Справа № 2-а-3390/2008
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Категорія статобліку 49 Справа
№ 2-а-3390/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі Ромасько
Є.В.

за участю представників:

позивача подав
заяву про розгляд справи без його участи

відповідача подав
заяву про розгляд справи без його участи

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної адміністрації, м. Дніпропетровськ

про визнання дій незаконними та стягнення суми недоплати, -

в с т а н о в и в:

14 квітня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати незаконними дії Головного управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської обласної адміністрації, м. Дніпропетровськ
щодо порядку нарахування та виплати йому щорічної разової матеріальної допомоги
до 5 травня як ветерану війни - учаснику бойових дій, інваліду війни 3 групи за
2005 - 2007 роки в меншому розмірі ніж передбачено ст. 12, 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просив стягнути
з відповідача 4725 грн. 30 коп.
недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2005 - 2007 роки, вважає що
належали до виплати такі суми в 2005 році 1660 грн., в 2006 - 1795 грн., в 2007
році 2050,30 грн.

До судового розгляду справи від позивача і від представника відповідача
надійшли письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, від відповідача
письмові заперечення.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників
сторін, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом
війни 3 групи має статус ветерану війни - учаснику бойових дій, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 і користується пільгами встановленими законодавством
України для ветеранів війни.

Право на отримання грошової допомоги не оспорюється відповідачаем, спір
виходить з того, який розмір допомоги належить до виплати позивачу. В позовній
заяві позивач наполягає на розрахунку виходячи із розмірі 5 мінімальних пенсій
за віком.

У 2005 - 2007 роках редакція частини 5 статті 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачала що щорічно до 5
травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Дію частини п'ятої статті 12 було зупинено на 2006 рік в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно із
Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV.

Дію частини п'ятої статті 12 було зупинено на 2007 рік в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно із Законом України від
19.12.2006 р. N 489-V, однак таке зупинення
2007 рік, передбачене пунктом 13 статті 71 Закону України від 19.12.2006
р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007
р. N 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.07 р. - дати ухвалення рішення Конституційним судом
України N 6-рп/2007, вищевказані норми
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили
чинність, а, отже, з цього часу
відновлено дію частини 5 статті 12 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення
Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України
відповідач не провів нарахування та виплату допомоги у встановленому законом
розмірі.

Листом від 19.11.07 року №3600/07-002 позивача повідомлено, що у 2007 році виплата здійснена з врахуванням
статті 29 Закону України «Про державний бюджет».

Виплату щорічної допомоги до 5
травня здійснена позивачу в наступних
розмірах за 2005 рік - 250 грн., за 2006 рік - 250 грн., за 2007 рік 280 грн.,
тобто з врахуванням обмежень встановлених Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідні роки.

Відповідно до статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законодавство України про статус ветеранів війни та їх
соціальні гарантії складається з Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та інших актів законодавства України.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів
їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього
Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Отже при
розрахунку боргу належить виходити саме із розміру встановленого частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідач посилається на неможливість розрахунку суми допомогу у зв'язку
із тим, що згідно частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Забороняється відмова в
розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Принцип здійснення правосуддя в адміністративних судах законність
ґрунтується на тому, що органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права).

Таким чином, суд дійшов висновку про встановлену заборону відмови в
розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів відсутності
законодавства, яке регулює спірні відносини, у зв'язку із чим вважає посилання
відповідача на відсутність встановленого мінімального розміру пенсії за віком
для розрахунку розміру допомоги до 5 травня як підставу для відмови у
задоволенні позовних вимог неприйнятним, та вважає за необхідне застосувати
аналогію закону, виходячи із принципу соціальної справедливості, рівності прав
всіх громадян, застосував до спірних правовідносин нормативний акт, який
врегулював розмір мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до статей 1, 5, 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна - це
державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом, та виключно
цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 цього Закону з 1 квітня
та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої статті 62
Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, збільшений на 1 відсоток згідно із
Законом України від 19.12.2007 р. N 489-V, враховуючи зміни, внесені Законом
України від 15.03.2007 р. N 749-V.

При цьому для осіб, які втратили працездатність прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць статтею 62 Законом України від 19.12.2007 р. N
489-V, з врахуванням змін, встановлений
в таких розмірах : з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1
жовтня - 411 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України
, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частини 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідачем було
пропущено строк звернення до суду про захист його порушених прав в частині
стягнення грошової допомоги за 2005, 2006 роки і на цьому наполягає відповідач
у своїй запереченнях на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що з
урахуванням п'яти мінімальних пенсій за віком та вже виплачених позивачу 280
грн. відповідач недоплатив позивачу разову допомога у розмірі 1770, 30 грн. за 2007 рік. (406 грн. + 1%
(4,06 грн.) = 410,06 грн. *5 = 2050,30 грн. - 280 грн. = 1770,30 грн.).

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
частково, а саме стосовно визнання незаконними дій відповідача щодо порядку
нарахування та виплати позивачу 2007 році разової грошової допомоги, яка виплачується
щорічно до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а також стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 1770, 30 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Головного управління праці та соціального захисту
населення Дніпропетровської обласної адміністрації щодо порядку нарахування та виплати ОСОБА_1 у
2007 році разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної адміністрації (49123, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1суми разової грошової допомоги за 2007 рік, яка виплачується щорічно до 5 травня відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», у розмірі 1770, 30 грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, та
подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
(підпис) І.О. Верба

Постанову складено у повному обсязі 24.06.08 р.

З оригіналом згідно
Суддя І.О.Верба

Постанова не набрала законної сили станом на 24.06.08
р. Суддя І.О. Верба