерговому пленумі Центрального комітету
ТСО України, з метою усунення колізій ст.5.21 Статуту, було доповнено
положенням наступного змісту: «Виконання обов'язків Голови ТСО України та його
заступників можливе за їx бажанням, як на платній основі так i безоплатно на
громадських засадах». Окрім того, на засіданні вищезазначеного
пленуму Центрального комітету ТСО України було погоджено
виконання обов'язків Голови товариства ОСОБА_1, безоплатно на
громадських засадах з 15.05.2006р.
Таким чином, позивач виконав вимоги оспореного припису Держнаглядпраці та усунув виявлені відповідачем порушення.
огляду на викладене, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим, то воно
підлягає залишенню без змін.
ст.ст.195, 196 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду ,-
сприяння обороні України залишити без задоволення, а постанову господарського
суду м.Києва від 16 квітня 2007 року, - без змін.
Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну
скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя:
Усенко В.Г.,

судді: Попович О.В.,

Ситников О.Ф.