Справа № 22-а-2660/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Шарапа В.М. Справа № 22-а-2660/08
окружний адміністративний суд ряд. стат. звіту № 72
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Обрізка І.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2007
року у справі № 2-а-850/07 за позовом Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду
від 09 листопада 2007 року задоволено адміністративний позов Сарненської
міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області (далі -
Сарненська МДПІ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати податку з
доходів фізичних осіб в сумі 535,81 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить
зазначену постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні
позовних вимог, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що успадковані нею від померлого
ОСОБА_2 грошові кошти відносяться до заощаджень, на які поширюється дія Закону
України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України”,
зобов'язання щодо відновлення вартості яких взяла на себе держава. Просить
врахувати, що виплати за такими заощадженнями у спірний період не
здійснювалися, оскільки Законом України “Про Державний бюджет України на 2005
рік” та постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 30 травня 2005 року
“Про виплату у 2005 році громадянам України компенсації втрат від знецінення
грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 02 січня 1992 року в
установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, і
установи колишнього Укрдержстраху, та викуп облігацій Державної цільової
безпроцентної позики 1990 року” не було передбачено умов, за яких вона могла
отримати компенсаційні виплати, як спадкоємиця померлого вкладника. Стверджує,
що згідно із підпунктом 4.3.23 п. 4.3 ст. 4 Закону України “Про податок з
доходів фізичних осіб” отримана нею спадщина оподаткуванню не підлягає.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання на виклик суду не
з'явилася, що не перешкоджає судовому розгляду справи відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України.

Представник Сарненської МДПІ у ході апеляційного розгляду
вимоги апелянта заперечив, вважає їх безпідставними і просить залишити
постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Сарненської МДПІ,
Рівненський окружний адміністративний суд виходив з того, що оскільки
відповідачка не є членом сім'ї померлого спадкодавця ОСОБА_2 першого ступеня
спорідненості, то отримана нею спадщина у вигляді грошових вкладів останнього з
відсотками та компенсаціями в сумі 4121,55 грн. на підставі ч.1 ст. 14 Закону
України “Про систему оподаткування”, п.1.2. ст. 1, п. 2.1 ст. 2, п.п. 3.1.3 ст.
3, п.п. 13.2.2 ст. 13, п. 7.1 ст. 7 Закону України “Про оподаткування доходів
фізичних осіб” у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції
підлягає оподаткуванню за ставкою 13% від об'єкту оподаткування, тобто в сумі
535,81 грн. Вважає, що підпункт 4.3.23 п. 4.3 ст. 4 Закону України “Про податок
з доходів фізичних осіб” поширюється виключно на суми виплат грошових
заощаджень і грошових внесків, вкладених до 02 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР, і не може бути застосована при вирішенні питання про
можливість звільнення ОСОБА_1 від сплати спірної суми податку, який нарахований
на отриману нею спадщину, а не суму компенсаційних виплат.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам
справи та є помилковими.

Як встановлено колегією суддів, відповідачка ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 537 від 05 травня 2005
року (а.с. 9) успадкувала після смерті брата ОСОБА_2 грошові вклади останнього
у Костопільському безбалансовому відділенні ощадбанку № 10017/0106 (6338) на
рахунках №28431 та №8433 в сумі 4121,55 грн. (з врахуванням відсотків, індексації
та компенсації), які належать до грошових заощаджень в установах колишнього
Ощадного банку СРСР та охоплюються поняттям компенсаційних виплат від
знецінення грошових заощаджень, визначених Законом України “Про державні
гарантії відновлення заощаджень громадян України”, обов'язок щодо повернення
яких взяла на себе держава.

Відповідно до підпункту 4.3.23 п. 4.3 ст. 4 Закону
України “Про оподаткування доходів фізичних осіб” сума виплат громадянам
України (їх спадкоємцям) грошових заощаджень і грошових внесків, вкладених до 2
січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР чи в установи державного
страхування СРСР, погашення яких не відбулося, не включається до складу
загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку.

Керуючись принципом верховенства права, відповідно до
якого людина, її прав та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість держави, а також враховуючи те, що успадковані
Данилицькою Г.П. кошти належать до знецінених грошових заощаджень, виплата яких
проводиться державою у формі компенсації без обмеження певними строками, а суми
таких виплат згідно із вищевказаною нормою закону не включається до
оподатковуваного доходу платника податку, колегія суддів приходить до
переконання про безпідставність їх віднесення до об'єктів спадщини, які
підлягають оподаткуванню, та протиправність вимог Сарненської МДПІ про
стягнення з відповідачки зазначеного податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки
при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було
порушено норми матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення рішення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.п. 3, 4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду
від 09 листопада 2007 року у справі № 2-а-850/07 за позовом Сарненської
міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
І.М.Обрізко

В.З.Улицький