Справа № 22а-2769/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 2769/08
суддя у 1-ій інстанції -
(справа № 2а-174/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Поплавського В.Ю.,

суддів - Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при секретарі - Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 05 жовтня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в м.
Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення
коштів на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2007 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді в якому,
згідно уточнених вимог, просив стягнути кошти на оздоровлення за 2003 та 2007
роки у розмірі 711 грн. та 1320 грн. відповідно. В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії у зв'язку з чим користується всіма правами
та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а
тому, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач, всупереч вимогам Конституції
України та Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не нарахував вчасно суми
виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2003 та 2007 роки у
розмірах, передбачених законом, чим створив заборгованість.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 05 жовтня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені частково. З
Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 було
стягнуто невиплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі
1935 грн. за 2003 та 2007 роки.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального
права та прийняти нову постанову по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального
права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову
суду змінити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС третьої категорії, що підтверджується посвідченням (а.с.2), і
перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення в м.
Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. За 2003 та
2007 роки позивачу взагалі не
виплачувалися суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Судом
правильно було встановлено, що відповідно до ст.48 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року, щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС третьої категорії виплачується у
розмірі трьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати ( абзац 7 частини 4 ст. 48
Закону №796-Х1І).

Суд вірно встановив пріоритетність
законів над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору
необхідно застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 72-16 Закону України "Про Держаний бюджет
України на 2003 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1
грудня 2003 року - 205 грн.

Стаття 76 Закону України "Про Держаний бюджет
України на 2007 рік" встановлює розмір мінімальної заробітної плати з 1
липня 2007 року - 440 грн.

Зі змісту вимог закону України про
державний бюджет України на 2003 рік не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХИ.

Крім того, встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає
розміру, встановленому іншими законами України.

Щодо положень Закону України "Про Держаний бюджет України на 2007
рік", якими було зупинено в 2007 році дію ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то в цьому випадку суд першої інстанції вірно застосував висновки
рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, яким вищезазначені
положення Закону України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік"
були визнані неконституційними та нечинними.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796-II, Управління праці та
соціального захисту населення в місті Павлограді повинно виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003 та 2007 роки, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату.

З урахуванням викладеного, розрахунок сум наступний:

виплата за 2003 рік повинна становити:
205 грн. x 3 = 615 грн.,

виплата за 2007 рік повинна становити:
440 грн. x 3 = 1320 грн.,

а всього: 1935 грн.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлена сума виплат
позивачу.

Постанова суду в частині стягнення з відповідача витрат з
інформаційно-технічного забезпечення підлягає скасуванню як безпідставно
стягнута, оскільки нормами КАС такі витрати не передбачені.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити
частково, а постанову суду змінити в частині стягнення з відповідача витрат з
інформаційно-технічного забезпечення.

Керуючись ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
05 жовтня 2007 року в частині стягнення
з Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду адміністративної справи на користь
бюджету міста Павлограда у сумі 30 грн. - скасувати.

В іншій частині постанову Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05 жовтня 2007
року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Судді: