Справа № 22-а-6433/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

1 липня 2008
року справа
№ 22-а-6433/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Горбенко К.П.

Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1.- особисто

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову Пролетарського районного суду Донецької
області

від

19 травня 2008
року

по адміністративній справі

№ 2-а-309/08 (суддя
Панас Н.Л.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення разової грошової допомоги до 9 травня

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 19 травня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради про стягнення разової грошової допомоги до 9 травня
задоволені, внаслідок чого визнані дії Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради та стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради за рахунок коштів
державного бюджету на користь
ОСОБА_1недоотриманої разової грошової допомоги до 9 травня за 2007 рік у
розмірі 1175 грн. 18 коп.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, та просить
справу розглянути без участі його представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач є особою, на яку розповсюджується дія Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”,
відповідно до статті 10 вказаного Закону.

ОСОБА_1. є дружиною (свідоцтво про
одруження від 4 січня 1964 року № 139888) померлого Штиріна І.Т. - інваліда
війни 1 групи (посвідчення серії НОМЕР_1від 30 квітня 1998 року).

На підставі частини 5 статті 15 цього
Закону, щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним
у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих
інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих
учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від
загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не
одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Правовий статус ветеранів війни
визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12, розділом 3 якого визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту. Стаття 13 цього Закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Приписами статті 14 зазначеного Закону встановлено, що
щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі,
чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплату разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Конкретні розміри розділом 3 (преамбула
перед статтею 13 даного Закону) для інвалідів війни були встановлені Законом
України № 3235-4 від 20 грудня 2005 року.

Оскільки мінімальна пенсія за віком у 2007
році для зазначеної категорії осіб складала 410 грн. 06 коп., що встановлено
ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, то розмір щорічної грошової допомоги повинна складати 1230 грн. 18 коп.
(410,06х3). Але враховуючи, що позивачу
була виплачена грошова допомога у розмірі 150 грн. 00 коп., що підтверджується
відповідною довідкою № 837 від 1 квітня
2008 року (арк. справи 3), то стягненню підлягає 1080 грн. 18 коп.

Судом
першої інстанції вірно застосовано норми рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007р., яким визнані
неконституційними відповідні положення Закону про бюджет України на 2007 роки і
тому позивачу повинні були проведені за 2007 рік виплати грошової допомоги у
відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до ст. 22
Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до
принципу верховенства права та законності - суд при вирішення справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як роз'яснено
постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійснені
правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що нормативно - правові
акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови
Верховної ради України, постанови і розпорядження
Кабінету Міністрів України, підлягають оцінці на відповідність як Конституції України так і закону.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що дії відповідача щодо відмови позивачу в виплаті
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, в розмірах, встановлених ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» є неправомірними.

Однак, в рішенні
суду першої інстанції невірно зазначено, що позивачу була виплачена
грошова допомога у розмірі 55 грн., проте позивачу виплачена допомога у сумі
150 грн про, що свідчить довідка № 837
від 1 квітня 2008 року, внаслідок чого
невірно стягнуто з відповідача сума у розмірі 1175 грн 18 коп. замість
1080 грн 18 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови не були
дотримані норми матеріального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на
постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 19 травня 2008 року у справі № 2-а-309/08 - задовольнити
частково.

Постанову Пролетарського районного суду
м. Донецька від 19 травня 2008 року у
справі № 2-а-309/08- скасувати.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1разову грошову допомогу до
5 травня за 2007 рік у сумі 1080 грн 18 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1
липня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена 1 липня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Р.Ф.
Ханова

Судді:
К.П. Горбенко

М.І.
Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова