Справа № 2-а-1969/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1969/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня
2008 року 16 год.
15 хв. м.
Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий - Шевчук С.М. та
суддів Боймиструка
С.В., Юрчука М.І., за участю секретаря судового засідання Василевич І.І. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідачів: Управління праці та соціального захисту населення
Рівненського міськвиконкому - представник Липко Д.В. (копія довіреності в
матеріалах справи);

Міністерства
фінансів України - представник не з'явився;

Державного
казначейства України - представник не з'явився;

Міністерства
праці та соціальної політики України - представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського
міськвиконкому, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України

про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в
сумі 6594,00 грн., суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Рівненського міськвиконкому, Кабінету Міністрів України про стягнення суми
недоплаченої одноразової щорічної допомоги за останні 3 роки, яка становить
6594,00 грн.

В
судовому засіданні позивач надав пояснення, які повністю співпадають з
позицією, яка викладена в позовній заяві. Уточнив перелік відповідачів та
позовні вимоги до кожного з них, а зокрема вказав, що позовні вимоги заявляє до
Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства
праці та соціальної політики України та просить стягнути з відповідачів
недоплачену позивачу, як інваліду війни 3 групи, щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня в сумі 6594,00 грн.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в судовому засіданні наддав
пояснення, які повністю
співпадають з позицією, яка викладена в запереченнях на позовну заяву.

Від
відповідача 2 - Міністерства фінансів України - надійшли письмові заперечення
на позов, в яких відповідач посилається на ст. 95 Конституції України, ч.2 ст.
4 Бюджетного кодексу України. Вказує, що ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” встановлено, що виплату щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального
захисту населення. В Державному бюджеті України на 2008 рік не передбачено
видатків на виконання рішень судів про стягнення такої допомоги понад розміри,
встановлені законами України про Державний бюджет України на попередні роки.
Зазначає, що Міністерство фінансів України не здійснює виплат щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня, тому позовні вимоги до Мінфіну не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства. Відповідач 2 наполягає на застосуванні наслідків,
передбачених ст. 100 КАС України (відмовити у задоволенні позову через
пропущення строку звернення до адміністративного суду). Просить у задоволенні
позову відмовити, справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідачі
3 і 4 заперечень на позов не подали, у судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, не
надавали суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу
без участі представників відповідачів 3 і 4 на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Судом
досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Заслухавши
у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача 1,
розглянувши заперечення відповідача 2, дослідивши подані суду письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Суд
виходив з такого.

ОСОБА_1є
інвалідом війни ІІІ групи, доказом чого є посвідчення серії Б № НОМЕР_1від 14
лютого 2003 року (а.с.4).

Відповідно
до ст.13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова
грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Разом з
тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої
допомоги чинним законодавством не врегульовано.

Так,
мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок
- 20 років страхового стажу), у даному випадку застосовуватися не може,
оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного Закону, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Питання
щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на яких поширюється
чинність Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” вирішується в такому
порядку.

Згідно з ч.2 ст.95
Конституції України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону
про Державний бюджет України.

Статтею
34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” встановлено, що у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється інвалідам
війни ІІІ групи у розмірі 270 гривень.

Статтею 30 Закону України “Про державний бюджет України на
2006 рік” встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється інвалідам війни ІІІ групи у розмірі 270
гривень. Пунктом 18 ст.77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006
рік” зупинено на 2006 рік дію частини 5 ст.13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру
виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Статтею 29 Закону України “Про державний бюджет України на
2007 рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" інвалідам війни ІІІ групи здійснюється у розмірі 300
гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007
рік” зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.13 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від
09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний
бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення
Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей
законів про державний бюджет на 2007
рік, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року.

На момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в
2007 році була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік,
яка передбачала допомогу в розмірі 300 грн.

Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007
не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року.

Законодавчим органом не було внесено
змін до Законів України про державний бюджет на відповідний рік, що стосуються
збільшення розміру видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до
Дня Перемоги для ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними
положень відповідних статей законів про державний бюджет на 2007 рік. Верховною
Радою України не було виділено додатових коштів розпоряднику (Мінпраці) для
виплати інвалідам війни ІІІ групи щорічної разової грошової допомоги в розмірі
семи мінімальних пенсій за віком.

Відповідачі здійснюють видатки та платежі тільки в межах
відповідних бюджетних асигнувань, встановлених на поточний рік відповідним
Законом про державний бюджет. Розпорядник
бюджетних коштів (Мінпраці) та інші відповідачі не наділені повноваженнями щодо
внесення змін до Закону про державний бюджет щодо визначення додаткових
бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо самостійного
розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в ньому.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту
населення Рівненського міськвиконкому від 01.02.2008 року № 152 (а.с.7), у
2005-2007 роках позивач отримав щорічну разову грошову допомогу в розмірах,
передбачених Законами України про державний бюджет на відповідний рік: в 2005
році - 270 грн., в 2006 році - 270 гривень, в 2007 році - 300 гривень.

Оскільки
позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законами
України про держаний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в
розмірі семи мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було
передбачено, то дії відповідачів відповідають приписам закону, яким визначено
видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його
територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина
відповідачів щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, відсутня.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року №
367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам
війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України
щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти,
необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

Так само заслуговує на увагу і та обставина, що
відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
встановлено, що Міністерство фінансів і
Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів
Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх
місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Відповідачі не мають повноважень на самостійне визначення
розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2
ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідними статтями законів України
про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової
грошової допомоги до Дня Перемоги інвалідам війни, встановлювалися виходячи з обсягу видатків,
виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету України на
відповідні роки. Відповідачі забезпечували виплату щорічної
разової грошової допомоги позивачу у розмірах, визначених Верховною Радою
України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік.

Позивач заявляє позовні вимоги за 2005-2007 роки.
Відповідач 2- Міністерство фінансів України наполягає на застосуванні
наслідків, передбачених ст. 100 КАС України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог Осадчого О.Р. слід відмовити повністю.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.
Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:
С.М.Шевчук

Судді:
С.В.Боймиструк

М.І.Юрчук

Повний
текст постанови складено 20.06.2008 року.

Постанова
не набрала законної сили.

Головуючий суддя:
С.М.Шевчук