Справа № 22-а-1014/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМ
ІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-1014/08 р.
Головуючий у першій інс
танції: Євсіков О.О.

Доповідач: Саприкіна І
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Київсько
го апеляційного адміністрат
ивного суду у складі:
головуючого судді:
Сапр
икіної І.В.,
суддів:
Бар
аненка І.І., Маслія В.І.,
при секретарі:
Три
бой І.В.,

розглянувши у відкри
тому судовому засіданні у м. К
иєві апеляційну скаргу Де
ржавної податкової інспекці
ї у Оболонському районі м. Киє
ва на постанову Господарсько
го суду м. Києва від 04.04.2007 року по
справі за позовом Спільного
підприємства Товариства з о
бмеженою відповідальністю «
Ріф-1» до Державної податково
ї інспекції у Оболонському р
айоні м. Києва про визнання пр
отиправним та скасування ріш
ень, -

В С Т А Н О В И Л А:

СП ТОВ «Ріф-1» звернул
ися до Господарського суду м
. Києва з адмінпозовом до Держ
авної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва
про визнання протиправним т
а скасування податкових пові
домлень-рішень №/0 від 03.10.200
6 в частині зменшення Спільно
му підприємству у формі това
риства з обмеженою відповіда
льністю „Ріф-1" суми бюджетног
о відшкодування з ПДВ в розмі
рі 228.678,00 грн., донарахування под
атку на додану вартість в роз
мірі 228.678,00 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкці
й в розмірі 114.339,00 грн., №/0 в
ід 03.10.2006 в частині зменшення Спі
льному підприємству у формі
товариства з обмеженою відпо
відальністю „Ріф-1 суми бюдже
тного відшкодування з ПДВ в р
озмірі 228.678,00 грн., донарахування
податку на додану вартість в
розмірі 228.678,00 грн. та застосува
ння штрафних (фінансових) сан
кцій в розмірі 114.339,00 грн. та рі
шення про результати розгляд
у первинної скарги від 08.12.2006 №
26615/10/25-008 в частині залишення без
змін податкового повідомлен
ня-рішення від 03.10.2006 № /0 в част
ині зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування з П
ДВ в розмірі 228.678,00 грн., донараху
вання податку на додану варт
ість в розмірі 228.678,00 грн. та заст
осування штрафних (фінансови
х) санкцій в розмірі 114.339,00 грн.

Постановою Господарс
ького суду м. Києва від 04.04.2007 поз
овні вимоги задоволено в пов
ному обсязі.
Не погоджуючись з вище
зазначеною постановою, від
повідач подав апеляційну с
каргу, в якій просить апеляці
йну інстанцію скасувати неза
конну постанову суду першої
інстанції та постановити нов
у, якою в задоволенні позову в
ідмовити повністю. В своїй ап
еляційній скарзі апелянт п
осилається її незаконність т
а необґрунтованість.
Заслухавши суддю-до
повідача, пояснення учасникі
в процесу, що зявилися в суд
ове засідання, перевіривши м
атеріали справи, доводи апел
яційної скарги, колегія судд
ів вважає, що апеляційна скар
га задоволенню не підлягає, в
иходячи з наступного.
Позовні вимоги обґр
унтовані тим, що висновки в
ідповідача, викладені в акті
перевірки від 25.09.2006 року № 795-23-9-1433962
4 „Про результати виїзної пла
нової перевірки спільного пі
дприємства товариства з обме
женою відповідальністю „РІФ
-1" з питань дотримання вимог п
одаткового, валютного та інш
ого законодавства за період
з 01.04.2005 року по 31.03.2006 року", на підст
аві якого прийняті спірні по
даткові повідомлення-рішенн
я, не відповідають нормам чин
ного законодавства та фактич
ним обставинам справи. Позив
ач зазначає, що товариство ке
руючись приписами абз. 7 п. 11.5 ст
. 11 Закону України „Про подато
к на додану вартість" правомі
рно включило суму зобов'язан
ь по податкових векселях до с
кладу податкових зобов'язань
за січень 2006 р., а отже має право
на включення до складу подат
кового кредиту суми зобов'яз
ань по податкових векселях у
наступному звітному податко
вому періоді, тобто в лютому 20
06 року.
Як вбачається з мате
ріалів справи, Державною по
датковою інспекцією у Оболон
ському районі м. Києва було пр
оведено перевірку позивача,
за результатами якої складен
о акт від 25.09.2006 року № 795-23-9-14339624 „Про р
езультати виїзної планової п
еревірки спільного підприєм
ства товариства з обмеженою
відповідальністю „РІФ-1" з пит
ань дотримання вимог податко
вого, валютного та іншого зак
онодавства за період з 01.04.2005 рок
у по 31.03.2006 року».
В свою чергу, на підс
таві даного акту прийнято по
даткове повідомлення-рішенн
я від 03.10.2006 року № /0, яким позив
ачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ за берез
ень 2006 року в сумі 243.988,00 грн., визна
чено податкове зобов'язання
з податку на додану вартість
в розмірі 241.185,00 грн. та застосов
ано штрафні (фінансові) санкц
ії в розмірі 120.592,50 грн.
Позивач, не погоджуючись
з вищезазначеним податковим
повідомленням-рішенням, оск
аржив його. Рішенням про резу
льтати розгляду скарги від 08.1
2.2006 № 26615/10/25-008 відповідачем залише
но без змін податкове повідо
млення-рішення від 03.10.2006 року №0
010692309/0 про суму зменшення бюджет
ного відшкодування з ПДВ отр
иманої підприємством та заст
осування штрафних (фінансови
х) санкцій.
На підставі зазначе
ного рішення відповідачем 11.12
.2006 прийнято ще одне, аналогічн
е першому, податкове повідом
лення-рішення № /1.
Вказана сума ПДВ в розмі
рі 228678,00 грн. (яка була включена п
озивачем до складу податково
го кредиту у декларації за лю
тий 2006 року) була заявлена пози
вачем до бюджетного відшкоду
вання у березні 2006 року. Таким ч
ином відповідачем було зменш
ено позивачу суму бюджетного
відшкодування з ПДВ за берез
ень 2006 року в сумі 243.988,00 грн.
Протягом січня 2006 р
оку позивачем імпортовано то
вар, сплату якого було відстр
очено шляхом оформлення пода
ткових векселів на загальну
суму ПДВ 228.678,00 грн. Дана обстави
на підтверджується матеріал
ами справи.
СП TOB „РІФ-1" 14.02.2006 року було нап
равлено до ДПІ у Оболонськом
у районі м. Києва лист щодо пог
ашення вказаних векселів шля
хом зарахування бюджетного в
ідшкодування. Зазначені векс
елі на підставі заяви позива
ча було переведено до „0" катег
орії та погашені за рахунок б
юджетного відшкодування 14.02.2006
, що не заперечувалось відпов
ідачем.
Господарський суд
м. Києва в своєму рішенні прий
шов до висновку про правомір
ність, законність та обґрунт
ованість позовних вимог, а то
му, дані податкові повідомле
ння-рішення є незаконними та
підлягають скасуванню.
Апеляційна інстанц
ія повністю погоджується з т
аким висновком суду першої і
нстанції, виходячи з наступн
ого.
Відповідно до п. 1.
16 ст. 1 Закону України „Про пода
ток на додану вартість" подат
ковий вексель - це письмове бе
зумовне грошове зобов'язання
платника податку сплатити д
о бюджету відповідну суму ко
штів у порядку та терміни, виз
начені цим Законом, що підтве
рджене комерційними банками
шляхом авалю, який видається
платником на відстрочення с
плати податку на додану варт
ість, що справляється при імп
орті товарів на митну терито
рію України.
Виходячи з положень
абз. 7 п. 11.5 ст. 11 Закону України „П
ро податок на додану вартіст
ь" якщо платник податку на дат
у поставки податкового вексе
ля органу митного контролю м
ає підтверджену податковим о
рганом суму бюджетного відшк
одування, яка дорівнює або бі
льша ніж сума зобов'язання по
такому векселю, платник пода
тку має право включити суму з
обов'язань по податковому ве
кселю до складу податкових з
обов'язань за звітний (податк
овий) період, в якому відбулас
я його поставка органу митно
го контролю. При цьому податк
овий вексель вважається пога
шеним та платник податку має
право на включення до складу
податкового кредиту суми зо
бов'язань по податковому век
селю у наступному звітному (п
одатковому) періоді.
Враховуючи вимог
и зазначеної норми, суд дійшо
в висновку про те, що СП TOB „РІФ-
1" правомірно включено суму по
даткових зобов'язань в розмі
рі 228.678,00 грн. за податковими век
селями № 91 від 18.01.2006, № 92 від 1
8.01.2006, №95 від 19.01.2006 до складу пода
ткових зобов'язань за січень
2006 року, в якому відбулась їх п
оставка митному органу, при ц
ьому дані податкові векселі
вважаються погашеними та у п
озивача виникають підстави д
ля включення до складу подат
кового кредиту з ПДВ суми зоб
ов'язань по податкових вексе
лях у наступному звітному по
датковому періоді, а саме в лю
тому 2006 року з наступним заявл
енням цієї суми до відшкодув
ання у березні 2006 року згідно з
вимогами пп. 7.7.1, 7.7.2. 7.7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на дода
ну вартість». Судова колегія
також повністю погоджується
з таким висновком суду першо
ї інстанції.
Органи державної по
даткової служби України у св
оїй діяльності керуються Кон
ституцією України, законами
України, іншими нормативно-п
равовими актами органів держ
авної влади, а також рішенням
и Верховної Ради Автономної
Республіки Крим і Ради мініс
трів Автономної Республіки К
рим, органів місцевого самов
рядування з питань оподаткув
ання, виданими у межах їх повн
оважень (ст. 3 Закону України „
Про державну податкову служб
у в Україні").
Методичні рекоменда
ції щодо порядку адмініструв
ання видачі та погашення под
аткових векселів, доведені л
истом ДПА України від 22.12.2005 № 25595/16
-1517, носять рекомендаційний ха
рактер та не мають сили норма
тивно-правового акту, а тому п
равомірно не взято до уваги п
осиланням на них відповідаче
м.
Господарський суд м
. Києва прийшов до остаточног
о висновку щодо помилковості
висновків, зроблених в акті п
еревірки податкової інспекц
ії, а тому оскаржувані податк
ові повідомлення-рішення є т
акими, що підлягають визнанн
ю протиправними та скасуванн
ю в частині, що оскаржується п
озивачем.
Згідно з п. 17.1 ст. 17 Закон
у України "Про порядок погаше
ння зобов'язань платників по
датків перед бюджетами та де
ржавними цільовими фондами"
(далі Закон) штрафні санкції н
акладаються на платника пода
тків за порушення податковог
о законодавства.
Відповідно до пп. 17.1.
3 п. 17.1 цієї статті у разі коли ко
нтролюючий орган самостійно
донараховує суму податк
ового зобов'язання платника
податків за підставами, викл
аденими у підпункті "б" підпун
кту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього З
акону, такий платник податкі
в зобов'язаний сплатити штра
ф у розмірі десяти відсотків
від суми недоплати (заниженн
я суми податкового зобов'яза
ння) за кожний з податкових пе
ріодів, установлених для так
ого податку, збору (обов'язков
ого платежу), починаючи з пода
ткового періоду, на який прип
адає така недоплата, та закін
чуючи податковим періодом, н
а який припадає отримання та
ким платником податків подат
кового повідомлення від конт
ролюючого органу, але не біль
ше п'ятдесяти відсотків тако
ї суми та не менше десяти неоп
одатковуваних мінімумів дох
одів громадян сукупно за вес
ь строк недоплати, незалежно
від кількості податкових пе
ріодів, що минули.
Відповідно до п. 1.2 ст
. 1 Закону, податкове зобов'яза
ння - зобов'язання платника по
датків сплатити до бюджетів
або державних цільових фонді
в відповідну суму коштів у по
рядку та у строки, визначені ц
им Законом або іншими закона
ми України.
Згідно положень пп. 7
.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про п
одаток на додану вартість", су
ми податку, що підлягають спл
аті до бюджету або відшкодув
анню з бюджету, визначаються
як різниця між загальною сум
ою податкових зобов'язань, що
виникли у зв'язку з будь-якою
поставкою товарів (робіт, пос
луг) протягом звітного періо
ду, та сумою податкового кред
иту звітного періоду.
Як було встановлено
судом та не заперечується ві
дповідачем, на час прийняття
ним спірного рішення, різниц
я між загальною сумою податк
ових зобов'язань позивача з П
ДВ, що виникли у зв'язку з пост
авкою товарів (робіт, послуг) п
ротягом звітного періоду, та
сумою податкового кредиту з
вітного періоду, навіть з ура
хуванням її зменшення на спі
рну суму у розмірі 228.678,00 грн., мал
а від'ємне значення.
Суд першої інстанці
ї також встановив, що за позив
ачем обліковується бюджетна
заборгованість з відшкодува
ння з ПДВ, яка виникла задовго
до січня-березня 2006 року і знач
но перевищує 229.939,00 грн.
Таким чином, суд вва
жає, що відповідачем не було д
онараховано позивачу податк
ове зобов'язання з податку на
додану вартість в розумінні
пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "П
ро порядок погашення зобов'я
зань платників податків пере
д бюджетами та державними ці
льовими фондами".
Правомірно не прий
нято судом посилання відпові
дача на положення Інструкці
ї про порядок застосування ш
трафних (фінансових) санкцій
органами державної податков
ої служби, затвердженої нака
зом ДПА України № 110 від 17.03.2001. Оск
ільки на час її затвердження
, єдиним нормативним актом, що
давав таку правову кваліфік
ацію зазначених фактів і пра
вовідносин, був Указ Президе
нта України №857/98 від 07.08.1998 „Про де
які зміни в оподаткуванні", як
ий відповідно до п. 4 перехідни
х положень Конституції Украї
ни мав силу Закону.
Отже, на момент прийнятт
я відповідачем спірних рішен
ь були відсутні закони (чи нор
мативні акти, прирівняні до н
их), які б встановлювали таку п
равову кваліфікацію відпові
дних фактів і правовідносин,
яку містив п. 17 Указу Президен
та України № 857/98 від 07.08.1998 „Про дея
кі зміни в оподаткуванні" та п
. 8 Інструкції про порядок заст
осування штрафних (фінансови
х) санкцій органами державно
ї податкової служби, затверд
женої наказом ДПА України № 110
від 17.03.2001. При цьому ані Закон Ук
раїни «Про податок на додану
вартість», ані Закон України
"Про порядок погашення зобов
'язань платників податків пе
ред бюджетами та державними
цільовими фондами" не містят
ь вказаної правової кваліфік
ації.
Як встановлено ч. ч. 1-3 ст. 9
КАС України, суд при вирішенн
і справи керується принципом
законності, відповідно до як
ого органи державної влади, о
ргани місцевого самоврядува
ння, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноваж
ень та у спосіб, що передбачен
і Конституцією та законами У
країни. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та зак
онів України, а також міжнаро
дних договорів, згода на обов
'язковість яких надана Верхо
вною Радою України. Суд засто
совує інші нормативно-правов
і акти, прийняті відповідним
органом на підставі, у межах п
овноважень та у спосіб, що пер
едбачені Конституцією та зак
онами України.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС У
країни у разі невідповідност
і нормативно-правового акта
Конституції України, закону
України, міжнародному догово
ру, згода на обов'язковість як
ого надана Верховною Радою У
країни, або іншому правовому
акту суд застосовує правови
й акт, який має вищу юридичну с
илу.
Таким чином у відповідача
не було підстав застосовува
ти до позивача заходи юридич
ної відповідальності, а саме
визначати до сплати штрафні
санкції в розмірі 120.592,50 грн., пер
едбачені Інструкцією ДПА Укр
аїни, затвердженою наказом Д
ПА України № 110 від 17.03.2001, а не зако
нами України, як того вимагає
Конституція.
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС У
країни, у справах щодо оскарж
ення рішень, дій чи бездіяльн
ості суб'єктів владних повно
важень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчи
нені) вони:1) на підставі, у межа
х повноважень та у спосіб, що п
ередбачені Конституцією та з
аконами України; 2) з використа
нням повноваження з метою, з я
кою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахув
анням усіх обставин, що мають
значення для прийняття ріше
ння (вчинення дії); 4) безсторон
ньо (неупереджено); 5) добросов
існо; 6) розсудливо; 7) з дотриман
ням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправ
едливій дискримінації; 8) проп
орційно, зокрема з дотриманн
ям необхідного балансу між б
удь-якими несприятливими нас
лідками для прав, свобод та ін
тересів особи і цілями, на дос
ягнення яких спрямоване це р
ішення (дія); 9) з урахуванням пр
ава особи на участь у процесі
прийняття рішення; 10) своєчас
но, тобто протягом розумного
строку.
Також, згідно до полож
ень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адмін
істративних справах про прот
иправність рішень, дій чи без
діяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо д
оказування правомірності св
ого рішення, дії чи бездіяльн
ості покладається на відпові
дача, якщо він заперечує прот
и адміністративного позову,
чого відповідачем зроблено н
е було.
Відповідно до ст. 200 КА
С України, суд апеляційної ін
станції залишає скаргу без з
адоволення, а постанову суду
без змін, якщо визнає, що су
д першої інстанції правильно
встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з д
одержанням норм матеріально
го і процесуального права.
Проаналізувавши ма
теріали справи, доводи апеля
ційної скарги, колегія судді
в дійшла висновку, що судом пе
ршої інстанції правильно вст
ановлені обставини справи, с
удове рішення ухвалено з дод
ержанням норм матеріальног
о та процесуального права, ві
дповідач не довів правомірно
сті податкового рішення-пові
домлення, а тому підстав для с
касування оскаржуваного ріш
ення не вбачається. Тому, апел
яційну скаргу Державної по
даткової інспекції у Оболонс
ькому районі м. Києва на поста
нову Господарського суду м. К
иєва від 04.04.2007 року по справі за
позовом Спільного підприємс
тва Товариства з обмеженою в
ідповідальністю «Ріф-1» до Де
ржавної податкової інспекці
ї у Оболонському районі м. Киє
ва про визнання протиправним
та скасування рішень, необ
хідно залишити без задоволен
ня, а постанову суду першої ін
станції без змін.
Керуючись ЗУ «Про податок
на додану вартість», ЗУ «Про о
податкування прибутку підпр
иємств», ЗУ «Про порядок пога
шення зобовязань платникі
в податків перед бюджетами т
а державними цільовими фонда
ми», ст.ст. 2, 198, 200, 205, 206 КАС України, с
удова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апел
яційної скарги Державній п
одатковій інспекції у Оболон
ському районі м. Києва відм
овити.
Постанову Господа
рського суду м. Києва від 04.04.2007 р
оку залишити без змін.
Ухвала набирає закон
ної сили з моменту проголоше
ння та може бути оскаржена пр
отягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного су
ду України.

Головуючий: суддя:

Судді: