Справа № 22-а-5407/2008
Суддя: Бадахова Т.П.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції -Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2008 року справа № 22-а-5407/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Бадахової Т.П.

суддів

Ханової Р.Ф., Старосуда М.І.

при секретарі

Чуріковій Я.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області
на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28.02.2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області про визнання дій незаконними, зобов'язання зробити перерахунок
пенсії -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області з
позовом про визнання дій незаконними , зобов'язання зробити перерахунок пенсії,
як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС- інваліду
П групи та стягнення недоплати по пенсії у відповідності до приписів
статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою
Луганського окружного адміністративного
суду від 28.02.2008 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнані незаконними дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1,
зобов'язано управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії
позивачу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01.11. 2006
року.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України
в м. Брянка Луганської області, подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове
рішення , посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В
судовому засіданні представник позивача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився.
Про дату, час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції має бути залишена без змін з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 належить до першої категорії осіб, які потерпіли
внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1
від 19.06.1996 року, є інвалідом П групи, внаслідок чого має право на основну
та додаткову пенсії на підставі ст.ст. 50, 54 вищенаведеного закону.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Здійснюючи
апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі, колегія
суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення,
не може бути скасоване, звужене. З огляду на закріплений статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України принцип законності при здійснені
адміністративного судочинства, суду при вирішенні справи слід керуватися
Конституцією та законами України. Оскільки у разі невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося,
що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження
змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін
до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

З 1
січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його
преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом
другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам П групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53
даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого
доходу.

Згідно частини третьої ст.54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи із заробітку за
межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Частина
четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчим по П групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Посилання
відповідача на частину 5 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою
визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок
чого відповідач керувався розміром 19 гривень 91 копійка, що визначені
постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (зі
змінами внесеними постановою № 895 від 13 липня 2004 року), колегія судів не
приймає, оскільки ототожнювати порядок і
розмір в силу різного правового навантаження цих значень неможливо

Враховуючи
зазначене, суд першої інстанції правильно визнав дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Брянка Луганської
області щодо відмови в перерахунку
пенсії ОСОБА_1 в розмірі, встановленому
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними та зобов'язав перерахувати пенсію за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю.

Колегія
суддів вважає, що дії відповідача щодо виплати пенсій позивачу (державної та
додаткової) у розмірах менших, ніж це передбачено законом є неправомірними,
оскільки не відповідають вимогам статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 суд першої інстанції помилково зобов'язав Управління Пенсійного фонду
України у м. Брянка Луганської області
провести перерахунок пенсії саме з 01.11.2006р., з посиланням на ч.3 ст. 67 Закону України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так у відповідності зі ст. 45
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
у разі виникнення права на підвищення пенсії її перерахунок проводиться - з
першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається із
матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у м. Брянка Луганської області із заявою
про перерахунок пенсії 31.07.2007р., тобто після 15 числа місяця, а тому
перерахунок призначеної пенсії необхідно проводити з першого числа
наступного місяця.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає
необхідним постанову суду першої інстанції в цій частині змінити і зазначити,
що проводити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
відповідності зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28, 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 01.08.2007р.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 160,
195, 196, 198, 200, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області
- задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного
суду від 28 лютого 2008 року у справі № 2-а-144/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Брянка Луганської області
про визнання дій незаконними, зобов'язання зробити перерахунок пенсії - змінити,
зобов'язати зробити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2007 року.

В інший
частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова в повному обсязі виготовлена
20 червня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної
сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом місяця, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий:

Судді: