Справа № К-33784/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2008 року
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
головуючого-судді - Бутенка В.І.,
суддів: Лиски Т.О.,
при секретарі Марушевському А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну справу за позовом фермерського
господарства “ЮНН” до Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції
про визнання неправомірними дій, -
в с т а н о в и л а :
У березні 2006 року фермерське господарство
"ЮНН" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило визнати
неправомірними дії начальника Джанкойської об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Джанкойська ОДПІ) щодо організації проведення документальної
Ухвалою Нижньогірського районного суду Автономної Республіки
Крим від 03 квітня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2006 року, позовну заяву повернуто.
В касаційній скарзі представник позивача Ришкевич О.Я., посилаючись на порушення судами
норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові
рішення та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно вимог п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України даний спір повинен розглядатись
господарським судом, як судом адміністративної юрисдикції, оскільки за
суб'єктним складом спір відповідно до положень ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України підвідомчий господарському суду, з чим погодився
і суд апеляційної інстанції.

Однак такий висновок є помилковим і не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 12 ГПК України (в редакції Закону
України від 13 травня 1997 року N 251/97-ВР),
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших
підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у
законодавстві, крім:

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

інших спорів, вирішення яких відповідно до
законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших
органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами
до їх компетенції.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано
сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання
недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні
та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних
потреб.

Слід зазначити, що акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий
документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються
на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи
іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того
суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними
чи іншими органами залежать від місця даного органу в системі відповідних
органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України,
відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Як зазначено у п.6 роз'яснень президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших
органів", із змінами, внесеними роз'ясненням президії Вищого арбітражного суду України від
18.04.2001 р. N 02-5/467 і роз'ясненням
президії Вищого господарського суду України
від 31.05.2002 р. N 04-5/609, згідно зі статтею 12 ГПК господарським
судам підвідомчі спори про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у
законодавстві.

У вирішенні цієї категорії спорів слід виходити з того,
що не підлягають розгляду господарськими судами, зокрема, заяви про визнання
недійсними:

- актів слідчих, судових і прокурорських органів, щодо
яких чинним законодавством встановлено спеціальний порядок оскарження і зміни
чи скасування;

- постанов спеціальних підрозділів по боротьбі з
організованою злочинністю, оскільки згідно з частиною першою статті 114
Кримінально-процесуального кодексу України слідчий є самостійною процесуальною
фігурою, а отже, всі рішення щодо проведення слідчих дій він приймає від свого
імені, а не від імені органу, у якому працює;

- різного роду листів, інформацій, роз'яснень і т. п.,
які надсилаються державними чи іншими органами на адресу підпорядкованих їм
структур та ін. з приводу конкретних ситуацій;

- виконавчих написів нотаріусів, оскільки згідно з
пунктом 7 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" такий
напис підлягає виконанню Державною виконавчою службою, а скарги на дії
нотаріусів підлягають розгляду судами загальної юрисдикції (частина перша
статті 50 Закону України "Про нотаріат" та глава 39 Цивільного процесуального
кодексу України).

Не можуть оспорюватися в господарському суді також акти
ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру.

У разі надходження заяв про визнання недійсними актів,
зазначених у цьому підпункті, господарський суд повинен відмовити у їх
прийнятті з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 ГПК, а у разі
помилкового прийняття позову - припинити провадження у справі згідно з пунктом
1 статті 80 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, фермерське
господарство "ЮНН" у позовній заяві ставило питання не тільки про
визнання нечинною постанови начальника Джанкойської ОДПІ про застосування
адміністративного арешту активів платника податків, але й щодо визнання
неправомірними дій та бездіяльності відповідача стосовно організації проведення
документальної перевірки.

Тобто предметом позову поряд із вимогою скасування акту
ненормативного характеру є також оскарження дій посадової особи, що виключає
розгляд спору в цій частині господарським судом.

До створення окружних адміністративних судів справи щодо
оскарження особами, переліченими у ст. 1 ГПК України, дій або бездіяльності
органу державної влади, іншого державного органу, органу влади Автономної
Республіки Крим, їхньої посадової чи службової особи, згідно ст. 18 і п.п. 5, 6
Прикінцевих та перехідних положень КАС України мають розглядатись місцевими
загальними судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин у районного суду не було безспірних
підстав для повернення позовної заяви і цей недолік не було усунуто судом
апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами
були допущені порушення норм процесуального права, які призвели до ухвалення
ними незаконних рішень.

З огляду на наведене, оскаржені судові рішення відповідно
до вимог ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають
скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання
про прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фермерського господарства “ЮНН”
задовольнити частково.

Ухвалу Нижньогірського районного суду Автономної
Республіки Крим від 03 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 12 вересня 2006 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення
питання про прийняття позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :