Справа № 2"а"-57/2008
Суддя: Лапін О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2„а”-57 /08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

м.Ковель
29 травня 2008 року

Колегія суддів Ковельського
міськрайонного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лапіна О.Ф,

суддів Панасюка С.Л.

Бондара В.М.

за участю секретаря Зикової М.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Наливайко
А.М

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання
незаконним та скасування наказу
Державної митної служби України про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до Державної митної служби України та Ягодинської
митниці про визнання неправомірним та
скасування наказу Державної митної служби України від 24.03.2008 року № 331-к
«Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого
заступника начальника Ягодинської митниці», мотивуючи тим, що зазначеним
наказом його було безпідставно звільнено з займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України всупереч
діючому законодавству України та Конституції України, а тому просить поновити
його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в неробочий день 16 березня 2008 року (неділя) він разом з
іншими чотирма заступниками Ягодинської митниці був викликаний за дорученням
заступника голови Державної митної служби України ОСОБА_2 на роботу. На вимогу
останнього, посадові особи Ягодинської митниці написали заяви про звільнення за
власним бажанням, залишивши заяви ОСОБА_2, який зазначив, що ці заяви є лише ознакою довіри до нового
керівництва митної служби і запевнив, що
вони не будуть використані як підстава для звільнення.

22
березня 2008 року ОСОБА_1 в усній формі
повідомив заступнику голови Держмитслужби ОСОБА_2 про те, що він відкликає
подану заяву про звільнення за власним бажанням та того ж дня направив на адресу Державної митної служби
України відповідну письмову заяву
датовану 18.03.2008 року.

Однак згодом отримав лист Державної митної служби
України № 13/1-847 від 31.03.2008 року ,
яким повідомлено про відсутність можливості задовольнити заяву від 18.03.2008
року про відкликання заяви про
звільнення за власним бажанням у зв'язку з запрошенням на посаду іншої особи в
порядку переведення.

Листом
Державної митної служби України №
5/62-2464 від 01.04.2008 року ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з посади
першого заступника начальника Ягодинської митниці з 31.03.2008 року за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП
України.

Позивач
вважає, що звільнення його з публічної
служби з зазначених підстав є неправомірним, оскільки заява про звільнення за
власним бажанням не відповідала дійсній волі позивача, написана під примусом, а
також ним своєчасно використано право на
відкликання заяви про звільнення.

У
судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав повністю,
просить позов задовольнити.

Представник
відповідачів позовні вимоги не визнала, мотивуючи це тим, що підставою для
звільнення позивача була заява про звільнення за власним бажанням від
16.03.2008 року, яка зобов'язує власника звільнити працівника у строк , про
який просить працівник. Заява про відкликання заяви про звільнення за власним
бажанням надійшла до Держмитслужби лише 31.03.2008 року, на цей час на посаду
першого заступника Ягодинської митниці була запрошена інша особа в порядку
переведення , що виключело можливість задовільнити вимогу ОСОБА_1 про відкликання
заяви про звільнення. У задоволенні позову просить відмовити, також вважає
Ягодинську митницю неналежним відповідачем, оскільки даний державний орган не
видавав будь-який правових актів індивідульної дії, які б порушували права
позивача.

Заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як
вбачається з копії трудової книжки наказом Державної митної служби України від
09.02.2007 року № 69-к ОСОБА_1 призначений на посаду першого заступника
начальника Ягодинської митниці.

Як
пояснив суду позивач, 16.03.2008 року на вимогу заступника голови Державної
служби України ОСОБА_2 він разом з
іншими заступниками начальника Ягодинської митниці написав заяву про звільнення
за власним бажанням. Заява подана під примусом , не відповідала його дійсній волі, він не мав
наміру звільнятися з займаної посади.

Пояснення
позивача в цій частині підтверджені в судовому засіданні показами свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4

Так
свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно в неділю 16 березня 2008 року заступники начальника Ягодинської митниці
були викликані на роботу за доручення заступника голови Державної митної служби
України ОСОБА_2, який запропонував усім подати заяву про звільнення з посади за
власним бажанням, яка буде свідчити про довіру працівників до нового
керівництва митної служби, дана пропозиція фактично була примусовою вимогою.

Свідок
ОСОБА_4 дав суду аналогічні покази.

З копії
наказу Державної митної служби України № 69-в від 15.03.2008 року вбачається,
що заступник Голови Служби ОСОБА_2
протягом 16.03.2008 - 14.04.2008 року перебував у відрядженні на Ягодинській
митниці для тимчасового виконання обов'язків начальника митниці.

З
табеля обліку використання робочого часу за березень 2008 року на Ягодинській
митниці вбачається, що 16 березня 2008
року визначений як вихідний день.

За
змістом ст.38 КЗпП України працівник
має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні .
Таким чином, заява про звільнення за власним бажанням повинна відповідати
дійсним намірам працівника розірвати трудовий договір, бути його власним
волевиявленням і саме від працівника повинна виходити ініціатива на розірвання
договору .

Суд
приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 16.03.2008 року заява про звільнення
за власним бажанням не відповідала його дійсній волі та написана під примусом.

Суд не
приймає до уваги пояснення заступника
голови Державної митної служби України ОСОБА_2, викладені в листі №
11/6-21/5614 від 22.05.2008 року, в яких він заперечує застосування до позивача
морально - психологічного тиску щодо написання заяви про звільнення, як такі,
що не відповідають встановленим обставинам по справі і спростовуються іншими
доказами, зокрема поясненнями позивача, показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно
до ч.2 ст.38 КЗпП України якщо працівник після закінчення двотижневого строку
попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового
договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за
поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого
працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в
укладенні трудового договору.

У п.12
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада № 9 « Про практику
розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що працівник, який попередив
власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного
на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою
заяву, і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не
запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи,
організації.

Виходячи
із змісту ст. 24 , ч.1 ст. 32 ,
п.5 ст.36 КЗпП України не може бути відмовлено в укладенні трудового
договору особі, запрошеній в порядку переведення з іншого підприємства,
установи, організації за погодження між керівниками підприємств, після її звільнення
з попереднього місця роботи у зв'язку з переведенням ,за його згодою, на
інше підприємство, в установу, організацію.

Як
вбачається з листа Державної митної служби України від 28.05.2008 року №
13/1-1481 заява ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням від 16.03.2008 року
надійшла до суб'єкта владних повноважень 19.03.2008 року.

Як
пояснив позивач і як вбачається із зворотнього поштового повідомлення 22.03.2008 року ОСОБА_1 відкликав заяву про
звільнення, і ця заява вручена представнику Держмитслужби 28.03.2008 року,
тобто до закінчення двотижневого строку попередження про звільнення за власним
бажанням.

З
відмітки на заяві ОСОБА_1 від 18.03.2008 року про відкликання заяви про
звільнення дійсно вбачається, що заява зареєстрована в Держмитслужбі 31.03.2008
року за № 7110/65, однак посилання представника відповідача на те, що дана
заява отриана суб'єктом владних повноважень лише 31.03.2008 року не відповідає
встановленим обставинам по справі і спростовується іншими доказами у справі,
зокрема зворотнім поштовим повідомлення, з якого вбачається, що заява вручена
представнику Держмитслужби 28.03.2008 року.

З
матеріалів справи вбачається, що 27.03.2008 року Головою Служби на адресу
начальника Київської регіональної митниці направлений лист про звільнення у
порядку переведення начальника відділу митного оформлення міжнародних
експрес-відправлень Київської регіональної митниці ОСОБА_5 для подальшої роботи
на посаді першого заступника начальника Ягодинської митниці. Станом на
02.04.2008 року питання щодо звільнення ОСОБА_5 начальником Київської
регіональної митниці не вирішено.

Лише 17
травня 2008 року ОСОБА_5 звільнено з Київської регіональної митниці в порядку
переведення до Ягодинської митниці і наказом Державної митної служби України
від 17.05.2008 року № 825-к призначено з 19.05.2008 року виконуючим обов'язки
першого заступника начальника Ягодинської митниці у порядку переведення з
Київської регіональної митниці, відповідно до наказу Ягодинської митниці від
21.05.2008 р. № 207-к ОСОБА_5 вважається таким , що приступив до виконання
обов'язків першого заступника начальника Ягодинської митниці з 21 травня 2008
року.

Також
судом прийнято до уваги те, що наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади першого
заступника начальника Ягодинської митниці видано Державною митною службою
України 24.03.2008 року, хоча вперше питання про звільнення у порядку
переведення на дану посаду поставлено Головою Служби лише 27.03.2008 року.

Суд
вважає встановленими ті обставини, що ОСОБА_1 відкликав заяву про звільнення за
власним бажанням до закінчення двотижневого строку попередження про звільнення
і на його місце протягом цього строку не була запрошена інша особа в порядку
переведення, якій не можна відмовити в укладенні трудового договору.

Також
суд вважає безпідставними посилання
Державної митної служби України в письмових запереченнях на позов на те,
що працівник просив звільнити його з посади з причин, передбачених ст.38 КЗпП
України, які зобов'язують власника чи уповноважений ним орган звільнити
працівника у строк, про який просить працівник. Оскільки, як вбачається з копії
заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням від 16.03.2008 року, заява не
містить посилання на обставини передбачені ч.1 чи ч.3 ст.38 КЗпП України, які
зобов'язують власника звільнити працівника у визначений ним строк.

Стаття
43 Конституції України та ст.5-1 КЗпП України гарантують громадянам захист від
незаконного звільнення тобто звільнення яке відбулося не на підставі закону.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності,
суд приходить до висновку, що наказ Державної
митної служби України від 24.03.2008 року № 331-к «Про звільнення ОСОБА_1 з
посади першого заступника начальника Ягодинської митниці» є протиправним , а права позивача підлягають захисту шляхом скасування
зазначеного наказу та поновлення позивача на посаді першого заступника
начальника Ягодинської митниці з 31.03.2008 року року.

Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на
роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, розрахунок якої проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затведженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100,
виходячи із розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно
до довідки Ягодинської митниці від 22.05.2008 року № 576 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
становить 375,68 грн, час вимушеного прогулу
з 31.03.2008 р по 29.05.2008 р. складає 39 робочих днів, таким чином середній
заробіток за час вимушеного прогулу становить 14 651,52 грн ( 375,68 х 39=
14651,52).

Згідно
ст.256 КАС України постанови суду про
поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за
один місяць підлягають негайному виконанню.

Середньомісячний
заробіток ОСОБА_1, який підлягає стягненню в порядку негайного виконання
становить 7889,28 грн.

Приймаючи
до уваги, що по даній справі суб'єктом владних повноважень, який уповноважений
вирішувати питання про прийняття на публічну службу та звільнення з неї є
Державна митна служба України, у
задоволенні позову до Ягодинської митниці слід відмовити як до неналежного
відповідача по справі.

Керуючись
ст.ст.11,17,19,71,158-163,256 КАС України, ст.38,232,235 КЗпП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов
задовольнити частково.

Визнати протиправним наказ Державної митної
служби України від 24 березня 2008 року № 331-к про звільнення ОСОБА_1 ,
першого заступника начальника Ягодинської митниці, із займаної посади за
власним бажанням та скасувати його.

ПоновитиОСОБА_1
на посаді першого заступника начальника Ягодинської митниці з 31.03.2008 року.

Стягнути
з Державної митної служби України на користьОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 14 651 (
чотирнадцять тисяч шістсот п'ятдесят одну ) грн 52 коп

В
позові до Ягодинської митниці відмовити.

Постанова
в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді та стягнення оплати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі
7889 ( сім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять ) грн. 28 коп. підлягає негайному виконанню

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Ковельський міськрайонний суд в наступному порядку : заява про апеляційне
оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня складання повного тексту
постанови, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України

ГОЛОВУЮЧИЙ
СУДДЯ
О.Ф. ЛАПІН

СУДДІ
С.Л. ПАНАСЮК

В.М. БОНДАР