Справа № 22-а-3990/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - суддя Гончарова
Доповідач - Г.А. Колеснік
Ленінський районний суд м. Луганська
Справа № 2-а-517/07
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2008 року
Справа 22-а-3990/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Агейченковій
К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного військового комісаріату - про
стягнення заборгованості з грошового забезпечення в сумі 5611, 80 грн.,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.
Луганська від 09 січня 2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська з позовом до Луганського
обласного військового комісаріату щодо стягнення недоплаченої грошової надбавки
за безперервну військову службу у розмірі 70% від грошового забезпечення у
період з червня 2003 року по листопад 2003 року в сумі 5611, 80 грн.

Постановою
Ленінського районного суду м. Луганська від 09 січня 2008 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено, на підставі того, що Міністрову оборони України надано право на свій розсуд
встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України, до числа яких
відноситься позивач, надбавку за безперервну військову службу в граничних розмірах у відповідності до
фінансування.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 09 січня 2008 року,
та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим,
що наказом військового прокурора Луганського
гарнізону №144 від 08.12.2003 року, позивачу
була встановлена щомісячна надбавка за безперервну військову службу у розмірі 70% від його грошового забезпечення. З грудня 2003
року і по момент звільнення, він отримував вказану надбавку у повному
обсязі. Тому, просить суд стягнути з відповідача
на його користь недоплачену грошову надбавку за безперервну військову службу у розмірі 70% від грошового забезпечення у
період з червня 2003 року по листопад 2003 року в сумі 5611,80 гривень.

Особи,
які беруть участь у справі в судове засідання за викликом не з'явилися.

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава гарантує військовослужбовцям
достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових
кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

-
щомісячні
додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер,
премія);

- одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Грошове
забезпечення визначається залежно
від посади, військового звання,
тривалості, інтенсивності та умов
військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

В
п. 1.1 ст. 1 «Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України», яке
було затверджене наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року №
75 (надалі Положення), передбачено наведене положення зазначеного вище Закону.

Пунктом
1.9 ст. 1 Положення передбачено, що грошове забезпечення виплачується
в межах асигнувань, визначених у кошторисі доходів і видатків військової
частини на грошове утримання
військовослужбовців.

На підставі Указу Президента України
«Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України
і Управління державної охорони України за безперервну службу» від 5 травня 2003
року № 389 (надалі Указ), з метою підвищення рівня соціального захисту
військовослужбовців, було надано право Міністрові оборони України встановлювати
військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах:

- понад 5 років - до 10 %;

- понад 10 років - до 30 %;

-
понад 15
років - до 50 %;

- понад 20 років - до 70 %;

-
понад 25
років - до 90 %.

Порядок
і умови виплати
зазначених надбавок визначаються Міністром оборони
України.

Виплату
надбавок відповідно до цього
Указу здійснюють з 1 травня 2003
року за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на
утримання Збройних Сил України.

Зазначені положення відображені в п. п. 1.2 п. 1, п. п.
2.1 п. 2 «Інструкції про порядок умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України» (надалі Інструкції),
затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 року № 411/7732.

Колегія суддів, не може погодитися з посиланням ОСОБА_1 щодо обов'язку
відповідача виплачувати надбавку за безперервну військову службу у максимальних
розмірах зазначених в Указі, оскільки Міністрові оборони України надано право
на свій розсуд встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України вказаний
вид надбавки в граничних розмірах у відповідності до фінансування.

Аналізуючи приведене законодавство України та фактичні обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та вищенаведеними
законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження
надано, що не порушило прав позивача.

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 09 січня 2008 року про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія
суддів:
Г.А. Колеснік

/підписи/ Н.К. Шаптала

Д.В. Ляшенко

З
оригіналом згідно

Суддя: Г.А.
Колеснік