Справа № 2а-977/2008
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-977/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 липня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Темнівської виправної колонії № 100 Державного Департаменту
України з питань виконання покарань у Харківській області про стягнення
несплаченого грошового забезпечення та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
просить про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді несплаченої надбавки за безперервну
службу за період з травня 2003р. по
23.12.2005р., грошової компенсації замість речового майна, яким
незабезпечувався за період з березня
2000р. по 23.12.2005р. у розмірі 3247,65 грн. та щорічної матеріальної допомоги
на оздоровлення за період з 1997р. по
29.12.2005р., на підставі п. 10 Інструкції про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового та
начальницького складу кримінально-виконавчої системи, посилаючись на те, що
проходив службу в складі
кримінально-виконавчої системи, а саме в Темнівській виправній колонії № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області. Наказом начальника Темнівської виправної колонії № 100 Державного
Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 90 ос
від 23.12.2005р. звільнений зі служби у
запас та виключенений зі списків особового складу виправної колонії, усіх видів забезпечення з 30.12.2005р. Згідно
Указу Президента України „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”
за № 389/2003р. від 05.05.2003р. повинна була нараховуватись надбавка за
безперервну службу, яка відповідачем не сплачувалась, що суперечить ст. 24
Конституції України, де передбачено, що
громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального
походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками
та ст. 2 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де вказано, що ніхто
не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і
свободах, визначених законодавством України.

В
період проходження служби в складі кримінально-виконавчої системи знаходився на
речовому забезпеченні Темнівської
виправної колонії № 100 Державного Департаменту України з питань виконання
покарань у Харківській області, яким він в повному обсязі не забезпечувався.

Відповідно до ст. 9 та п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції до
28.12.2007р., військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням
військовослужбовця, грошову компенсацію замість них”.

Крім того, згідно п. 27 “Положення
про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 28.10.2004р. № 1444, передбачено, що військовослужбовці, звільнені
у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням
можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або
грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про
звільнення.

На день виключення його зі списків особового
складу виправної колонії сума грошової компенсації замість належного до видачі
речового майна складає в сумі 3247,65 грн., згідно довідки виданої Темнівською виправною колонією № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області. Оскільки, на момент виключення його зі списків особового складу, відповідач не розрахувався з ним стосовно
належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього, відповідаючи
на неодноразові звернення відмовою, тому він вважає, що з боку останнього має
місце противоправність, яка порушує його право на одержання даної грошової
компенсації.

Крім того, позивач просить про стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 1000 грн., спричиненої внаслідок порушення його права, як
громадянина України, та перенесеного
морального приниження, що в судовому засіданні підтримав в повному обсязі позивач.

Представники відповідача проти
позову заперечують, посилаючись на те, що ст. 99 КАСУ встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а тому вони просять в позові відмовити за пропуском строку
позовної давності. Також зазначили, що Темнівська виправна колонія № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області
здійснює видатки керуючись річними кошторисами, в межах наданих асигнувань. У
першу чергу кошти витрачаються на оклади грошового забезпечення, а на додаткові
види грошового забезпечення по мірі можливостей. Надбавки, щодо яких є спір,
визначаються керівниками установ в залежності від результатів службової
діяльності осіб начальницького складу.
Кошти на речове забезпечення не передбачені у кошторисах, тому придбати
майно чи видати компенсацію виправна колонія неспроможна.

Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково зі слідуючих
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на службі в складі
кримінально-виконавчої системи, а саме, в Темнівській виправній колонії № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області в період часу з 01.09.1990р. по 29.12.2005р. та наказом начальника
Темнівської виправної колонії Державного Департаменту України з питань
виконання покарань у Харківській області № 90 ос від 23.12.2005р. звільнений
зі служби у запас і виключений зі списків особового складу виправної колонії,
усіх видів забезпечення з 30.12.2005р.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового та
начальницького складу кримінально-виконавчої системи грошове забезпечення складається з окладів
грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення. До окладів
грошового забезпечення належать посадові оклади та оклади за спеціальним
званням. Додаткові види грошового забезпечення включають надбавки, доплати,
премії, одноразові й щомісячні винагороди, матеріальну допомогу та грошову
допомогу при звільненні. У п. 1.17 Інструкції передбачено, що грошове забезпечення
виплачується особам рядового і начальницького складу, які утримуються за
рахунок коштів бюджету, у межах асигнувань, визначених у кошторисі доходів і
видатків органу чи установи на грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу.

Згідно п. 1 Указу Президента України „ Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу” за № 389/2003р. від
05.05.2003р . порядок, умови виплати і розмірі щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України визначається Міністром оборони України, виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення. Також, у вищевказаному Указі Президента
України прямо вказано, що встановлювати надбавки право, а не обов'язок, до того ж на їх розмір впливають результати службової
діяльності. Те ж саме передбачено у п. 7
Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу
кримінально-виконавчої системи.

П.2 Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу” за № 389/2003р.
від 05.05.2003р. передбачено, що виплата
надбавок повинна здійснюватись за рахунок коштів, передбачених у Державному
бюджеті України на утримання зазначеного міністерства, в межах якого і
здійснювалося матеріальне забезпечення складу останнього, в тому числі і
позивача, за виспорюваємий період часу.

Темнівська виправна колонія № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області є бюджетною установою. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь- які
платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення.
Відповідач щорічно отримує кошторис згідно якого здійснює видатки протягом
поточного року. Частина 2 ст. 51 Бюджетного кодексу України встановлює, що
кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає
повноваження щодо отримання доходів та здійснення видатків. Згідно ч.5 ст. 51
Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. На підставі ч. 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України
будь-які зобов'язання, взяті фізичною
або юридичною особами за коштами Державного бюджету України без відповідних
бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень встановлених цим Кодексом
та Законом України «Про Державний бюджет України» не вважається бюджетними
зобов'язаннями. Витрати Державного бюджету на покриття таких зобов'язань не
можуть здійснюватись.

Відповідно до ст. 99 КАСУ адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом
або іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАСУ пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін, що має місце в даному випадку.

Таким
чином, вимоги позивача щодо отримання надбавки
за безперервну службу і щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення
безпідставні, спростовуються вищевикладеним
та не підлягають задоволенню.

В
період проходження служби в складі кримінально-виконавчої системи позивач
знаходився на речовому забезпеченні
Темнівської виправної колонії № 100 Державного Департаменту України з
питань виконання покарань у Харківській області, яким він в повному обсязі не
забезпечувався.

На день виключення позивача зі
списків особового складу виправної колонії сума грошової компенсації замість
належного до видачі речового майна складає в сумі 3247,65 грн., згідно довідки
виданої Темнівською виправною колонією №
100 Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області та наданої в ході вирішення справи, а тому посилання відповідної
сторони на застосування терміну позовної
давності в цій частині позовних вимог безпідставні.

Відповідно до ст.ст. 9, 9-1 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» в частині
одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком
військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний
одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а
відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від
28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 цього
закону виключено.

Оскільки позивач не відноситься до категорії
осіб, які використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу
належність військовослужбовців, а дія положення про отримання грошової
компенсації замість речового майна відносно решти військовослужбовців з
11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст.
9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» виключено, то вимоги позивача в частині стягнення
з відповідача грошової компенсації замість речового майна в сумі 3247,65 грн. є необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Суд зазначає, що згідно ст. 11 КАСУ суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються

-права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих праві свобод: основні обов”язки громадянина,
а також встановлюються : Державний бюджет України і бюджетна система України,

Ст.95 Конституції України передбачає, що
виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Закон про Державний бюджет України є правовим
актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та
використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які
здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування
протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів
державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом
бюджетного періоду.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що в
період проходження служби в складі кримінально-виконавчої системи позивач мав
право на забезпечення речовим майном, а в
разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що
дію п. 2 ст. 9-1 Закону України „ Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” виключено,
згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2008 р.” від 28.12.2007 р. №
107-VI, де передбачено було право особи на одержання грошової компенсації
замість речового майна за бажанням але діючим законодавством не передбачена
заборона видачі речового майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то
позивач має право на одержання речового майна в натурі, оскільки його право в
частині забезпечення речовим майном в період проходження служби
було порушено і захист цього права можливо здійснити шляхом видачі
вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для задоволення позову в цій
частині зазначеним шляхом.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1про стягнення
моральної шкоди з відповідача, то вони не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 99, 100, 159 КАСУ, ст. ст. 92, 95 Конституції
України, ст. ст. 9, 91 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей”, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», Законом України « Про Державний бюджет
України на 2008 рік», Указом Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу” за № 389/2003р. від 05.05.2003р., Постановою КМУ «Про
речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових
формувань у мирний час» № 1444 від 28.10.2004р., суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Темнівської виправної колонії № 100 Державного Департаменту України з питань
виконання покарань у Харківській області щодо незабезпечення ОСОБА_1 за час
проходження служби в складі кримінально-виконавчої системи належним речовим
майном.

Зобов'язати
Темнівську виправну колонію № 100 Державного Департаменту України з питань
виконання покарань у Харківській області видати ОСОБА_1 належне до видачі
речове майно в натурі на суму 3247 (
три тисячі двісті сорок сім ) грн. 65 коп., згідно довідки виданої Темнівською виправною колонією № 100
Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській
області, а в разі відсутності його вартість стягнути з Темнівської виправної
колонії № 100 Державного Департаменту України з питань виконання покарань у
Харківській області на користь ОСОБА_1.

В
частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по грошовому забезпеченні
- надбавки за безперервну службу, щорічній матеріальній допомозі на оздоровлення, моральної шкоди
ОСОБА_1 відмовити

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом
10 днів з дня її проголошення, шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-