Справа № 22а-586/2007
Суддя: Мурлигіна О.Я.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-
586/07 Головуючий
першої інстанції: Костюченко Г.С.
Категорія: 39 Суддя-доповідач
апеляційного суду: Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2007
року колегія суддів
судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючої: Славгородської Н.П.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Базовкіної Т.М.,

при секретарі
судового засідання: Танцуріній С.М.,

представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_2 до військової частини А - 4465 (далі в/ч А-4465) про
визнання дій щодо продовольчого забезпечення противправними та стягнення
компенсації замість продовольчого пайка,

Встановила:

У жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до в/ч
А-4465 про визнання дій щодо продовольчого забезпечення противправними та
стягнення компенсації замість продовольчого пайка.

Він вказував, що
проходить військову службу в цій військової частині на посаді заступника
командира батальйону з гуманітарних питань. За період з 11 березня 2000 року по
11 жовтня 2006 року йому не надається продовольче забезпечення у вигляді продовольчого
набору для видачі на руки.

Посилаючись на
викладене він просив визнати такі дії протиправними та стягнути з відповідача
на його користь 12324 грн. компенсації замість продовольчого пайка за вказаний
час.

Постановою
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду нормам права,
регулюючим продовольче забезпечення військовослужбовців, і просить постанову
суду скасувати й ухвалити нову про задоволення позову.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали
справи, колегія судців дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що позивач з 1992 року проходив службу у Збройних Силах України на
різних посадах, в тому числі з 11 серпня 1998 року по 23 червня 2001 року був
слухачем оперативно - тактичного рівня у Військовому гуманітарному інституті
Національної академії оборони України, з 23 червня 2001 року по 12 вересня 2002
року займав посаду заступника командира батальйону з виховної роботи в/ч А-3571 в м.
Одеса, з 12 вересня 2002 року по 24 лютого 2005 року займав посаду заступника
начальника вузла з виховної роботи в/ч
А 03714 м. Одеси, а з 24 лютого 2005 року посаду заступника командиру
батальйону з гуманітарних питань батальйону аеродромно - технічного
забезпечення в/ч А 4465
м. Миколаєва (а.с. 7).

2

Відповідно до
положень Закону України від 17 лютого 2000 р. № 1459 „Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів", яким зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них.

За такого суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2

Його посилання в
апеляційній скарзі на порушення судом ст. 16 Закону України "Про Збройні
Сили України" необґрунтовані.

Так, ст. 16
Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено одержання
військовослужбовцями за рахунок держави продовольчого забезпечення, однак у
розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і з врахуванням
характеру та умов службової діяльності, і не передбачено одержання замість
продовольчого забезпечення грошової компенсації.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426 "Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових
формувань" скасовано дію постанови від 12 березня 1996 р., в якій було
встановлено норму № 7 продовольчого забезпечення офіцерів. Послідуючими
постановами Кабінету Міністрів України норма продовольчого забезпечення
категорії військовослужбовців, до якої відноситься позивач, не передбачалась. В
зв'язку з чим грошові кошти на ці витрати Державними бюджетами України
(2001-2005 років) також не передбачалися.

Виходячи з
викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.
ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду
Миколаївської області від 21 лютого 2007 року - без змін.

Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду протягом
одного місяця.