Справа № 22-а-5341/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Єрмаков Ю.В.
Суддя
- доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2008 року справа №
22-а-5341/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду Луганської
області

від

01 квітня 2008 року

по справі

№ 2-а-57/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

про

визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А
Н О В И Л А :

29.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Постановою Кіровського міського
суду Луганської області від 01.04.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області про стягнення грошових сум на оздоровлення за
2003-2007 роки було задоволено частково. Задоволені позовні вимоги за 2007 рік,
за 2003-2006 роки суд першої інстанції відмовив у зв'язку з закінченням річного
строку позовної давності.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії 2 групи та перебуває на обліку у
відповідача, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати у
2007 році становив 400 гривень.

В
порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі
позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено в 2007
році - 120 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач
повинен був отримати від відповідача разову грошову допомогу у розмірі
- (400 гривень х 5) - 120 гривень = 1880 гривень.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, він здійснював
виплати, керуючись Постановою № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду
не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
особам 1 категорії 2 групи, постраждалі у наслідок ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За 2007
рік Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн.,
установлену постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи - 120 гривень.

З
моменту прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому,
оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Положення пункту 30
статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом протягом фінансового року, за який йому належить до
сплати щорічна допомога на оздоровлення.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 120 гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними.

Іншими
сторонами постанова суду не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає
і має бути залишена без змін.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського міського суду від 01 квітня 2008 року у справі №
2-а-57/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області
«визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: