Справа № к-2999/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Чечельницькому
районі Вінницької області на рішення Чечельницького районного суду Вінницької
області від 28 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області
від 25 квітня 2005 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
Управління Пенсійного фонду України в Чечельницькому районі Вінницької області
щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, -

встановила:

В лютому 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду в порядку Глави 31-А ЦПК України 1963 року зі скаргою на
рішення Управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі.

Зазначав, що він працював на Чечельницькому
цукровому заводі ковалем ручного кування і загальний стаж роботи на цій посаді,
що дає право на пільгову пенсію відповідно до Списку №1, становить 12 років.
Стаж роботи чітко відображено в його трудовій книжці.

Але Управлінням Пенсійного фонду
України у Чечельницькому районі (далі - УПФ України у Чечельницькому районі,
суб'єкт оскарження) листом від 31.01.2005 року йому було відмовлено в
призначенні пільгової пенсії, з посиланням на відсутність уточнюючої довідки
про характер роботи (робота протягом повного робочого дня), виписки з наказу
про проведення атестації робочих місць, а підприємство на якому він працював -
ліквідоване.

Скаржник вважав вказану відмову в
призначенні йому пільгової пенсії незаконною та просив суд визнати таке рішення
суб'єкта оскарження неправомірним, зобов'язавши того призначити пільгову
пенсію.

Рішенням Чечельницького районного
суду Вінницької області від 28 лютого 2005 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2005 року, скаргу ОСОБА_1
було задоволено та визнано неправомірними дії суб'єкта оскарження. Зобов'язано
комісію по призначенню і виплаті пенсій УПФ України в Чечельницькому районі
призначити скаржнику пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, УПФ
України в Чечельницькому районі звернулося до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права, просило вказані судові рішення
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Листом Верховного Суду України від
01.12.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Перевіривши правильність
застосування судами норм матеріального й процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13
Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка регулює питання
призначення пенсії за віком на пільгових умовах, право на такий вид пенсії
мають незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих
місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

На підтвердження пільгового стажу
позивач надав трудову книжку із записами про посаду, період роботи на ній та
місце роботи, з якої судом першої інстанції було встановлено, що скаржник
відпрацював ковалем ручного кування на Чечельницькому цукровому заводі 11 років
10 місяців 16 днів.

Вимоги суб'єкта владних повноважень
про надання уточнюючої довідки про пільговий стаж суперечать положенням статті
62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де зазначено, що
основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу
підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 12.08.1993 р. за №637 передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі коли документи про трудовий
стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З огляду на обставини встановлені в
судовому засіданні та приведені вимоги законодавства, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, і з цим вірно погодилась колегія суддів
апеляційного суду, про те, що на час звернення до територіального органу
Пенсійного фонду України скаржник набув право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах й правомірно зобов'язав суб'єкта владних повноважень
призначити йому такий вид пенсії, оскільки вказані обставини підтверджуються
копіями трудової книжки ОСОБА_1, наказу №92 по ВАТ "Чечельницький цукровий
завод" від 17.11.1998 р. про затвердження атестації робочих місць та
показами свідків ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі
обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суди
першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення, що відповідають вимогам
закону. Висновки судів достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не
спростовують та зводяться до
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 86 КАС
України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи
судами правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Чечельницькому районі Вінницької області - залишити без задоволення, а рішення
Чечельницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2005 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: