Справа № 22а-278/2008
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-278/08 Головуючий
суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 48 інстанції
№
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого
судді - Проценко О.А. (доповідач)

суддів - Коршун А.О., Туркіна Л.П..

при
секретарі - Піцик Р.В.,

за участі представників:

прокурор - Барчук
А.Б. (посвідчення № 173),

відповідача - Лазуренко К.О. (дов. № 4/11-68 від
12.02.08р.).

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора

на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2007р. в адміністративній справі №
А41/196-07

за позовом Дніпропетровського міжрайонного
природоохоронного прокурора в інтересах держави
в особі Управління з контролю за використанням та охоронною земель у
Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
(на стороні відповідача) - громадянина ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення сесії IV скликання Дніпропетровської міської ради №244/31 від 30.11.05р.,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007р. до господарського суду Дніпропетровської області звернувся
Дніпропетровський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в
особі Управління з контролю за використанням та охоронною земель у
Дніпропетровській області про визнання недійсним рішення сесії IV скликання
Дніпропетровської міської ради №244/31 від 30.11.05р. «Про передачу гр.
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в оренду по фактичному розміщенню
житлового будинку» в частині надання
гр. ОСОБА_1 прилеглої прибудинкової території житлових будинків АДРЕСА_1,
площею 0,0423 га.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що в ході
перевірки Дніпропетровською природоохоронною прокуратурою дотримання вимог
земельного законодавства при користуванні
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 в м.Дніпропетровська, якою встановлено, що 30.11.2005р. сесією IV скликання Дніпропетровської міської ради прийнято рішення
№ 244/31 від 30.11.2005р. «Про передачу гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в оренду по фактичному
розміщенню житлового будинку». За висновками прокурора
вказане рішення прийнято з порушенням чинного законодавства і підлягає
скасуванню, оскільки, фактична площа земельної ділянки, переданої в оренду гр.
ОСОБА_1 площею 0,0423 га, є прилеглою прибудинковою територією житлових
будинків по АДРЕСА_1. Тобто в порушення ст. 18 Закону України «Про планування і
забудову території» при здійснені такого планування на місцевому рівні
відповідачем не враховані

громадські та приватні інтереси.

Розглянувши справу, господарський суд Дніпропетровської області постановою
від 25.06.07р. в задоволенні позову відмовив з посиланням на недоведеність
позовних вимог.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції,
Дніпропетровський міжрайонний природоохоронний
прокурор оскаржує дану постанову в апеляційному порядку, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, визнати недійсним рішення сесії IV скликання
Дніпропетровської міської ради №244/31 від ЗО. 11.05р. «Про передачу гр.
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в оренду по фактичному розміщенню
житлового будинку» в частині надання гр. ОСОБА_1 прилеглої прибудинкової території житлових будинків АДРЕСА_1,
площею 0,0423 га.

В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що при вирішенні спору
судом неповно з'ясовані обставин справи та невірно застосовані норми процесуального
та матеріального права. Зокрема, апелянт звертає увагу, що згідно зі ст.4
Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із основних принципів
місцевого самоврядування в Україні є поєднання місцевих і державних інтересів.
Разом з тим прокурор вказує, що при прийнятті рішення не були враховані
громадські інтереси мешканців будинків АДРЕСА_3 щодо можливого погіршення умов мешканців у цих будинках у разі
будівництва паркінгу на прилеглій території прибудинковій території по
вул. Мечникова в м. Дніпропетровську, що призводить до чисельних колективних
скарг громадян. Апелянт зазначає, що Дніпропетровська міська рада при прийнятті
рішення №244/31 від 30.01.2005р. перевищила повноваження, передбачені ст. 18
Закону України «Про планування і забудову території», що суперечить ст. 19
Конституції України.

Відповідач не надавав письмові заперечення на апеляційну
скаргу, проте в судовому засіданні, під час розгляду апеляційної скарги,
заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції від 25.06.2007 року вважає законним, обґрунтованим, а
відтак, просив залишити його без мін.

Перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи 30.11.2005р. сесією IV скликання Дніпропетровської міської ради прийнято
рішення № 244/31 від 30.11.2005р. «Про передачу гр.ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в оренду по фактичному
розміщенню житлового будинку», яким зазначеній особі передано в оренду строком
на три роки земельну ділянку, площею 0,0923 га (кадастровий номер
:02:414:0079) за рахунок земель, не переданих у власність або
користування.

Під-час перевірки прокуратурою встановлено, що із
0,0923га землі, переданих в оренду третій особі, 0,05га під житловим будинком ОСОБА_1, а решта - 0,0423га є прилеглою
прибудинковою територією житлових будинків
по АДРЕСА_1 що на думку апелянта, є
порушенням ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.18 Закону
України «Про планування і забудову території».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із
основних принципів місцевого самоврядування в Україні є поєднання місцевих та
державних інтересів. За приписами ст.18
Закону України «Про планування і забудову території» при здійсненні планування
і забудови територій на місцевому рівні врахування громадських інтересів
полягає у визначенні потреби територіальної громади в територіях, необхідних
для розташування, утримання об'єктів житлово-господарського господарства,
соціального інженерно-транспортної інфраструктури, вирішення інших завдань
забезпечення сталого розвитку населеного пункту. Для врахування громадських та
приватних інтересів виконавчі органи міських рад в межах своїх повноважень на основі містобудівної документації встановлюють
режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних
потреб, а також здійснюють контроль за забудовою населених пунктів.

Апелянт наполягає на тому, що спірне рішення прийнято
відповідачем з перевищенням своїх повноважень; що частина
земельної ділянки, переданої в оренду гр.ОСОБА_1 площею 0,0423га є прилеглою
прибудинковою територією житлових будинків по АДРЕСА_1 і відповідачем при
винесенні спірного рішення не були враховані інтереси мешканців будинків
АДРЕСА_3

За нормами ст.71 Кодексу Адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Згідно зі ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету

доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони
мають право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Разом з тим, ані позивачем, ані прокурором не надано
належних доказів на підтвердження обставин,
на які зроблено посилання у позові. Суду не надано документів на підтвердження
того, що частина земельної ділянки, яка надана в оренду гр.ОСОБА_1, є прилеглою
при будинковою територією житлових будинків по АДРЕСА_3. Отже, колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні
вимоги не підтверджені відповідними доказами, Дніпропетровський міжрайонний
природоохоронний прокурор до апеляційної скарги також не надав відповідних
доказів.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували
висновки суду першої інстанції. Суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі Управління з контролю за використанням та
охоронною земель у Дніпропетровській області на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2007р. в адміністративній справі № А
41/196-07 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2007р. у
справі № А41/196-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254
КАС України і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом місяця до Вищого адміністративного суду України у
відповідності до ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А.Проценко

Судді: А.О. Коршун

Л.П. Туркіна

Підписано 10.06.2008р.