Справа № К-21479/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2008
№ К-21479/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І., Голубєвої Г.К., К
остенка М.І., Рибченка А.О.,
при секретарі: Міненко О.М.

за участі представника від
повідачів Швець М.П.
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу Державної податко
вої інспекції у Подільському
районі м. Києва на постанову
Господарського суду м. Києва
від 16.03.2006 та ухвалу Київського
апеляційного господарськог
о суду від 30.05.2006 по справі № 25/48-А

за позовом Держав
ної податкової інспекції у П
одільському районі м. Києва

до 1. Товари
ства з обмеженою відповідаль
ністю «АДМ»
2. Приватн
ого підприємства «Ділекс»

про визнання
недійсною угоди
ВСТАНОВИВ:
10.02.2006 заявлено позовні в
имоги про визнання недійсним
договору № 1 від 10.01.2003, укладено
го між відповідачами, з підст
ав передбачених ст. 49 ЦК УРСР,
та стягнення з відповідача-1 д
о державного бюджету коштів
на суму 146 625 грн.
Постановою Господарського
суду м. Києва від 16.03.2006 залишено
ю без змін ухвалою Київськог
о апеляційного господарсько
го суду від 30.05.2006 по справі № 25/48-А
в позові відмовлено повні
стю.
Постанова суду першої інст
анції мотивована тим, що пози
вачем не надано суду жодних д
оказів на підтвердження умис
лу у відповідача-1 на укладанн
я угоди з метою, завідомо супе
речною інтересам держави. Та
кож не надано жодних доказів
існування договору надання
послуг від 10.01.2003 № 1.
Київський апеляційний гос
подарський суд погодився із
позицією суду першої інстанц
ії, зазначивши, що підстави дл
я скасування чи зміни постан
ови суду відсутні.
При цьому судом зазначено, щ
о з матеріалів справи вбачає
ться, що ДПІ у Подільському ра
йоні м. Києва звернулось до су
ду з позовною заявою, в резолю
тивній частині якої просить
суд визнати недійсним на під
ставі ст. 49 ЦК УРСР договір над
ання послуг від 10.01.2003 № 1, однак, в
сі доводи позивача, викладен
і в мотивувальній частині по
зовної заяви, стосуються укл
аденої між ТОВ «АДМ» та ПП «Д
ілекс» усної угоди купівлі-п
родажу лому алюмінію від 13.10.2003,
за якою ПП «Ділекс» зобов'яза
лось поставити, а ТОВ «АДМ» - п
ридбати лом алюмінію в кільк
ості 21,25 тон. Також і всі наявні
в матеріалах справи докумен
ти, які були надані позивачем
на підтвердження своїх позо
вних вимог, стосуються вказа
ної усної угоди від 13.10.2003. Відпо
відно враховуючи, що в даному
випадку договір між відпові
дачами про надання послуг ві
д 10.01.2003 № 1 відсутній, оскільки с
торони у справі не надали док
азів його існування, тому суд
вбачає підстави для закритт
я провадження у справі за від
сутністю предмету спору. Одн
ак норми діючого КАС України
, на думку суду апеляційної ін
станції, не передбачають під
став для закриття провадженн
я у справі з наведених мотиві
в, тому колегія суддів, не прий
маючи до уваги доводи стосов
но договору від 13.10.2003 між відпо
відачами, оскільки позивачем
в резолютивній частині позо
ву ніяких вимог до названого
договору від 13.10.2003 не ставилос
я, вважає за необхідне залиши
ти оскаржувану постанову суд
у без змін з мотивів, зазначен
их місцевим господарським су
дом про відсутність доказів
існування договору між відпо
відачами про надання послуг
від 10.01.2003 № 1.
Не погодившись із постанов
ою Господарського суду м. Киє
ва від 16.03.2006 та ухвалою Київськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 30.05.2006 по справі №
25/48-А позивач (ДПІ) подав касаці
йну скаргу, в якій просить ска
сувати судові рішення та нап
равити справу на новий розгл
яд, оскільки рішення винесен
о із порушенням та неправиль
ним застосуванням норм матер
іального права. Також зазнач
ивши обставини справи, скарж
ник наголошує, що суд першої т
а апеляційної інстанції керу
вався формальними підставам
и для винесення рішень, так як
в ухвалі про відкриття прова
дження у справі від 20.02.2006 вказа
но зміст позовних вимог - визн
ання недійсною угоди від 13.10.2003.
Таким чином скаржник вважає
, що судом було змінено суть по
зовних вимог позивача.
Відповідач-1 надав запер
ечення на касаційну скаргу, в
якому повністю підтримав су
дові рішення і просив скаргу
залишити без задоволення.
Перевіривши правильн
ість застосування судами пер
шої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та проце
суального права, юридичної о
цінки обставин справи, довод
и касаційної скарги, запереч
ення на неї та пояснення пред
ставника відповідачів, колег
ія суддів вважає, що касаційн
а скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних під
став.
Цивільний кодекс УРСР, ст
аття 49 якого встановлювала, зо
крема, конфіскаційні санкції
за укладення угод з метою зав
ідомо суперечною інтересам д
ержави та суспільства, втрат
ив чинність із 01.01.2004. Цивільний
кодекс України таких санкцій
не передбачає. І за змістом ч.
2 ст. 5 ЦК України він має зворо
тну дію в часі у випадках, коли
помякшує або скасовує від
повідальність особи.
Господарський кодекс, що на
брав чинності з 01.01.2004, містить н
орми, які за предметом регулю
вання та встановленими санкц
іями відповідають положення
м ст. 49 ЦК УРСР. Однак відповідн
о до п. 5 розділу IX “Прикінцеві
положення” ГК - положення ост
аннього щодо відповідальнос
ті за порушення правил здійс
нення господарської діяльно
сті застосовуються в разі, як
що такі порушення були вчине
ні після набрання чинності ц
ими положеннями. Положення Г
К щодо відповідальності за п
орушення, зазначені в абзаці
1 того ж пункту, вчинені до наб
рання чинності відповідними
положеннями названого Кодек
су стосовно відповідальност
і учасників господарських ві
дносин, застосовуються в раз
і, якщо вони помякшують від
повідальність за вказані пор
ушення.
Таким чином, відмовляючи в п
озові, суди першої та апеляці
йної інстанцій не врахували
того, що із 01.01.2004 вимоги про визн
ання недійсною угоди, яка зав
ідомо суперечить інтересам д
ержави і суспільства, не можу
ть бути предметом позову ст. 4
9 Цивільного кодексу УРСР. Вод
ночас помилковість мотивів у
позові не може бути підставо
ю для скасування рішення.
Крім того необхідно зазнач
ити, що встановлені ч. 1 ст. 208 Го
сподарського кодексу санкці
ї можуть бути застосовані ли
ше з дотриманням строків, уст
ановлених ст. 250 цього Кодексу
, протягом шести місяців з д
ня виявлення порушення, але н
е пізніше ніж через один рік з
дня порушення субєктом ус
тановлених законодавчими ак
тами правил здійснення госпо
дарської діяльності, крім ви
падків, передбачених законом

Органи державної податков
ої служби, вказані в абз. 1 ст. 10
Закону України від 04.12.1990 № 509-XII «П
ро державну податкову службу
в Україні», можуть на підстав
і п. 11 цієї статті звертатись д
о судів із позовами про стягн
ення в доход держави коштів, о
держаних за правочинами, вчи
неними з метою, яка завідомо с
уперечить інтересам держави
і суспільства, посилаючись н
а їхню нікчемність. Висновок
суду стосовно нікчемності п
равочину має бути викладений
у мотивувальній, а не в резолю
тивній частині судового ріше
ння.
Отже необхідно врахувати
, що Цивільний кодекс України
, який вступив в силу із 01.01.2004, кон
фіскаційних санкції за уклад
ення угод з метою завідомо су
перечною інтересам держави т
а суспільства санкцій, які бу
ли встановлені Цивільним код
ексом УРСР (ст. 49), - не передбача
є. А за вчинення правочину з ме
тою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспіль
ства, починаючи із 01.01.2004 застосо
вуються санкції, передбачені
ч. 1 ст. 208 Господарського кодек
су України. За змістом статті
це можливо лише в разі викона
ння правочину хоча б однією с
тороною. Зазначені санкції н
е можна застосовувати за сам
факт несплати податків (збор
ів, інших обовязкових плат
ежів) однією зі сторін догово
ру, оскільки за таких обстави
н правопорушенням була б нес
плата податків, а не вчинення
правочину. Для стягнення цих
санкцій є необхідною наявні
сть умислу на укладення угод
и з метою, яка завідомо супере
чить інтересам держави і сус
пільства, наприклад з метою н
еправомірного одержання з де
ржавного бюджету коштів шлях
ом відшкодування ПДВ у разі й
ого несплати контрагентами д
о бюджету.
З огляду на встановлене та в
раховуючи зазначене вище, су
д касаційної інстанції не по
годжується із висновком суді
в про відмову в позові, як таки
м, що не відповідає вимогам за
кону та прийняте із застосув
анням нечинного Цивільного к
одексу УРСР. Відповідно пост
анова Господарського суду м.
Києва від 16.03.2006 та ухвала Київс
ького апеляційного господар
ського суду від 30.05.2006 по справі
№ 25/48-А підлягають скасуванню
, як такі, що винесені при поми
лковому застосуванні норми м
атеріального права. У справі
№ 25/48-А необхідно закрити пров
адження.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 228
, 230 Кодексу адміністративн
ого судочинства України, суд
, -
УХВАЛИВ:
Касаційну Державної по
даткової інспекції у Подільс
ькому районі м. Києва задовол
ьнити частково.
Постанову Господарського
суду м. Києва від 16.03.2006 та ухвалу
Київського апеляційного гос
подарського суду від 30.05.2006 по с
праві № 25/48-А скасувати із закр
иттям провадження у справі.

Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верхо
вного Суду України протягом
одного місяця з дня відкритт
я обставин, які можуть бути пі
дставою для провадження за в
инятковими обставинами.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.І. Бра
йко

Г.К. Голуб
єва

М. І. Косте
нко

А.О. Рибче
нко