Справа № 22-а-3741/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем
України

17 червня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-3741/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі

Шаптала Н.К., Колеснік І.В. Білоус К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області

на постанову

Кіровського міського суду Луганської області

від

26 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-138/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської
ради Луганської області

про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих
сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача, які полягають у
неповній виплаті грошової допомоги на оздоровлення неправомірними та стягнути з
нього недоотриманні суми на оздоровлення за 2002-2007 роки, у загальному
розмірі 8201,40 грн.

Постановою Кіровського міського суду
Луганської області від 26 грудня 2007 року позовні вимоги позивача задоволені
частково, дії відповідача визнано неправомірними та на користь позивача
стягнуто заборгованість з грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки у
розмірі 5326 грн. 60 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради Луганської області як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом 2 групи (1 категорія), у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2005-2007 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає
щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1
категорії 2 групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: при
виплаті допомоги за 2005 рік - 332 грн., за 2006 рік - 400 гривень, за 2007 рік
- 460 грн. Судом встановлено, що відповідачем виплачена позивачу щорічна
грошова допомога на оздоровлення в таких розмірах: допомога за 2005 рік - 26,70
грн.; за 2006 рік - 120 грн., та за 2007 рік - 120 грн.

Таким чином, судом було встановлено,
що фактично за період з 2005 по 2007 роки відповідачем було недоплачено
позивачу суму щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі 5326, 60 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме,
управління зазначило, що здійснювало виплати, керуючись Постановами КМУ № 836
від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач не оскаржено в апеляційному
порядку зазначену постанову суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1. є інвалідом другої групи, що підтверджується відповідним
посвідченням, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується посвідченням.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП щорічна
допомога інвалідам 2 групи
виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону №
796-ХП).

Управління виплатило позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення у
розмірах: за 2005р. - 26,70 грн.
встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова № 836). За 2006р. - 120 грн., за 2007р. 120 грн.
встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
"Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема,
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи постановою
№ 836 встановлена допомога - 26,70 гривень (за грошовою реформою 1996 року),
постановою № 562 встановлена допомога - 120 гривень.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу на час виплати допомоги за 2005 рік - 332 грн.,
на час виплати за 2007 рік 460 грн., а не постановами №№ 836, 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірах : 26,70 грн. за 2005 рік та 120
грн. за в 2007 рік - суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської міської ради
Луганської області на корить позивача суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007
роки у розмірі 3446,60 грн.

Проте суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії
відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 р.
та не врахував, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

За відсутності визнання закону про бюджет
неконституційним у суду першої інстанції не було правових підстав щодо
стягнення з УПСЗН Кіровської міської ради
Луганської області на користь позивача недоотримані суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 р. у розмірі 1880 грн., бо відповідно до ч.2
ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, висновки суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача в наступні роки нараховувати та виплачувати
допомогу на оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної плати,
колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод
та інтересів фізичних осіб , прав
та інтересів юридичних осіб.

Так як
судом не встановлено порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача
шляхом відмови у виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням мінімальної
заробітної плати, з огляду на те, що на час звернення до суду ще не виникло
вказаних підстав для захисту прав, свобод та інтересів у суді, колегія суддів
не вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1. в частині зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати допомогу на
оздоровлення у наступних роках з
урахуванням мінімальної заробітної плати.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає частковому
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня 2007 року
у справі за № 2-а-138/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської міської ради
Луганської області в частині
стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік у сумі 1880
гривень.

Скасувати
постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня 2007 року
у справі № 2-а-138/07 в частині зобов'язання Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області в подальшому нараховувати та виплачувати допомогу на
оздоровлення у наступних роках з
урахуванням мінімальної заробітної плати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради Луганської
області щодо стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2006 рік в розмірі 1880 грн.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог щодо зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області в
подальшому нараховувати та виплачувати
допомогу на оздоровлення у наступних
роках з урахуванням мінімальної заробітної плати.

В іншій
частині постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня
2007 року у справі за № 2-а-138/07 щодо стягнення
з Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області на
користь ОСОБА_1щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007 роки в
розмірі 3446 гривень 60 копійок - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
в разі складання в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем
України

(вступна та резолютивна частини)

17
червня 2008 року м.
Донецьк

справа
№ 22-а-3741/08

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі

Шаптала Н.К., Колеснік І.В.
Білоус К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської
ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду
Луганської області

від

26 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-138/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської міської ради
Луганської області

про

визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської
ради Луганської області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня
2007 року у справі за № 2-а-138/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської міської ради
Луганської області в частині
стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік у сумі 1880
гривень.

Скасувати постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26
грудня 2007 року у справі № 2-а-138/07 в частині зобов'язання Управління праці
та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області в
подальшому нараховувати та виплачувати
допомогу на оздоровлення у наступних
роках з урахуванням мінімальної заробітної плати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської міської ради
Луганської області щодо стягнення
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1880 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог щодо зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області в подальшому нараховувати та
виплачувати допомогу на оздоровлення у наступних
роках з урахуванням мінімальної заробітної плати.

В іншій частині постанову Кіровського міського суду Луганської області від
26 грудня 2007 року у справі за № 2-а-138/07
щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради
Луганської області на користь ОСОБА_1щорічної грошової допомоги на оздоровлення
за 2005, 2007 роки в розмірі 3446 гривень 60 копійок - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
в разі складання в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: