Справа № 2-а-5396/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2008 р. Справа № 2-а-5396/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Федчук Віталій Володимирович,

Суддів:
Мельник-Томенко Жанна Миколаївна

Сауляк
Юрій Васильович

При секретарі судового засідання: Педорук Олеся Сергіївна

За участю
представників сторін:

позивача :
ОСОБА_6

відповідача
: Питель О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

до: Державної
судової адміністрації України, Державного казначейства України при Міністерстві
фінансів України

про:
стягнення грошової компенсації за невидане обмундирування

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, про
стягнення грошової компенсації за
невидане службове обмундирування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення ст. 130
Конституції України, ст. 44 Закону України “Про статус суддів”відповідачі не
забезпечили їх службовим обмундируванням та не виплатили компенсації
вартості службового обмундирування
відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №1393 від 04.09.2003
року та постанови Президії Верховної Ради України №3592-ХІІ від 15.11.1993
року. Тому позивачі просять суд зобов'язати
Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету
перерахувати на їхню користь грошову компенсацію вартості службового
обмундирування.

В судовому засіданні
позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній
заяві та просила суд зобов'язати Державне казначейство України перерахувати на
їхню користь грошову компенсацію вартості обмундирування, та надала клопотання,
що в зв'язку з запереченням відповідача в особі державної судової адмінстрації
України проти задоволення позову на підставі порушення терміну звернення до
суду з вимогою за 2003-2005 р., позивачі просять поновити строк звернення до
суду з лютого 2008 року.

Представник відповідача державної судової адмінстрації
України - у судовому засіданні позов не визнала.

Представник відповідача -Державного казначейства України
- в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був
повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення, але надав письмове заперечення вих. №
4,3-04-4/3609-6039 від 11.04.2008 року, в якому зазначено, що в позовній заяві
позивачами не доведено, чим саме органи Державного казначейства своїми діями
порушили права та охоронювані законом інтереси. Крім того, Державне
казначейство України не здійснює виплату компенсації за невикористане службове
обмундирування. Разом з тим відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України “Про статус суддів”, Положення
про Державну судову адміністрацію України, затвердженим Указом Президента
України від 03.03.2003 року №182/2003, Державна судова адміністрація України
виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів. Також просив суд
застосувати ст.99 КАС України в зв'язку з пропущенням річного строку звернення
до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

За таких обставин суд відповідно до ст.128 КАС України
вважає за доцільне справу слухати у відсутності вказаного представника на
основі наявних у матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обрана суддею Вінницького
районного суду 21.06.1987 року за протоколом виборчої комісії за № 47, ОСОБА_2
обраний суддею Вінницького районного суду 21.06.1982 року за протоколом вибрчої
клмісії за №58, ОСОБА_3 призначений суддею Вінницького районного суду Указом
Президента України за № 96/2002 від 02.02.2002 року, ОСОБА_4 призначений суддею Вінницького
районного суду Указом Президента України №712/2002 року від 13.08.2002 року,
ОСОБА_5 призначений суддею Вінницького районного суду Указом Президента України
№802/2003 року від 04.08.2003 року, ОСОБА_6 призначена суддею Літинського
районного суду Вінницької області Указом Президента України №10001/2002 від
11.11.20002 року. Наказ на певод на посаду судді до Вінницького районного суду
від 03.06.2004 року за №98-к, ОСОБА_7 призначений суддею Гайсинського районного
суду Вінницької області Указом Президента України №1412/2005 від 04.10.2005
року. Наказ на певод на посаду судді до Вінницького районного суду від
11.07.2007 року за №9632/2007р.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава
забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності
суддів.

Першим реченням частини 12 статті 44 Закону України “Про
статус суддів”передбачено, що при здійсненні правосуддя суддя повинен бути в
мантії, опис і зразки якої затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Президії Верховної Ради України від
15.11.1993 року №3592-12 затверджені описи зразків мантії та службового обмундирування
суддів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.09.2003
року №1393 “Про норми забезпечення мантіями та суддівськими нагрудними знаками
суддів судів загальної юрисдикції”були затверджені Норми забезпечення мантіями
та суддівськими нагрудними знаками суддів загальної юрисдикції, а Державну
судову адміністрацію було зобов'язано затвердити положення про порядок
одержання, обліку, видачі та носіння мантій і суддівських нагрудних знаків
суддями судів загальної юрисдикції.

Законом України “Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів”від 17.02.2000 року перше речення з частини 12 статті 44
Закону України “Про статус суддів” було виключено.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за
конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2001 рік”та Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4,
5, 8, 9 частини першої статті 58 Закону України “Про Державний бюджет України на 2001 рік”і підпункту 1 пункту 1
Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів”(справа щодо
пільг, компенсацій і гарантій)
№5-рп/2002 від 20.03.2002 року положення вказаного Закону відносно
забезпечення суддів безплатним службовим обмундируванням були визнані
неконституційними з дня прийняття Рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про статус
суддів”та рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року по справі
№1-1/2004 про офіційне тлумачення положень
ч.1 та ч.2 ст. 126 Конституції України та ч.2 ст. 3 Закону України “Про
статус суддів”визначено, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його
правового захисту, матеріального та соціального забезпечення, не можуть бути
скасовані або занижені без відповідної компенсації. По своїй суті пільги,
компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу
цього права шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів
за ст. 22 Конституції України не допускається.

Надання суддям таких пільг, компенсацій і гарантій не
може ставитися у залежність від бюджетного фінансування. Дане твердження також
знайшло своє відображення і у рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Таким чином, враховуючи норми згаданих нормативних
актів, позивачам належало до видачі службове обмундирування, яке їм видане не
було, та не компенсовано його вартість, що підтверджується запереченням
Державного казначейства.

Вартість службового обмундирування, що належало до
видачі позивачам, згідно довідки ЗАТ “Вінницький універмаг” вих. №38 від
11.02.2008 року та перелічених нормативних актів, становить із розрахунку:

Капелюх з фету - вартістю 300 гривень.

Берет жіночий з фетру -вартістю 250 гривень.

Хутряна шапка -вушанка каракулю з шкіряним верхом або з
ондатри - вартістю
1500 гривень.

Хутряний бирет для жінок з каракулю або з норки
-вартістю 1250 гривень.

Пальто зимове з вовняної тканини -вартістю 4000 гривень.

Плащ із змішаної тканини -вартістю 3000 гривень.

Костюм для чоловіків з вовняної тканини на підкладці -
вартістю 2500 гривень.

Літній костюм для чоловіків з напіввовняної тканини на
підкладці -вартістю 2000 гривень.

Костюм для жінок з вовняної тканини на підкладці
-вартістю 1650 гривень.

Літній костюм для жінок з напіввовняної тканини на
підкладці -вартістю 1300 гривень

Сорочка з довгим рукавом з бавовняної тканини -вартістю
250 гривень

Сорочка з коротким рукавом з бавовняної тканини -вартістю 200 гривень.

Блузка з довгим рукавом з шовкової тканини -вартістю 260
гривень.

Блузка з коротким рукавом з шовкової тканини -вартістю
230 гривень.

Краватка шовкова
- вартістю 150 гривень.

Туфлі чоловічі шкіряні -вартістю 600 гривень.

Туфлі жіночі шкіряні -
вартістю 560 грвень.

Напівчобітки чоловічі шкіряні утеплені -вартістю 800 гривень.

Чобітки жіночі шкіряні утеплені -вартістю 850 гривень.

Кашне трикотажне сірого кольору -вартістю 200 гривень.

Рукавички шкіряні утеплені -вартістю 300 гривень.

Рукавички шкіряні - вартістю 250 гривень.

Суд вважає, що зазначена сума компенсації підлягає
стягненню з Державної судової адміністрації України та Державного казначейства
України та з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.125 Закону України “Про судоустрій
України”державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої
влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної
юрисдикції, а також інших органів та установ судової системи.

Згідно зі ст.21 Бюджетного кодексу України здійснення
програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні
асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. Кошти бюджету, які
отримують фізичні особи та юридичні особи, що не мають статусу бюджетної
установи (одержувачі бюджетних коштів),
надаються їм лише через розпорядника бюджетних коштів.

Ст. 120 Закону України “Про судоустрій України”функції
головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового
забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції здійснює Державна судова
адміністрація України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України
визначаються окремими рядками по загальних судах і спеціалізованих судах, а
також окремими рядками по місцевих судах, апеляційних судах.

Законами України про державний бюджет України на 2002,
2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 роки передбачається виділення коштів
Державній судовій адміністрації України для виконання рішень судів на користь
суддів.

Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України та пункту
першого частини четвертої Положення про Державне казначейство України,
затвердженого Постановою Кабміну України від 21.12.2005 року №1232, казначейство
здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Враховуючи, що обов'язки щодо здійснення організаційного
забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції покладено на Судову
адміністрацію України та державним бюджетом на відповідний рік передбачено
виділення коштів Державній судовій адміністрації України для виконання рішень
судів на користь суддів, а Державне казначейство України повинно провести
видатки з державного бюджету, передбачені Державній Судовій адміністрації
України, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Державного
казначейства України та Державну судову адміністрацію України за рахунок коштів
державного бюджету перерахувати на користь позивача грошову компенсацію
вартості службового обмундирування в сумі 28005 гривень.

Суд вважає, що посилання представника Державного
казначейства України на ст.99 КАС України щодо пропущення позивачами строку
звернення до суду, не можуть бути враховані, оскільки відповідачами не
приймалися будь-яких рішень про відмову позивачеві в видачі йому службового
обмундирування або компенсації за нього, а тому суд приходить до висновку, що у
позивача не було підстав вважати, що відповідачі не виконують своїх обов'язків,
покладених на них Конституцією та Законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає
поновити строк для звернення до суду
позивачами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне задовольнити позов повністю.

Керуючись ст.ст.
70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

1.
Поновити строк звернення до суду.

2.
Позов задовольнити.

3.
Визнати протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень Державної
судової адміністрації України, територіального управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області, щодо невиплати позивачам грошових коштів на
відшкодування вартості невиданого службового обмундирування.

4.
Стягнути з Державної судової адміністрації України шляхом зобов'язання
Державного казначейства України до проведення видатків з Державного бюджету
позивачам грошових коштів на відшкодування вартості невиданого службового
обмундирування суддям Вінницький районного суду на користь:

ОСОБА_1
-50050 грн

ОСОБА_2-
50050 грн

ОСОБА_3
-50050 грн

ОСОБА_4
- 50050 грн

ОСОБА_5
-45680 грн

ОСОБА_6
-45680 грн

ОСОБА_7 -32200 грн

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 09.06.08

Головуючий: Федчук
Віталій Володимирович