Справа № 2-а-715/2008
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Категорія статобліку 49 Справа
№ 2-а-715/08
УХВАЛА

про закриття
провадження у справі

14 липня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі Ромасько
Є.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1.

відповідач 1 подав заяву про розгляд справи без його участі

відповідач 2 ОСОБА_2.

відповідач 3 подав
заяву про розгляд справи без його участі

відповідач 4 подав
заяву про розгляд справи без його участі

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за

адміністративним позовом ОСОБА_1, м. Марганець Дніпропетровської
області

до відповідача 1 ОСОБА_3 голови Апеляційного суду
Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ

до відповідача 2 ОСОБА_2 судді Апеляційного
суду Дніпропетровської області, , м. Дніпропетровськ

до відповідача 3 ОСОБА_4 судді Апеляційного
суду Дніпропетровської області , м. Дніпропетровськ

до відповідача 4 ОСОБА_5 судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, м.
Дніпропетровськ

про визнання неправомірними дій та відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_3
- голови Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій голови
Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 по неповерненню судового
збору неправомірними та стягнення з голови Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 30 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн.,
всього - 10030 грн.

23 червня 2008 року позивач у
судовому засіданні подав уточнену позовну заяву, у який викладені позовні вимоги
до ОСОБА_3 - голови Апеляційного суду
Дніпропетровської області, суддів ОСОБА_2., ОСОБА_4, ОСОБА_5. про:

- визнання дій голови Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_4, ОСОБА_5. по справі №22ц-4719 від 18.12.06 року та
неповерненню судового збору неправомірними та відшкодування матеріальної та
моральної шкоди;

- стягнення
з голови Апеляційного суду, суддів ОСОБА_3, ОСОБА_2., ОСОБА_4, ОСОБА_5.
матеріальну шкоду в сумі 30 (тридцять) гривень та моральну шкоду в сумі 50
(п'ятдесят тисяч гривень) солідарно, а всього 50030 грн. на користь ОСОБА_1.

14 липня 2008 року надійшло клопотання від Голови Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3,
суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4, ОСОБА_5. про слухання справи у цьому
судовому засіданні у їх відсутність та про закриття провадження у справі.

В
обґрунтування клопотання зазначено, що виходячи з
положень частини 3 статті 2 і статей 3, 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративний суд, розв'язуючи спір щодо здійснення
державного управління, що виникає між суб'єктами чи суб'єктом та об'єктом
такого управління, вирішує питання про дотримання суб'єктом правил процедури
прийняття управлінського рішення, визначених законом функції та повноважень
(будь-то власні чи делеговані повноваження), тобто компетенції, а також
дотримання таким суб'єктом меж втручання щодо об'єкта державного управління, у
зв'язку з чим змістом влади адміністративного суду є здійснення контролю за прийняттям
управлінського рішення щодо об'єкта управління, а не прийняття такого
управлінського рішення, що і визначає повноваження адміністративного суду за
статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статей 6, 124 Конституції України і статті 1 Закону України
«Про судоустрій України», суд, здійснюючи правосуддя у формі певного
судочинства, реалізує судову владу у державі. Згідно зі статтями 12, 13, 14
Закону України «Про судоустрій України» право на захист від порушення суддями,
як посадовими особами судової влади, вимог судочинства під час реалізації ними
судової влади гарантується встановленим відповідним процесуальним законом,
порядком апеляційного та касаційного оскарження. Звідси, за частиною 2 статті 4
Кодексу адміністративного судочинства України, за всяких обставин, виключається
з-під юрисдикції адміністративних судів розв'язання вимог суб'єктів
правовідносин щодо законності процесуальних дій судді апеляційного суду, які
ним вчинені згідно з підпунктом 1, 2 статті 27 Закону України «Про судоустрій
України».

Відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду в цивільній справі
відноситься до змісту цивільно-правових правовідносин між державою та фізичною
чи юридичною особою, для виникнення яких згідно з частиною 5 статті 1176
Цивільного кодексу України належить встановити хоча б формальну наявність в
діях судді, які вплинули на ухвалення такого рішення, складу злочину, що може
бути встановлено виключно в порядку кримінального судочинства. При цьому
відшкодуванню така шкода підлягає в порядку, визначеному Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діям органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та правилами цивільного
судочинства.

З огляду на наведене, на дімку заявників клопотання, пред'явлені у цій
справі вимоги позивача відповідно до частини 2 статті 2, статті 3, частини 2
статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають розглядові
та вирішенню в порядку адміністративного судочинства, через що провадження у
справі відкрито незаконно та підлягає закриттю за пунктом 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного судочинства України.

З
матеріалів справи та прояснень позивача виходить, що підставою для звернення до
адміністративного суду стало неповернення витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, які були визначені до сплати ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2006 року про залишення апеляційної скарги без руху (суддяОСОБА_2, справа №22-4719).

Позивач
заявою від 09.01.07 року звернувся до Голови Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 в
якій із посиланням на статтю 81 Цивільного процесуального кодексу України
просив апеляційний суд прийняти рішення, ухвалу про повернення 30 гривен за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатково
позивач посилається на відмову у задоволенні колегією суддів Апеляційного суду
Дніпропетровської області клопотання про
залучення доказів по цивільній справі, зазначає що така відмова є неправомірною,
подавши до матеріалів справи копію журналу судового засідання по цивільній
справі, який був складений під час такого судового засідання, однак щодо таких
обставин позивні вимоги не заявлені.

У судовому
засіданні ОСОБА_2 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копії
ухвали від 11 липня 2008 року, якою на підставі пункту 5 частини 4 статті 81
Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 повернуто 30 гривен,
сплачених ним у якості витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Таким
чином, у справі предметом оскарження є не вчинення певної процесуальної дії та
стягнення сум матеріальної та моральної шкоди, яких зазнав позивач у зв'язку із
таким неповерненням.

Суд дійшов
висновку, що в розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 статті 3,
статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді цивільних
справ не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у
справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

У висновках Конституційного
Суду України, наведених у пункті 4.2. мотивувальної частини Рішення від 23
травня 2001 року №6-рп/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК
України) визначено, що правосуддя в
Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах, відповідно до
процесуального законодавства України.

Скарги на
дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними цивільних справ мають
розглядатися в порядку, визначеному відповідно Цивільним процесуальним кодексом
України. Компетенція адміністративних судів на розгляд таких спорів згідно зі
статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

З огляду на викладене, позивачем оскаржуються бездіяльність, допущена в
рамках процесуальних повноважень.

Порушення норм процесуального права є підставою оскарження судових рішень,
та їх скасування, якщо порушення норм процесуального права призвели до
постановлення незаконного рішення.

Згідно із частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Термін «суб'єкт владних повноважень» вживається в Кодексі адміністративного
судочинства України в такому значенні: суб'єкт владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про
оскарження в адміністративному позові не дій або бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, а процесуальної діяльності суддів, що може бути окремою підставою
для перегляду рішення у справі.

Згідно із частинами 2, 3 статті 21
Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені
в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або
господарського судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження
кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше
не встановлено законом.

Таким чином, оскільки основні позовні вимоги щодо оскарження дій та
бездіяльності не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства,
позовні вимоги про стягнення відшкодування завданої моральної та матеріальної
шкоди не можуть бути розглянуті з цих же підстав.

Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд
закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 17, 50, 157 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання Голови Апеляційного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_3, суддів Апеляційного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №2-а-715/08.

Копії ухвали надіслати особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом п'яти днів з дня її
проголошення та подальшої подачі апеляційної скарги протягом десяті днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в
порядку статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не
допускається.

Суддя
(підпис)
І.О. Верба

З оригіналом згідно
Суддя
І.О. Верба

Ухвала не набрала законної сили станом на 14.07.08 р.
Суддя І.О. Верба