Справа № 22-а-1822/2007
Суддя: Швецова Л.А.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а - 1822/2007 p. Головуючий
оскарження дій прокурора Доповідач Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 7
квітня 2007 р.

Судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Луспеника Д.Д.,

суддів - Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі - Гребеніціковій
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на
ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2007 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання дій неправомірними,
спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

30 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому просить визнати дії посадових осіб
Генеральної прокуратури України, в результаті яких було розповсюджено
недостовірні відомості у відношенні нього, неправомірними, зобов'язати
Генеральну прокуратуру України спростувати недостовірні відомості у відношенні
нього, які містяться у довідці прокурора криміналіста управлянні Генеральної
прокуратури України від 22.05.2001 року. Стягнути з Генеральної прокуратури
України грошову компенсацію за причинену йому моральну шкоду у розмірі 10000
гривень.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 01
лютого 2007 р. відмовлено у відкритті провадження по справі, оскільки вказана
справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Фрунзенського
районного суду м. Харкова скасувати та справу направити для розгляду до суду,
оскільки вважає, що суд з порушенням норм процесуального права відмовив йому у
відкритті провадження по справі, оскільки він не знаходиться з Генеральною прокуратурою
ні у яких правовідносинах, вважає, що вказана справа повинна розглядатися в
порядку КАС України.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній
справі, районний суд виходив з того, що спір, з яким до суду звернувся позивач,
є цивільно-правовим, тому він не підлягає розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням вимог процесуального закону.

Згідно до пред'явленого адміністративного позову ОСОБА_1
вважає, що дії Генеральної прокуратури України неправомірними та просить спростувати
недостовірну інформацію.

2

Таким чином, виник
процесуальний спір щодо визначення меж адміністративної юрисдикції.

Критеріями розмежування предметної компетенції
адміністративного суду є. по-перше, суб'єктний склад учасників процесу,
по-друге, характер спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 2 КЛС України завданням
адміністративного судочинства є захист нрав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевою самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень,
крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший порядок судового провадження. Із визначення
терміну - адміністративна справа, яке наведено у и. І ч. І ст. З КАС України,
випливає, що публічно-правовим є спір, v якому
оспорюються владні управлінські функції органу виконавчої влади, місцевого
самоврядування, їхньої посадової чи службової особи або іншого суб'єкту, який
здійснює ці функції на основі законодавства.

Пред'явлений позивачем для вирішення адміністративним
судом спір не є публічпо-правовим, оскільки згідно підстави та предмету позову,
стосується особистого суб'єктивного права позивача на визнання дій відповідача
неправомірними, на спростування інформації та стягнення моральної шкоди. Між
сторонами відсутня така ознака публічно-правового спору як підпорядкування
одного учасника відносин іншому.

Посилання ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної
інстанції на те. що спір виник щодо періоду, коли він працював заступником
начальника Харківського ЄНО та проходив публічну службу, не вказує на те, що
спір відноситься до адміністративної юрисдикції, оскільки спір не стосується
питань проходження публічної служби, а стосується захисту суб"єктивних
цивільних нрав на захист
честі та гідності.

Відповідно ст. 17 КАС України спори фізичних чи юридичних
осіб із суб"єкіом владних повноважень, щодо оскарження його рішень, дії чи
бездіяльності є компетенцією адміністративних судів.

Ст. 104 КАС України передбачає, що до адміністративного
суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як передбачено ст. 15 ЦІІК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи по захист порушених, невизнаних, або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

і урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що висновок
суду першої інсіаніїії про наявність у спорі цивільно-правових відносин
відповідає вимогам закону. Позивач не позбавлений можливості захистити свої, як
він вважає, порушені суб'єктивні права у порядку цивільного судочинства
способами захисту, передбаченими ст. 4 ЦІ ІК України та ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст. ст. і 95. 196. п. 1 ст. 199. 200,
205. 206 КАС України, судова колегія судової палати,

У X В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01
лютого 2007 року залишиш без

зміни.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили
негайно, однак може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення