Справа № 22-а-6637/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

інстанції - Прокопчук Г.М.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2008 року справа №
22-а-6637/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.П., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги

ОСОБА_1 та Калінінського управління праці
та соціального захисту населення Горлівської міської ради

на постанову

Калінінського районного суду м. Горлівки

від

18 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-4/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради

про

визнання бездіяльності незаконною та
стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Постановою Калінінського районного суду м.
Горлівки від 18.04.2008 року позов ОСОБА_1 до
Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради про нарахування та сплату недоплаченої грошової допомоги інваліду
війни 2 групи до 5 травня за 2004-2006 роки було задоволено частково. Стягнуто
з відповідача на користь позивачів заборгованість за зазначеним видом грошової
допомоги за 2004 рік. В частині позову відносно 2005 та 2006 років -
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, апелянт зауважував, що позивачі пропустили строк звернення до
суду з адміністративним позовом. За відсутності поважності причин такого
пропуску суд першої інстанції не застосував положення ч.1 ст. 100 КАС України
за 2004 рік та не відмовив у позові за 2004 рік з цих підстав, хоча на цьому
наполягав відповідач.

Позивач також подав апеляційну скаргу, якою просить
позовні вимоги задовольнити повністю.

Особи, які беруть участь в справі, до
апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою, апеляційну скаргу
відповідача обґрунтованою частково, а судове рішення таким, що підлягає
скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи в
апеляційній інстанції встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є ветераном - інвалідом війни
2 групи, і у відповідності до ч.5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної
грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України провадження
в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

КАС України набув чинності з 01.09.2005 року.
Позивач звернувся з теперішнім позовом до суду 02.01.2008 року, тобто більш ніж
через рік після набрання чинності процесуальним Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач щорічно отримував
грошову допомогу до 9 травня, яка йому виплачувалася до 5 травня поточного
року, тобто з виплачених сум він повинен був дізнатися, що, на його думку, його
право на отримання цих сум в більшому розмірі, порушено.

Далі, юридична необізнаність позивача не може
бути визнана поважною причиною для поновлення йому строку звернення до суду.

Закони та інші нормативно-правові акти є
доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини
про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої
людини.

Більш того, ч.4 ст. 17-1 Закону № 3551
передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня,
мають право звернутися за нею та
отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата
допомоги. Таких заяв позивача до відповідача за 2004-2006 роки не надано.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачами
пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення
грошової допомоги за 2004-2006 роки і поважних причин пропуску строку звернення
до адміністративного суду не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін, а відповідачі в даному випадку на цьому наполягають. Тому пропуск
такого строку є підставою для відмови в позові за 2004-2006 роки.

Суд першої інстанції помилково вважав можливим
застосовувати до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем
положення ст. 268 ЦК України.

Зазначеною нормою ЦК України встановлено, що позовна
давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженнями здоров'я або смертю.

Посилання суду першої інстанції на положення
п.3 ч.1 ст. 268 Цивільного Кодексу України є необґрунтованими, оскільки
Цивільний Кодекс України, зокрема §2 Глави 82, не регулює спірних
правовідносин, в тому числі з огляду на положення ч.1 ст. 1195, ст. 1 ЦК
України.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність
застосовувати передбачений процесуальним законом річний термін, а тому вважає
необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання дій Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради неправомірними та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня за 2004-2006 роки.

Відтак апеляційна скарга позивача задоволенню
не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в
частині задоволення позову, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в
цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1,3 ч.1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради - задовольнити.

Скасувати постанову Калінінського районного суду м. Горлівки від 18 квітня 2008 року по справі № 2-а-4/08 за позовом ОСОБА_1 до Калінінського управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та стягнення недоплаченої
щорічної разової допомоги в частині задоволення позову за 2004 рік.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Калініського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради «про визнання бездіяльності незаконною та стягнення
недоплаченої щорічної разової допомоги» за 2004 рік в сумі 517 грн.15
коп.

В решті постанову
Калінінського районного суду м. Горлівки від 18 квітня 2008 року по
справі № 2-а-4/08 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: