Справа № 22а-498/2007
Суддя: Фальчук В.П.
Дата ухвалення: 2007-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року. м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Фальчука
В.П.

суддів:
Драгомерецького М.М., Троїцької Л.Л.,

при секретарі - Петренко Г.А.,

за участю представника Державного комітету України у справах
національностей та міграції Кмити P.M.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного
комітету України у справах національностей та міграції на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси від 05
грудня 2006 року у
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Державного комітету України у
справах національностей та міграції про визнання рішення про відмову у наданні
статусу біженця протиправним та зобов'язання надати статус біженця -

встановила:

12 квітня 2006 року
ОСОБА_1звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного комітету
України у справах національностей та міграції про визнання не законним рішення
відповідача №9 від 13.01.2005 року про відмову
в наданні йому статусу біженця, та зобов'язання надати такий статус посилаючись
на те, що оскаржуване рішення є безпідставним, так як ним надані відомості, які
підтверджують його обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань в країні
громадянської належності /Афганістані/, у зв'язку з належністю до родини
відомого члена НДП Афганістану в Нангархарському університеті. Перебуваючи за
межами рідної країни він не може і не бажає користуватися захистом цієї країни
внаслідок побоювань стати жертвою переслідувань.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.12.2006 року
адміністративний позов ОСОБА_1задоволено у повному обсязі у зв'язку з тим, що
позивач має цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за
ознаками належності його до певної соціальної групи - сім'ї колишнього
члена НДПА. Його батька було вбито в 2003
році з зазначених причин, після чого на адресу позивача також стали
поступати погрози, як старшому члену сім'ї з мужчин.

В апеляційній скарзі Державний комітет України у справах
національностей та міграції просить постанову суду скасувати у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають значення для справи які суд вважав
встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням
судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Апелянт просить ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову вказуючи, що позивач не надав жодних документів
та доказів, які б підтверджували обґрунтованість його заяви про надання статусу
біженця.

Тому у суду не
було законних підстав для прийняття рішення про надання

Справа
№22а-498/07 Категорія
АП;

Головуючий у
першій інстанції Погрібний CO.,
Доповідач Фальчук В.П.

2

позивачу статусу біженця.

Судом першої інстанції встановлено, що викладені обставини ОСОБА_1щодо
побоювання стати жертвою переслідувань за належністю до певної соціальної групи
є обґрунтованими, оскільки Європейська Рада у справах біженців та вигнанців
відокремлює представників групи колишніх членів НДПА та членів їх родин, які
були пов'язані з комуністичним режимом, скинутим 1992 році, та займали посади в
комуністичному уряді, що у разі їх повернення до Афганістану їм загрожує
небезпека стати жертвами насильства, переслідувань та дискримінації. Батько
позивача з 1985 року по 1987 рік навчався в
Одеському державному університеті ім. І.І.Мечникова, закінчив його і отримав
вчену ступінь Магістра хімічних наук. В Афганістані він був членом НДПА та
очолював партійний осередок в Нангархарському університеті. Після повалення
комуністичного режиму батьку почали погрожувати розправою за зв'язки з цим
режимом, тому він вимушений був виїхати до Кабула, але потім повернувся в
Джелалабад, де його через деякий час звільнили з університету та вбили. Після
погроз на адресу позивача, як старшого з чоловіків у сім'ї, він вимушений був
покинути країні помешкання та шукати притулку на Україні.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів
в необхідному обсязі зміст судового рішення, що оскаржується, апеляційної
скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав:

Згідно ст.1 Закону України «Про біженців» особа, котра звертається з
клопотанням про надання статусу біженця в Україні, має обґрунтовано довести, що
вона є жертвою переслідувань за віросповідання, національності, належності до
певної соціальної групи, перебуває за межами країни своєї громадянської
належності та не може користуватися захистом цієї країни, або не бажає
користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань.

Відповідно до ч.7ст.П цього Закону, для надання статусу біженця заявником
надаються документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для
набуття такого статусу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1зазначає як факти
його переслідування на Батьківщині у зв'язку з належністю до певної соціальної
групи два епізоди побиття під час прямування до школи. При цьому, ті хто його
побили, говорили, що таким як він не місце в школі.

Інших переконливих фактів його переслідування позивач суду не надав. Окрім
того, за свідченнями позивача в Афганістані залишилися проживати його мати,
брат та дві сестри, які також мали зазнати переслідувань, як родина колишнього
члена НДПА.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі обставин, які не
були доведеними позивачем, та які суд вважав встановленими.

В порушення зазначених норм матеріального права суд першої інстанції
безпідставно та необгрунтовано визнав незаконним рішення відповідача №9 від 13.01.2005 року про відмову
ОСОБА_1в наданні статусу біженця і зобов'язав надати такий статус, так як
позивач не надав суду документів та матеріалів, що можуть бути доказом
наявності умов для набуття ним статусу біженця. Він не довів, що є жертвою
переслідувань за належність до певної соціальної групи та що перебуваючи за
межами країни своєї громадянської належності не може користуватися захистом
цієї країни, або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань.

На теперішній час в Афганістані діють законно обрані й міжнародні визнані
органи державної влади. Світове суспільство надає Афганістану гуманітарну
допомогу і допомагає відбудовувати країну. Тому є очевидним, що позивач покинув
Афганістан в пошуках кращих умов життя.

Згідно
п.2,4ч.1ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду та
ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для
справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та порушення норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

3

На підставі наведеного, постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову ОСОБА_1у
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.196, п.3ч.1ст.198, п.2,4ч.1ст.202, ч.2ст.205, ст.207, ч.5 ст.ї
КАС України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області -

Постановила:

Апеляційну скаргу Державного комітету України у справах національностей та
міграції - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2006 року -скасувати.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до Державного
комітету України у справах національностей та міграції про визнання рішення про
відмову у наданні статусу біженця протиправним та зобов'язання надати статус
біженця.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця, з дня складення
постанови у повному обсязі.