Справа № 22-а-1767/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа
№22-а-1767/08 Головуючий 1 інстанції: Разумова І.Є.
Категорія: 49 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
квітня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційними скаргами Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради та ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного
суду Сумської області 26 листопада 2007 року по справі №2а-147/2007

за позивом ОСОБА_1

до Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради

Міністерства праці та
соціальної політики України

Державного казначейства
України

Міністерства фінансів
України

3 особа: Конотопське
управління Державного казначейства Головного управління державного казначейства
України у Сумській області

про стягнення недоплаченої
одноразової щорічної допомоги як
учаснику бойових дій в розмірі 3600
грн. 25 коп.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом до Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради, Міністерства
праці та соціальної політики України,Державного казначейства України,
Міністерства фінансів України, 3 особа: Конотопське управління Державного
казначейства України в Сумській області, в якому просив суд стягнути з відповідача - Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради на його користь суму недоплаченої у
2002-2006 роках разової щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій у розмірі 3600 грн. 25 коп.
та зобов'язати Міністерство праці та соціальної політики України, Державне казначейство України,
Міністерство фінансів України перерахувати кошти на вказані виплати.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Конотопського міського
управління праці та соціального захисту населення проти позову заперечував та
пояснював, що відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків. Законом "Про державний бюджет України на
2002 рік" передбачена виплата щорічної разової грошової допомоги відповідно
до Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 80 грн., Законом України
"Про Державний бюджет України на
2003 рік" встановлено виплату допомоги в 2003 році в розмірі 90 грн.,
ст.44 Закону України "Про
державний бюджет України на 2004 рік" - в розмірі 120 грн., ст.30 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" - в розмірі
250 грн., ст. 30 Закону України"Про Державний бюджет України на 2006 рік"- в розмірі 250 грн.
Інших видатків для виплати щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових
дій не передбачено, позивачу проводилися виплати відповідно до Закону України
"Про державний бюджет" на
відповідний рік.

Міністерство праці та соціальної
політики України в судове засідання в суді першої інстанції не з'явилося.

Міністерство фінансів
України та Державне казначейство України в судове засідання не з'явилися,
надали заяви про розгляд справи без участі їх представників, проти позовних
вимог заперечували, посилаючись на те, що виплата щорічної разової
грошової допомоги для учасників бойових дій потребує фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України. Головним розпорядником коштів для виплати разової допомоги, передбаченої Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є
Міністерство праці та соціальної політики України. Враховуючи те, що Законами
України "Про Державний бюджет
України" на 2002-2006 роки встановлені абсолютні розміри виплат учасникам
бойових дій, передбачених Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", і
позивач отримав зазначені виплати, прохали в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Конотопське
управління Державного казначейства Головного управління державного казначейства
України у Сумській області надало суду заяву про розгляд справи без участі її представника, при
вирішенні спору покладалося на розсуд суду.

Постановою Конотопського
міськрайонного суду від 26 листопада 2007 року позовні вимоги задоволені
частково. Стягнуто з Конотопського міського управління праці та соціального
захисту населення на користь ОСОБА_1 суму
недоплаченої щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2006 рік в розмірі
1545 грн. Зобов'язано Міністерство праці та
соціальної політики України, Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України перерахувати кошти в розмірі 1545 грн. на вказану виплату.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог про
стягнення суми недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за період 2002
- 2005 років, у зв'язку із пропущенням строку звернення до адміністративного
суду.

Конотопське
міське управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради не погодившись із постановою суду
першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в
позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги представник Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
Конотопської міської ради посилається на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а
саме: ст.12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ”, Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із
пропущенням строків їх виплати».

Позивач, також не погодившись із
постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
саме: ст.ст. 1,3,8,19,22 Конституції України , ст. ст .1,2,12,17-1,22 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту ”, ст.ст. 2, 6-12, 17, 99, 100, 184-187
,195-198 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржену
постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю.

Колегія
суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має
право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни
- учасників бойових дій

В 2005 році позивачу виплачено 250
грн. разової грошової допомоги, про що в
судовому засіданні суду першої інстанції пояснили обидві сторони.

З довідки
Конотопського відділення Ощадбанку №246 судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 була виплачена разова грошова допомога за 2002 рік в розмірі 80 грн., за 2003
рік - 90 грн., за 2004 рік - 120 грн., 2006рік-250 грн.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги за 2002-2005 роки, суд першої інстанції, виходив з пропущення
позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк
звернення до адміністративного суду.

Згідно з
ч. 1 зазначеної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2
зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія
суддів, вважає, що строк звернення до адміністративного суду з позовом по
справі повинен рахуватися з 01.12.2004 року, тобто з моменту прийняття
Конституційним судом України рішення по справі №20-рп2004, відповідно до якого
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, зокрема
ст..44, якою встановлено розмір виплати у 2004 році разової грошової допомоги
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Саме з цього часу особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

З матеріалів справи вбачається, що
позов було подано до адміністративного суду 26.02.2007 року, тобто з пропуском
строку, встановленого ст..99 КАС України.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягав на відмові в задоволенні
позову з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду,
встановленою ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким
чином, виходячи з наведеного, колегія суддів, вважає, що при прийнятті судового
рішення у справі, в частині відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та
процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги позивача, з наведених вище підстав, висновків суду не
спростовують, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних
вимог, щодо стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік, суд виходив з того, що Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік” порушено права позивача щодо виплати йому
разової щорічної допомоги до 5 травня
у розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, що є звуженням змісту та обсягу прав позивача та
порушенням ст..22 Конституції України.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду, щодо задоволення зазначених позовних вимог,
виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАС
України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові
чи службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова
грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 18 статті 77 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік”
на 2006 рік зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які визначали
кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної
пенсії за віком.

При
цьому, статтею 30 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік”
встановлений встановлювався фіксований розмір виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”. Так, учасникам бойових дій встановлено розмір
разової грошової допомоги у розмірі 250 гривень.

Сторонами по справі не заперечувалося, що саме 250 гривень у 2006 році
було виплачено позивачу, як разову грошову допомогу до 5 травня.

Таким чином, на момент виплати зазначеної допомоги певні положення
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
які визначають розмір таких виплат не діяли, оскільки були зупинені Законом
України „Про державний бюджет на 2006 рік”, яким одночасно встановлено розмір
таких виплат на 2006 рік.

Враховуючи положення ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАСУ
України дії відповідачів по справі, не можуть бути визнані неправомірними,
оскільки вони здійснювали виплати на підставі діючого Закону України „Про
державний бюджет на 2006 рік” та не мали повноважень застосовувати зупинені
норми Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”.

Положення Закону України „Про державний бюджет на
2006 рік” рішенням Конституційного Суду України неконституційними не
визнавались.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення відповідачами по
справі прав позивача та ч.3 ст.22 Конституції України, оскільки відповідачі по
справі виконували норми законів діючих на момент здійснення виплат та своїми
діями не звужували права позивача щодо отримання ним разової грошової допомоги
до 5 травня у розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”.

Отже, колегія суддів вважає, що
при прийнятті рішення в частині задоволення позову, суд першої інстанції
помилково застосував норми Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, які не діяли на момент виникнення спірних
правовідносин та не застосував Закон України „Про державний бюджет на 2006
рік”, який підлягав застосуванню. Крім того, висновки суду щодо порушення
відповідачами прав позивача на отримання разової грошової допомоги до 5 травня
у розмірах, встановлених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” не ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи
та нормах права, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином,
апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої
інстанції в частині задоволення позову - скасуванню, з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.п. 1, 3 ст.198, ст. 200, п.п. 3, 4 ст.202, ч.2 ст. 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Конотопського міського управління праці та соціального
захисту населення Конотопської міської ради - задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26
листопада 2007 року по справі №2а-147/2007- в частині задоволення позову
-скасувати.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо стягнення з Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення на його користь суму недоплаченої щорічної грошової допомоги, як
учаснику бойових дій відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" за 2006 рік в розмірі 1545 грн та зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України перерахувати кошти в розмірі 1545 грн. на вказану виплату
- відмовити.

В іншій частині постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2007 року по справі
№2а-147/2007 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Н.В.Шевцова