Справа № 4/150
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

(ВСТУПНА
ТА РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА)

м.
Київ

19.05.2008 р. №
4/150

За
позовом

ОСОБА_1

До

Головного
Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Відповідач1), Головного
управління соціального захисту
населення КМДА (Відповідач 2)

Про

зобов'язання
вчинити дії

Суддя Вовк
П.В.

Секретар судового засідання Камінська Т.О.

Представники:

Від
позивача

не
прибув

Від
відповідача

Маліщенко М.В.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.05.08 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

До
Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1(далі Позивач)
про зобов'язання Відповідача визнати право
Позивача на перерахунок щомісячного підвищення пенсії як інваліду війни
першої групи, виходячи із фактичного розміру мінімальної пенсії за віком і
виплату недоплаченої суму пенсії за минулий час, збільшуючи його пенсію на 400
відсотків з 01 квітня 1997 року по 2007
рік включно, зобов'язання Відповідача визнати право Позивача на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 1997 - 2007 роки в розмірі
десяти мінімальних пенсій за віком та зобов'язання Відповідача в подальшому
виплачувати Позивачу підвищення до пенсії, входячи із фактичної мінімальної
пенсії за віком.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва справі присвоєно номер № 4/150 та
призначено судове засідання на 23.04.08.

23.04.08
у судовому засідання з ініціативи суду до участі у справі у якості Відповідача
залучено Головне управління соціального захисту КМДА.

Також,
23.04.08 у судовому засіданні Позивач зазначив, що просить суд розглядати
справу без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що органи Пенсійного фонду України неодноразово відмовляли Позивачу зробити
перерахунок підвищення пенсії як інваліду ІІ та І групи і щорічної грошової
допомоги у відповідності з існуючими розмірами мінімальної пенсії за віком та
здійснити виплату недоплачених сум за минулий час.

Представник
Відповідача 2 в судове засідання не прибув, про причини неприбуття представника
Відповідач 2, який належним чином повідомлений про дату час і місце проведення
судового засідання, суд не повідомив.

Керуючись
положеннями ч. 4 ст. 128 КАС України та враховуючи, що Відповідач 2 є суб'єктом
владних повноважень, який належним чином повідомлений про дату час і місце
проведення судового засідання, суд вважає за можливе розглядати справу за
наявними в ній доказами.

Представник
Відповідача 1 проти позову заперечував та просить суд відмовити в його
задоволенні з підставі викладених у письмових поясненнях, які залучено до
матеріалів справи. Крім того, представник Відповідача 1 наполягає на відмові у
задоволені позову з підстав пропуску Позивачем річного строку звернення до
адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до посвідчення серія Б № 153070 Позивач є інвалідом першої групи і має право
на пільги встановлені законом України
для ветеранів війни та інвалідів війни.

Відповідно
до ст. 1-2 Закону України Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"
(далі Закон) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають
звільнені зі служби:

-
особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової служби за контрактом;

-
особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи
начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового
складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і
рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

-
особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань,
органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної
гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;

- особи начальницького і рядового складу
державної пожежної охорони;

-
громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших
військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які
постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення
здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони
проживають;

-
особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;

-
особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб
офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової
служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право
на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках.

Враховуючи
вищенаведене та те, що з 1994 року Позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, Позивач має
право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Відповідно
до ст. 10 Закону призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12
цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Як
вбачається з матеріалів справи Позивач відповідно до ст. 13 Закону отримує
пенсію за вислугу років.

Як
вбачається з позовної заяви Позивач просить суд визнати його право на
перерахунок пенсії та перерахунок
розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення з 01.04.1997 року
про 2007 рік.

Відповідно
до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний
позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Як
підтверджується матеріалами справи Позивач звернувся до суду з даним позовом
18.09.2007 року тобто Позивачем пропущено річний строк на звернення до
адміністративного суду щодо заявлених
позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 01.04. 1997 по
18.09.2006 року.

Також,
суд прийшов до висновку, що Позивачем пропущено річний строк на звернення до
адміністративного суду щодо вимог про перерахунок суми щорічної грошової
допомоги на оздоровлення до п'ятого травня, за період 3 01.04.1997 року по
30.09.2006 року, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 171 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач
мав право звернутися за допомогою та отримати її до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснювалась виплата допомоги.

Відповідно
до частин 1, 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Під
час розгляду справи судом не встановлено поважних причин пропуску Позивачем
річного строку на звернення до
адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Враховуючи
вищенаведене та приймаючи до уваги, що Відповідач 1 наполягає на відмові у
задоволені позову в частині вимог щодо перерахунку підвищення пенсії за період
з 01.04.1997 року по 18.09.2006 року та в частині вимог про перерахунок суми одноразової
грошової допомоги на оздоровлення до п'ятого травня за період з 01.04.1997 року
по 30.09.2006 року. у зв'язку з пропуском Позивачем річного строку на звернення
до адміністративного суду, суд відмовляє у задоволені позову в цій частині.

Щодо
позовних вимог про перерахунок підвищення пенсії Позивачу за період з
18.09.2006 року по 2007 рік та перерахунок суми одноразової грошової допомоги
на оздоровлення до п'ятого травня за 2007 рік, суд вважає їх необґрунтованими
та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

По-перше,
відповідно до ст. 15 Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12
цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами
війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії за вислугу років
підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно
до частини 3 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дана
норма набрала чинності з 01.01.2006 року. Таким чином з 01.01.2006 року Позивач
має право на підвищення отриманої ним пенсії на п'ятдесят відсотків
прожиткового мінімуму. Отже, вимоги щодо визнання права Позивача на перерахунок
щомісячного підвищення пенсії, яку він отримує як інвалід війни I групи, - у
розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, та яку він отримував як
інвалід війни II групи, - у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком є
безпідставними, оскільки ґрунтуються на нормі закону, яка втратила чинність.

По-друге,
відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»(далі Закон) інвалідам війни та прирівняним до них особам
крім іншого надаються такі пільги: щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Відповідно
до ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», крім
іншого встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань"
здійснюється у таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень.

Позивач
не заперечує, що у квітні 2007 року отримав щорічну разову грошову допомогу,
передбачену ст. 13 Закону саме у сумі 450,00 грн.

Рішенням
Конституційного Суду України по справі № 6рп/2007 від 09.07.07, визнано
неконституційною ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік»проте, відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Отже,
виходячи з аналізу зазначеної норми ст. 29 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік»була чинною та діяла станом на час нарахування та виплати
Позивачу 450,00 грн. щорічної разової грошової допомоги.

Відповідно
до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням
Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої
статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99, за
загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той
закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або
мали місце.

Таким
чином, Позивач у 2007 році отримав щорічну одноразову грошову допомогу до
першого травня у встановлених законом порядку та розмірі, а тому вимоги
Позивача в цій частині є безпідставними.

Щодо
позовних вимог про зобов'язання Відповідача 1 в подальшому виплачувати Позивачу підвищення до пенсії, виходячи із фактичної мінімальної
пенсії за віком, суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на чинному законодавстві, яке регулює
дані публічно-правові відносини та спрямовані на майбутнє.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволені позову відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Вовк П.В.