Справа № К-30561/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Мироненка О. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1до Департаменту державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, касаційне
провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 22 серпня 2006 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А:

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернувся до Голосіївського районного суду м.
Києва з позовом до Департаменту державної автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України про визнання протиправними дій щодо розгляду його
заяви від 06.10.05 про здійснення контролю за паркуванням автотранспорту в
дворі будинку АДРЕСА_1

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2006 року,
в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від
16 травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2006
року ОСОБА_1. ставить питання про скасування судових рішень в зв'язку з
неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та
направлення справи на новий судовий розгляд.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на те, що
ухвалюючи рішення, суди не розглянули його позовну вимогу щодо визнання дій
ДДАІ по розгляду його заяви від 06.10.05 неправомірними. Порушення норм
матеріального права полягає в тому, що суди обох інстанцій вимогу його позовної
заяви про визнання дій ДДАІ по розгляду його заяви від 06.10.05 неправомірними
зобов'язані були вирішувати на підставі Закону України «Про звернення
громадян», а вимогу про зобов'язання ДДАІ вчинити дії за його заявою - на
підставі рішення Київської міської ради від 26.09.02 № 47/207, Закону України
«Про дорожній рух» та прийнятих відповідно до цього Закону Правил дорожнього
руху, а не посилатись на ті нормативно-правові акти, які не регулюють відносини
в галузі паркування.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 14.04.97 № 341 «Про положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх справ України» основними завданнями ДАІ є
реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо з забезпечення
безпеки дорожнього руху, організація контролю за додержанням законів, інших нормативних
актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від
шкідливого впливу автомототранспортних засобів, удосконалення регулювання
дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності
використання транспортних засобів, виявлення та припинення фактів порушення
безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх
вчиненню, здійснення контролю за дотриманням правил утримання автомобільних
доріг, вулиць, залізничних переїздів та правил користування ними.

Відмовляючи в задоволенні позову
суди обґрунтовано виходили з того, що контроль за стоянками транспортних
засобів поза межами автомобільних доріг і вулиць, в тому числі у дворах жилих
будинків, в компетенцію відповідача не входить.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що вимоги позивача є
безпідставними, оскільки не ґрунтуються на чинному законодавстві, а дії
відповідача не порушують його права, свободи і законні інтереси.

Доводи касаційної скарги не беруться до уваги колегією суддів, оскільки
вони не ґрунтуються на чинному законодавстві України та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
22 серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

О.
В. Мироненко