Справа № 22а-2005/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Тимченко С.О. (справа № 2а-195/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08
липня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю. (доповідач),

суддів - Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при
секретарі - Фірсік Д.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 03 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту
населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення
суми недоотриманої щорічної разової грошової допомоги, стягнення моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської
області та просив суд стягнути з відповідача
по справі на його користь суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
за 2007 рік у розмірі 2785,00 грн. та
суму за спричинену моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позову
ОСОБА_1 вказує на те, що він є інвалідом війни третьої групи та має статус
учасника війни і користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим
законодавством для цієї категорії осіб, а тому відповідно до п. 7 ч. 27 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
йому щорічно до 05 травня повинна виплачуватись одноразова грошова допомога в
розмірі семі мінімальних пенсій за віком. Фактично за 2007 рік призначена
грошова допомога, всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» проводилася не в повному обсязі. У зв'язку з
цим позивачу не вистачало коштів на лікування, харчування та сплату за
комунальні послуги, що і завдало йому моральної шкоди.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 03 вересня 2007 року адміністративний позов було
задоволено частково: дії відповідача по відмові ОСОБА_1 у виплаті грошової
допомоги до 5 травня 2007 року визнані неправомірними та з відповідача було
стягнуто на користь ОСОБА_1 недоотриману суму разової грошової допомоги, яка
виплачується до 5-го травня за 2007 рік, у розмірі 2570, 00 грн. В іншій
частині позову було відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як таку, що винесена з порушенням норм
матеріального права і прийняти нову постанову.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково виходячи наступного.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 має статус учасника війни на підставі посвідчення
серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2006 року (а.с. 4) і користується пільгами,
встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року N 3551-XII.

В позовній заяві та у судовому засіданні позивач вказує
на те, що за 2007 рік йому було сплачено 85,00 грн. щорічної одноразової
грошової допомоги, як учаснику війни.
Проте, згідно довідки про доходи (а.с. 18) в квітні 2007 року ОСОБА_1
було сплачено 300 грн. щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції застосовував
висновки рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, яким
визнано, що не відповідає Конституції України, таке положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини
5 ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги, тому суд вірно прийшов до висновку, що відповідач неправомірно
здійснив виплату щорічної грошової допомоги за 2007 рік лише у розмірі 300,00
грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України за 2007 рік»,
яким передбачено обмеження виплати вказаної допомоги.

На підставі вищезазначеного рішення Конституційного суд України розміри
виплат, встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», втратили чинність.

З 9 липня 2007 року дію норм Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» було відновлено, тому згідно частини 4 ст.
17-1 „особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30 вересня 2007 року ”.

Також, в рішенні Конституційного суду України від 09 липня 2007 року
зазначено, що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції
при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Тобто ці
висновки є загальнообов'язковими для всіх судів України.

На час прийняття судом першої інстанції судового рішення ці висновки діяли
у часі, тому колегія суддів вважає, що судом вони були застосовані правильно.

Проте, суд першої інстанції неправильно визначив розмір разової щорічної
допомоги.

Відповідно до п. 7 ч. 27 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
затверджений на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня -
411 гривень. При цьому, установлено, що
для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з 1
квітня та з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий мінімум
для осіб, які
втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї
статті, збільшений на 1 відсоток.

За таких обставин, розрахунок розміру разової грошової допомоги,
передбаченої п. 7 ч. 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», слід проводити наступним чином:

406 грн. + 1% = 406 грн. + 4,06 грн. = 410,06 грн.

410,06 грн. х 7 = 2870,42 грн. - розмір разової грошової допомоги.

Розмір недоотриманої позивачем разової грошової допомоги, яку слід стягнути
з відповідача на користь ОСОБА_1:
2870,42 грн. - 300 грн. = 2570,42 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги,
які ґрунтуються на тому, що рішення Конституційного суду України набрало
чинності з 09 липня 2007 року, а апелянт сплатив позивачу суму разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 300 грн. ще в квітні 2007 року, є
безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від сплати державного
мита звільняються Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й
організації; Фонд України соціального захисту інвалідів і його відділення,
органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України
на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, постанова суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору на
користь держави в розмірі 51 грн. підлягає скасуванню.

Крім того, постанова суду в частині стягнення з відповідача витрат з
інформаційно-технічного забезпечення підлягає скасуванню як безпідставно
стягнута.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню
частково, а постанова суду скасуванню в частині стягнення з відповідача
судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення. В частині
встановлення розміру недоотриманої відповідачем разової грошової допомоги
постанова суду підлягає зміні, а в іншій частині -залишенню без змін.

Керуючись ст.202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2007 року в
частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення в м.
Павлограді Павлоградської міської Ради Дніпропетровської області виплатити
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування недоотриманої разової грошової допомоги 2570
грн. 00 коп. змінити та викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської
Ради Дніпропетровської області виплатити ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
недоотриманої разової грошової допомоги 2570 грн. 42 коп.».

Постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня
2007 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді Павлоградської міської Ради Дніпропетровської області
судового збору на користь держави в розмірі 51 грн. та в частині стягнення витрат з
інформаційно-технічного забезпечення - скасувати.

В
іншій частині постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 вересня 2007 року -
залишити без змін.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
виготовлення повного тексту.

Судді: