Справа № 2-а-32/2008
Суддя: Євдокімова О.П.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-32
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

13 травня 2008
року Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Євдокімової О.П.

при
секретарі : Кеня Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації про визнання їх дій протиправними та зобов'язання їх виплатити
одноразову компенсацію та відшкодування моральної шкоди.

В С Т А
Н О В И В.

Позивачка
звернулася до Шосткинського міськрайсуду
з зазначеним позовом .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
з 23
грудня 1986 року по 13 травня
1987 року її чоловік ОСОБА_2приймав участь у ліквідації наслідків аварії н Чорнобильської АЄС і отримав
високу дозу опромінюванню (14,0.рентгена.). Внаслідок цього він захворів, був визнаний інвалідом ІІІ групи і
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. На його утримання знаходилася їхня дочка яка навчалася на другому курсі
Глухівського державного педагогічного університету. Після його смерті вона дізналася, що вони мають
право на отримання компенсації як сім'я, яка втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. З заявою про отримання компенсації вона звернулася до Управління праці та соціального захисту
населення Шосткинської районної державної
адміністрації, але вони виплатили їй
вказану компенсацію у розмірі 379грн 30 коп. Такі дії УПСЗН Шосткинської районної
державної адміністрації вважає неправомірними і просить визнати такі їх дії
протиправними, зобов'язати їх нарахувати і виплатити їй одноразову компенсацію для сімей, які
втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою у сумі 27220 грн, 70 коп. та стягнути з них завдану
їй моральну шкоду в сумі 3000 грн.

У судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги підтримала повністю.

ОСОБА_3., залучена до участі у справі в
якості третьої особи, вважає, що вказані
позовні вимоги підлягають задоволенню так як вони є сім'єю яка втратила
годувальника, а виплачена одноразова компенсація їхній сім'ї за втрату годувальника є замалою
і її не вистачить навіть на пам'ятник померлому, а це не є законним.

Представники відповідача у
судовому засіданні позов не визнали, та пояснили, що вони є розпорядниками
бюджетних коштів і діють відповідно до Бюджетного кодексу України згідно якого
будь які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за
наявності бюджетного призначення. На момент смерті чоловіка позивачки розмір одноразової компенсації сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою було
визначено постановою КМ України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і становить 379 грн 30 коп., тому
вони керуючись даною постановою, так як згідно
із ст. 63 Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, виплатили позивачці
зазначену суму одноразової компенсації.

Суд заслухавши пояснення
сторін, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні
факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачка по справі є дружиною (а.с.
4) померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. (а.с. 6). ОСОБА_2 був особою віднесеною до
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і смерть його
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
(а.с. 7,8,13,53, 70-81). Від шлюбу ОСОБА_2 мав дочку ОСОБА_3. 1986 р.н.
(а.с.5), яка навчається у Глухівському державному педагогічному
університеті(а.с. 10,59) і була на його утриманні. На день смерті вони всі
проживали разом (а.с. 11).

Згідно ст. 48. ЗУ України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою,
виплачується розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності
чи втрати годувальника.

Згідно ст. 83. Закон України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік" з 1 квітня 2005 року мінімальна
заробітна плата встановлено у сумі 290
гривень на місяць.

Суд не може погодитися з доводами
позивачки, що виплата вказаної одноразової
компенсації здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент виплати компенсації, так
як згідно ст.. 48. ЗУ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплата одноразової компенсації здійснюється з мінімальної заробітної плати,
яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника. З
мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент виплати визначається лише виплата щорічної допомоги на
оздоровлення.

Таким чином одноразова компенсація
позивачці, як сім'ї яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською катастрофою підлягає виплаті у сумі 17 20 грн 70 коп.
(60 х 290 = 17 400, 17 400 грн -
379 грн 30 коп. = 17020, 7 грн ).

Суд
також не може погодитися з доводами і відповідача, що при визначенні суми
компенсації слід керуватися Постановою
Кабінету Міністрів України
від 26.07.96 N 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з наступних
підстав.

Відповідно
до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх
посадові особи зобов"язані діяти
лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією
та законами України.

Відповідно до положень ст.113
Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України, актами Президента України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає,
що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 26.07.96 N 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не передбачає умови, розміри та порядок виплат одноразової компенсації сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою,
тому посилання відповідачів на вказану постанову безпідставні.

Крім того, Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу і при вирішенні даного питання
слід керуватися вимогами статті
48 вказаного Закону, який
передбачає право позивача на одноразову компенсацію сім'ям,
які втратили годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою
в розмірі 60 мінімальних заробітних
плат.

Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в
подальшому будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням
розміру мінімальної плати на момент смерті годувальника

Така і позиція Вищого
адміністративного суду України яка викладена в Довідці за результатами вивчення
та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України
в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 01.01.2007 року.

В якій
зазначено, що при такому нарахуванні
слід виходити лише з вимог Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і слід
виплачувати її у розмірах, визначених
статтею 48 вказаного Закону так
як постанова Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є підзаконним
нормативно-правовим актом, а у разі виникнення колізії між її нормами та
нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягають
положення останнього.

Таким чином вказані доводи УПСЗН
Шосткинської районної державної адміністрації є безпідставними.

Суд не може погодитися з доводами
відповідача про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного
позову, так як з дня, коли позивачка дізналася про порушення її прав, тобто з
дня виплати одноразової компенсації відповідачці у сумі 379 грн. 30
коп., з якою вона не згодна, і до дня її звернення до суду, за захистом
своїх прав, не сплинув встановлений
ст. 99 КАС України річний строк для звернення до адміністративного суду з позовом, а тому
наполягання відповідачів про відмову в
задоволенні позову з цих підстав є безпідставними.

Вирішуючи
питання про стягнення моральної шкоди з відповідача суд приходить до наступного. У судовому
засіданні позивачка пояснила, що несвоєчасна виплата їй одноразової компенсації
потяли за собою душевне хвилювання. Їі
дочка хворіє з 1998 року і потребує медичної допомоги, та оздоровлення у
відповідних закладах, але не може її отримати через брак коштів, тому просять
суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн. Ніяких доказів на
підтвердження своїх вимог, по стягненню
моральної шкоди, вона надати не може і хвороба
її дочки не пов'язана з
недовиплатою їй одноразової компенсації.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року зі змінами і доповненнями від
25 травня 2001 року №5 згідно якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат
та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності
та справедливості.

Враховуючи зазначене суд вважає,
що сам факт стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги поновлює
права позивачки і тому стягувати додатково суму моральної шкоди не
має підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.
7,11, 159-163 КАС України, ст. 48. ЗУ
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 83. Закон України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", ст. 99 КАС України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року зі змінами і доповненнями від
25 травня 2001 року №5, Конституцією
України.

П О СТ А Н О В И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської районної
державної адміністрації про визнання їх дій
протиправними та зобов'язання їх виплатити одноразову компенсацію та
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати дії УПСЗН Шосткинської
районної державної адміністрації, щодо виплати
ОСОБА_1 одноразової компенсації як сім'ї, яка втратила годувальника
смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, протиправними.

Зобов'язати УПСЗН Шосткинської
районної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману
одноразову компенсацію для сімей, які втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у сумі 17 020, 7 грн .

Звільнити позивача від сплати
судового збору.

Постанова
може бути оскаржене до Адміністративного апеляційного суду Харківської області
через Шосткинський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10 денного строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у 20 денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя
Шосткинського міськрайонного суду О.П. Євдокімова.