Справа № 22А-561/2007
Суддя: Галущенко 0.І.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22А-561/2007р. Суддя 1-ї інстанції: Старжпнська О. Є.
Категорія- 41 Суддя-доповідач апеляційного іуду: Галущенко O. І.
УХВАЛА

11 квітня 2007 p. Судова
колегія судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючої: Вовненко Г. Ю.

суддів: Колосовського С.Ю.

Галущенка О. І.

при секретарі:
Фірсовій В.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника
відповідача - Барладяна М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 02. 02. 2007 р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до Новогригоріївського сільського голови, Новогригоріївської
сільської ради про визнання неправомірними та скасування розпоряджень
Новогригоріївського сільського голови та рішення сесії Новогригоріївської
сільської ради і поновлення на посаді секретаря сільської ради, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,

Встановила:

19. 12. 2006 р. ОСОБА_1 звернулася з
позовом до Новогригоріївського сільського голови, Новогригоріївської сільської
ради про визнання неправомірними та скасування розпоряджень Новогригоріївського
сільського голови № 24 від18. 04. 2006 p., № 42 від
18. 05. 2006 р. та рішення сесії Новогригоріївської сільської ради № 2 від 14.
04. 2006 р. і поновлення її на посаді секретаря сільської ради, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка
зазначала, що розпорядженням Новогригоріївського сільського голови № 24 від 18.
04. 2006 р. вона була незаконно звільнена з посади секретаря сільської ради у
зв'язку з закінченням депутатських повноважень, оскільки питання її звільнення
відноситься до виключної компетенції пленарного засідання відповідної сільської
ради.

Приймаючи рішення
№ 2 від 14. 04. 2006 р. про обрання секретарем ради ОСОБА_2, рада діяла також
незаконно, оскільки повинна була спочатку звільнити її з цієї посади, а потім
вирішити питання про обрання секретарем іншої особи з числа депутатів
новообраного складу ради.

Позивачка
вважала незаконним також і розпорядження № 42 від 18. 05. 2006 р. про
збереження за нею на протязі періоду працевлаштування середньої заробітної
плати, оскільки Законом України "Про службу в органах місцевого
самоврядування" здійснення таких виплат не передбачено.

Вимагаючи
визнання цих рішень незаконним та їх скасування, позивачка просила про її
поновлення на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

2

Постановою
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02. 02. 2007 р.
ухвалено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення як незаконного та ухвалення нового про
задоволення її вимог, посилаючись на необґрунтованість постанови суду.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка, являлась депутатом Новогригоріївської
сільської ради.

Рішенням цього
органу самоврядування від 05. 04. 2002 р. вона була обрана на посаду секретаря сільради.

Після обрання в
квітні 2006 р. нового складу депутатів сільради та відкриття першої сесії 14.
04. 2006 р. закінчились її депутатські повноваження.

Рішенням
новообраного складу ради № 2 від 14. 04. 2006 р. секретарем сільради була
обрана ОСОБА_2

Розпорядженням
від 18. 04. 2006 р. вона була звільнена з посади секретаря у зв'язку з
закінченням депутатських повноважень.

Зазначене
рішення було прийняте головою сільради, в той час, як відповідно до положень. 4
ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування"
від 21. 05. 1997 р. ( в ред.
від 21. 04. 2005 р. ) рішення про обрання та звільнення секретаря ради
приймається на пленарному засіданні ради.

Розпорядженням
голови сільради від № 42 від 18. 05. 2006 р. за нею збережена середня заробітна
плата на протязі періоду працевлаштування, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 33
Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11. 07. 2002
р.

Трудову книжку
із записом про підстави звільнення позивачка отримала 05. 06. 2006 р.

Суд повно та всебічно
з'ясував ці обставини, дав належну правову оцінку наданим доказам і дійшов
правильного висновку про те, що позивачка пропустила без поважних причин строк
звернення до суду, визначений ст..
233 КЗпП України, що має застосовуватися до цих правовідносин.

З врахуванням
цього висновку, який відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи,
судом ухвалена обґрунтована та законна постанова про відмову у задоволенні
позову.

Доводи
апеляційної скарги про те, що перебіг строку звернення до суду починається з
19. 10. 2006 р. не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються власноручним
підписом позивачки в особовій картці про те, що трудова книжка отримана нею 05.
06. 2006 р.

Той факт, що в
подальшому вона надала трудову книжку до виконкому сільської ради для контролю
за виплатою середнього заробітку на час працевлаштування, не дає підстав для
визначення іншої дати початку перебігу строку звернення до суду, оскільки
отримання трудової книжки чи ознайомлення з наказом про звільнення пов'язано
законодавцем з гарантіями забезпечення права на своєчасний судовий захист
порушеного права. І в цьому випадку слід виходити з того, що передавши
позивачці трудову книжку з записом про звільнення, роботодавець забезпечив її
право знати з часу передачі про факт та підстави звільнення і надав змогу
своєчасно звернутися до суду.

Посилання на
хворобу також не може бути враховано в якості поважних причин пропуску строку
звернення до суду, оскільки тимчасова непрацездатність в зв'язку з хворобою
мала місце за межами строку, передбаченого ст.. 233 КЗпП України.

Керуючись ст.
ст. 195, 198, 200, 206 КАС України, судова колегія

3

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 02. 02. 2007 р - без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього
часу, на протязі одного місяця може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.