Справа № 2-а-105/2008
Суддя: КОСАЧ І.А.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-105/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2008 року м.
Чернігів

Новозаводський районний
суд міста Чернігова

в складі; головуючої-судді Косач І.А.

при секретарі
Гордієнко М.М.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1.,

представника
відповідача Сови Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до військової
частини А 0197, А 0105 про визнання зобов'язання провести доплату грошової
надбавки за безперервну військову службу, -

В С Т А Н О В И В :

21.01.2008р.
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про зобов'язання військову частину А 0197,
А 0105 провести доплату різниці між виплаченою надбавкою за безперервну службу
та надбавкою, яка повинна виплачуватися згідно Указу Президента України № 389
від 05.05.2003р. з урахуванням премії та коефіцієнту інфляції, поновити строк
на звернення до суду та стягнути судові витрати з відповідача. Свої вимоги
мотивував тим, що в період з вересня 1998 по 18.01.2005 року він проходив
військову службу у військовій частині А 1457 та з 18 січня 2005 р. по 21 грудня
2006 р. у військовій частині А 0105. Згідно директиви Міністра оборони України
від 30.09.2005 року військова частина А1457 ліквідована, а правонаступником -
визначена військова частина А0197.

Відповідно до вимог
п. 1 Указу Президента України № 389 від 05.05.2003 року "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" пунктом 1 була
встановлена щомісячна надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах
України у відсотках до грошового забезпечення. Умови і порядок виплати
зазначеної надбавки викладені в Інструкції про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України,
яка затверджена наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149.
Розмір зазначеної надбавки грошового забезпечення залежить від вислуги років.
Вислуга з моменту введення надбавки за безперервну військову службу позивача
складала 23 роки та 6 місяців. Відповідно до Указу Президента України надбавка
з 01.05.2003 року повинна виплачуватись в розмірі 70% від грошового
забезпечення, а з 11.11.2004 року - в розмірі 90%, але з метою економії коштів
надбавка виплачувалась у зниженому розмірі. За травень - листопад 2003 року в
розмірі 15%, за грудень 2003 року та січень 2004 року 70%, за лютий - вересень
2004 року 15%, за жовтень - листопад
50%, за грудень 2004 та січень 2005 року 70% ( вч А 1457).За лютий 2005
року 20%, а в період з березня по січень 2006 року 85% ( вч А 1457).

Підстав для
зменшення розміру грошової надбавки не було.
Позивача, за фахові здібності, у 2005 році наказом Міністра оборони
України призначено на вищу посаду до Головного штабу головного командування
Сухопутних військ Збройних Сил України.

З 01.01.2006 року
і до закінчення служби - 21.12.2006 року, при проходженні служби у штабі
командування Сухопутних військ Збройних Сил України, позивач отримував
щомісячну надбавку за безперервну військову службу у розмірі 90%. Згідно
розрахунку зробленого власноруч, сума недоплати
грошового забезпечення складає: 11915,33 грн. (в/ч А 1457) та 2936,68
грн. (в/ч А 0105).

Про факт отримання
ним надбавки у зниженому розмірі позивач дізнався в січні 2006 році коли отримав довідку із
Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України. Про виплату
заборгованості він звернувся з рапортом від 25.10.2006 р. та отримав відповідь
про те, що заборгованості по виплаті йому щомісячної надбавки з безперервну
військову службу у в/ч А 0105 не має. Вважає, що відповідач порушив його права
визначені законодавством України.

В судовому засіданні
позивач позов уточнив, просив
зобов'язати військову частину А 0197 провести доплату різниці між виплаченою надбавкою за
безперервну службу та надбавкою, яка повинна виплачуватися згідно Указу
Президента України № 389 від 05.05.2003р. з 01.06.2003 р. по 11.11.2004 р.
в розмірі 70 %, з 11.11.2004 року по 01.01.2005 р. в розмірі 90 %,
зобов'язати військову частину А 0105 провести доплату різниці між
виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою, яка повинна
виплачуватися згідно Указу Президента України № 389 від 05.05.2003р. з
01.01.2005 р. по 01.01.2006 р. в розмірі 90%, поновити строк на звернення до
суду та стягнути судові витрати з відповідача. В іншій частині позовні вимоги
не підтримав. Посилався на обставини, зазначені в позовній заяві.

Представник
відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову
відмовити з тих підстав, що позивачем пропущено
річний термін звернення до суду з адміністративним позовом, поважних
причин пропущення строку не зазначено. Також пояснив, що Указом Президента України № 389 від 05.05.2003
року встановлені граничні розміри
щомісячної надбавки за безперервну
військову службу у відсотках до грошового забезпечення в таких розмірах
: понад 5 років - до 10; понад 10 років - до 30;понад 15 років - до 50;понад 20 років - до 70;
понад 25 років - до 90 відсотків. Реалізуючі надане Указом право встановлювати військовослужбовцям щомісячні надбавки,
визначати порядок та умови її виплати,
Міністром Оборони України були встановлені її розмірі у межах граничних
розмірів, передбачених Указом, виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення. Військова частина виплату грошового забезпечення
військовослужбовцям проводила у
відповідності до законодавства України, наказів та рішень Міністра оборони
України, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Вислухавши в
судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1. задоволенню не підлягає з
наступних підстав:

Згідно частини
2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про розмір отримуваної
надбавки за період з травня 2003 року по лютий 2005 року позивачу було відомо як під час проходження
служби в Збройних силах України, так і після звільнення в запас, тобто з 21 листопада 2006 року ( а.с. 6), однак до суду він
звернувся лише в січні 2008 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99
КАС України.

Суд не приймає до
уваги посилання позивача на поважні
причини пропуску строку, як намагання
вирішити спір позасудовим шляхом, оскільки позивачем не надано жодного
доказу звернення до відповідача. Також,
судом не може братись твердження позивача щодо неможливості звернення до суду в
зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Згідно
наданих суду виписних епікризів,
позивач знаходився на стаціонарному лікуванні
у неврологічному кабінеті з 06.04.2007 р. по 19.04.2007 р., з 30.
01.2008 р. по 11.02.2008 р., з 16.10.2007 р. по 26.10.2007 р. Таким чином, суд вважає, що відсутні поважні
причини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.1
ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін. В судовому засіданні представник відповідача
наполягав на відмові у задоволені адміністративного позову в зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Крім того, судом
встановлено наступне. Позивач в період з
вересня 1998 по 18.01.2005 року проходив військову службу у військовій частині
А1457 та з 18 січня 2005 р. по 21 грудня 2006 р. у військовій частині А 0105.
Згідно директиви Міністра оборони України від 30.09.2005 року військова частина
А1457 ліквідована, а правонаступником - визначена військова частина А0197.
Вислуга з моменту введення надбавки за безперервну військову службу складала 23
роки 6 місяців.

Пунктом 1 Указу
Президента України № 389 від 05.05.2003 року "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" було надано
право Міністрові Оборони України встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил
України, які мають високі результати у
службовій діяльності, щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового
забезпечення, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10;
понад 10 років - до 30;понад 15 років -
до 50;понад 20 років - до 70; понад 25 років - до 90 відсотків. Порядок і
умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України. Наказом Міністра оборони
України № 149 від 26 травня 2003 року затверджено Інструкцію про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за безперервну службу в ЗС України та
визначено, що розмір цієї надбавки встановлюється щорічно, виходячи з наявного
фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до вимог
ст. 59 Закону України «Про державний бюджет України на 2003 рік», ст. 78 Закону
України «Про державний бюджет на 2004 рік», ст.. 73 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» встановлено, що керівники бюджетних установ
утримують чисельність працівників, військовослужбовців, … та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове
забезпечення) включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород,
матеріальну допомогу, лише у межах фонду заробітної плати (грошового
забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Таким чином,
законодавством визначено лише граничні розміри надбавок без обумовлення
мінімальної межі здійснення таких виплат та надано право визначати їх розмір Міністру оборони України з врахуванням стажу роботи військовослужбовців та наявного
фонду забезпечення.

За таких обставин
суд приходить до висновку, що адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 158, 159, 160-163 Кодексом
адміністративного судочинства України, Указом Президента України № 389 від
05.05.2003 р., -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені
адміністративного позову ОСОБА_1 до
військової частини А 0197, А 0105 про визнання зобов'язання провести
доплату грошової надбавки за безперервну військову службу - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови, протягом десяти днів з дня виготовлення
постанови в повному обсязі та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів,
після подання заяви про апеляційне оскарження постанови.

Постанова суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ : І.А.КОСАЧ