Справа № К-2109/08
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пожежної
безпеки Міністерства України з надзвичайних ситуацій в Автономній Республіці
Крим, третя особа - 4 загін Державної пожежної охорони м. Феодосії, про визнання незаконним наказу, поновлення на
посаді та стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и л а :
У червні 2000 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просив визнати незаконним звільнення його в зв'язку із
скороченням штату та поновити на попередній посаді інспектора групи пожежної
профілактики окремого посту Державної пожежної охорони по охороні Феодосійської
картинної галереї ім. І.К. Айвазовського.
Крім того, просив стягнути з відповідача заробітну плату
за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Останнім рішенням Судацького міського суду Автономної
Республіки Крим від 22 березня 2005 року у задоволенні позову ОСОБА_1.
Ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
10 серпня 2005 року це судове рішення скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий судовий розгляд.
В касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу
апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись
на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Відповідач - Головне управління Міністерства з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в Автономній Республіці Крим в запереченнях на цю
касаційну скаргу посилається на необґрунтованість викладених в скарзі доводів і
просить відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 202 ЦПК України (в редакції 1963 року),
який був чинний на час апеляційного розгляду справи, рішення
суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Суд обґрунтовує рішення лише на тих доказах,
які були досліджені у судовому засіданні.
Скасовуючи рішення міського суду і направляючи справу на
новий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що
судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи та неправильно
застосовані норми матеріального і процесуального права.
Так, міським судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1.
проходив службу на посаді інспектора групи пожежної профілактики окремого посту
Державної пожежної охорони по охороні Феодосійської картинної галереї ім. І.К.
Айвазовського і наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці Крим від 22.05.2000р. № 197 о/с його
звільнено в запас в зв'язку із скороченням штатів.
Наказом начальника Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим від 29.06.2000р. № 250
о/с ОСОБА_1. поновлено на попередній посаді, але за рахунок посади інспектора
групи Державного пожежного нагляду 27 самостійної Державної пожежної частини м.
Феодосії із встановленням йому посадового окладу в розмірі 100 грн.
Однак, як було зазначено судом апеляційної інстанції, при
розгляді справи міський суд не вирішив вимоги позивача щодо стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Дійсно, матеріали справи не містять відомостей, які б
переконливо свідчили про з'ясування судом обставин, що наводились позивачем в
обґрунтування його вимог, зокрема, не встановлено відповідність попередньої
посади позивача тій, на яку його було поновлено, не перевірено інших доводів
щодо незаконності його звільнення.
Також суд апеляційної інстанції обґрунтовано звернув
увагу на ту обставину, що міським судом не встановлено, дії якої конкретно посадової особи, до
повноважень якої входить вирішення питання щодо усунення порушення прав
позивача, оскаржуються ОСОБА_1. та не залучено таку особу до участі у даній
справі.
За таких обставин апеляційним судом відповідно до вимог
п.4 ч.1 ст. 307 ЦПК України (в редакції 1963 року) скасовано рішення суду
першої інстанції та направлено справу на новий судовий розгляд.
Доводи касаційної скарги зроблених судом апеляційної
інстанції висновків не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що
апеляційним судом прийнято законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для
його зміни або скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 220,
221, 222, 223, 224,
230 КАС України, колегія суддів, -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 серпня 2005 року без
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :