Справа № 2-а-81/2008
Суддя: Демченко B.C.
Дата ухвалення: 2008-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а - 81/2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2008 року м.
Звенигородка

Звенигородський
районний суд Черкаської області

у складі:
головуючої судді Демченко В.С.

при
секретарі Северин О.П.

за участі: позивачки ОСОБА_1.

представника
відповідача Гаркавенко О.А.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородки адміністративну
справу провадження в якій відкрито за позовом
ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації
про стягнення допомоги на оздоровлення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1звернулася до суду з
позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської райдержадміністрації про стягнення щорічної допомоги
на оздоровлення за 2005 - 2007 роки в
сумі 5455 гривень. Позов обґрунтовується тим, що вона як постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід другої групи,
згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на
одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, який
визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення за 2005 -2007 роки, виплачена
УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації частково,
в розмірі 120 гривень на рік. Вважає, що розмір виплаченої їй щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за
2005 - 2007 роки не відповідає розміру
встановленому абзацом 2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник
УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації позов не визнала і в задоволенні
його просить відмовити, посилаючись на
те, що позивачу в 2005 - 2007 роках як постраждалій внаслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду другої групи правильно виплачена
щорічна допомога на оздоровлення
в порядку встановленому
постановами Кабінету Міністрів
України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року в розмірі 120 гривень на рік. Виплата проведена в межах виділених бюджетних коштів, тому підстав для
стягнення одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на
день виплати, немає.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких підстав:

Судом
встановлено, що

позивачка
є постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1),інвалід другої групи безстроково, захворювання пов'язано з дією ионізуючого
випромінювання та інших шкідливих
факторів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, групи інвалідності встановлена безстроково / а.с.4/;

на
момент звернення до суду УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації виплачено
позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення 26.12.2005 року в розмірі 120гривень;
13.07.2006 року - в розмірі 120 гривень, 26.06.2007 року - в розмірі 120
гривень - в порядку і розмірі встановленому постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року / а.с. 5 /.

Оскільки
розмір щорічної грошової допомоги на
оздоровлення встановлений постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року суперечить вимогам абз.2 ч.4 ст. 48 Закону України « Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року ОСОБА_1звернулася з позовом до суду.

Згідно
ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно
до абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-Х11 , щорічна допомога
на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам другої групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Частиною
5 ст. 48 Закону № 796 - Х11 щорічна
допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання
органом соціального захисту населення.

Згідно
частини 7 ст. 48 цього ж Закону розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Виходячи
із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами
при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «
Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи № 836 від 26.07.1996 року та « Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» №
562 від 12.07.2005 року.

Крім
того Рішенням Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 9 липня 2007
року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення пункту 30
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік » яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого
третього, четвертого п'ятого, шостого, та
сьомого частини першої , частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно
до ст.17 Закону України № 3477-1У від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та
застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та
практику Суду, як джерело права.

У рішенні від 30.11.2004 року у справі «
ОСОБА_2 проти України» Європейський суд
з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком
бюджетних коштів.

За таких
обставин суд вважає, що позивач має право на одержання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі встановленому
абзацем 2 частини 4 ст. 48 Закону України
« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на
момент виплати.

Тому Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації повинно доплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за
2005 - 2007 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент
виплати, а саме:

Згідно
довідки УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації № 2228/ 08-28 від 07.05.2008 року допомога на оздоровлення виплачена
позивачці:

за 2005 рік -
в розмірі 120 гривень 26.12.2005 року /а.с.5/. Розмір мінімальної
заробітної плати, згідно Закону України від 23.12.2004 року « Про
Державний бюджет України на 2005 рік» ,
станом на 26.12.2005 року складав
332 гривні . Відповідно розмір допомоги, яку слід було виплатити позивачці за
2005 рік складає 1660 гривень, а сума недоплати, з врахуванням виплати 120 гривень - 1540
гривень.

за 2006
рік .- в розмірі 120 гривень 13.07.2006
року /а.с.5/. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно
Закону України від 20.12.2005
року « Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
станом на 13.07.2006 року складав 375
гривень. Відповідно розмір допомоги, яку
слід було виплатити позивачці за 2006 рік
складає 1875 гривень, а сума
недоплати з врахуванням виплати 120 гривень - 1755 гривень;

за 2007 рік .-
в розмірі 120 гривень 26.06.2007 року /а.с.5/. Розмір мінімальної
заробітної плати, згідно Закону України від 19.12.2006 року « Про
Державний бюджет України на 2007 рік», станом на 26.06.2007 року складав 420 гривень Відповідно розмір допомоги, яку слід було
виплатити позивачці за 2007 рік
складає 2100гривень, сума недоплати, з врахуванням виплати 120
гривень - 1980 гривень. , а всього за
2005 - 2007 роки сума недоплати складаз
5275 гривень. Зазначену суму слід стягнути з УПСЗН Звенигородської
райдержадміністрації на користь позивача.

На
підставі ст. 3,8,19,55 Конституції України, абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.2001 року з наступними змінами і доповненнями, рішень Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20 - рп/
2004 від 1.12.2004 року, № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року, керуючись ст. 6,10-12, 18,71,104,158-163,167
КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації на користь
ОСОБА_1суму недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення як
постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду другої групи за 2005 - 2007 роки в розмірі 5275 гривень / п'ять тисяч двісті сімдесят
п'ять гривень/.

Від
сплати судового збору сторони звільнені на підставі п.18,34 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року « Про державне мито».

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з
дня складення у повному обсязі. . Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються апеляційному адміністративному суду Київської області через Звенигородський районний суд.
Одночасно копія апеляційної скарги надсилається до апеляційного
адміністративного суду Київської області.

Суддя