Справа № 22-а-12130/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
у 1-й інстанції: Вовк С.В.
Суддя-доповідач Межевич М.В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду у складі: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Маслія В.І. та
Саприкіної І.В., при секретарі Кірієнко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за апеляційною
скаргою представника Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 на постанову Печерського районного суду міста
Києва від 11 жовтня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1та
ОСОБА_2до Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України про визнання
протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та зобов'язання вчинити
У лютому 2007 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
в суд з позовом, предмет якого неодноразово змінювали та в остаточному варіанті
просили визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України (далі
відповідач) щодо поновлення порядку призначення і виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям Верхового Суду України у відставці, який існував
до 01 січня 2007 року та
зобов'язати відповідача прийняти не пізніше 08.11.2007 року розпорядження щодо
поновлення вищезазначеного порядку призначення і виплати їм щомісячного
довічного грошового утримання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від
11.10.2007 року позов в частині позовних вимог що стосується ОСОБА_3- залишено
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 11
жовтня 2007 року вищевказаний позов задоволений: визвано протиправною
бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо поновлення порядку призначення і
виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям Верховного Суду
України у відставці, який існував до 1 січня 2007 року; зобов'язано Кабінет
Міністрів України в порядку передбаченому ст.117 Конституції України вчинити
дію щодо поновлення порядку призначення і виплати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового утримання суддям Верховного Суду України у
відставці, який існував до 1
вищезазначеним судовим рішенням, представник Кабінету Міністрів України подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову позивачів,
оскільки: неповно з»ясовані обставини справи, що мають значення для справи;
висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушені норми
процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи.
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.
з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Судом
першої інстанції встановлено, що позивачі наказом Верховного Суду України № 9/к
від 13.03.1997 року та №133 від 25.04.1995 року виключені із штатного розкладу
Верховного суд України у зв'язку з виходом у відставку і відповідно до
Конституції України та Закону України «Про статус суддів» мають право на
належне матеріальне та соціальне забезпечення. Всупереч названих правових актів
та Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007, яке
визнано таким, що не відповідає нормам Конституції України, положенням ЗУ «Про
державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року протягом липня-серпня 2007 року позивачам не було
виплачено щомісячне грошове утримання в зв'язку з знаходженням їх у відставці.
Так, у ч.1 ст. 126 Основного Закону України закріплено
положення, згідно з яким незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією
і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч.1 ст.130 цього
Закону є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови
функціонування судів.
Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів»
передбачено, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігаються звання
судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як до виходу у
Відповідно до Закону України «Про статус суддів» суддя є
носієм судової влади, здійснення правосуддя є видом професійної діяльності,
держава повинна створити належні матеріальні умови гідного для його статусу
(судді) життєвого рівня. Гарантії незалежності суддів не можуть бути скасовані
чи змінені нормативними актами України.
Колегія суддів вважає, що надання судді за рахунок
держави матеріального і соціального захисту, у тому числі щомісячне грошове
утримання, суддям, які перебувають у відставці, що відповідають його високому
статусу, є гарантією забезпечення незалежності судді.
Отже, особливий порядок фінансування судів в тому числі і
тих, які перебувають у відставці є однією з конституційних гарантій їх
незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення гідного
Згідно Рішення Конституційного Суду України від
01.12.2004 року норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх
соціальний захист не можуть бути скасовані чи знижені без відповідно
компенсації, а надання суддям пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у
залежність від бюджетного фінансування.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.06.2007 року
№4-рп/2007 визвано такими, що не відповідають Конституції України положення
Закону України «Про Державний бюджет України» від 19.12.2006 року, а саме: п.49
ст. 71 цього Закону, яким було зупинено на 2007 рік дію абз. 3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус
суддів» щодо визначення органів, які виплачують щомісячне довічне грошове
утримання суддя у відставці, а також п.1.2 ст. 104 Закону України «Про
державний бюджет України» від 19.12.2006 року, відповідно до якої у 2007 році
призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання суддям у
відставці здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Основним законом України передбачено, що фінансування
щомісячного довічного грошового утримання суддів здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України.

06.08.2007 Пенсійний фонд України прийняв постанову №15-1
«Про втрату чинності постанови правління Пенсійного фонду України від
22.12.2006 року №21-3,якою в свою чергу було затверджено Порядок призначення і
виплати щомісячного довічного грошового утримання суддями у відставці органами
Пенсійного фонду України.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня
2007 року №8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу, що відповідно до
статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та
інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи
людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1
п.19).

На підставі статті 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не
посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо
окремих осіб, у тому числі щодо суддів, підриває принцип довіри особи до
держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної правової
держави.

За змістом положень частин 2 і 3 статті 22 Основного
Закону України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватись
від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, місцевий суд при задоволенні позову вірно встановив
обставини справи, дав обґрунтовану оцінку доводам учасників процесу
проаналізувавши їх у співвідношенні до норм матеріального та процесуального
права та прийшов до законного рішення про визнання протиправною бездіяльність
відповідача щодо поновлення порядку призначення і виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям Верховного Суду України у відставці, який існував до
01.01.2007 року, зобов'язавши останнього поновити порядок призначення і виплати
позивачам щомісячного грошового утримання.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не впливають на законність та обґрунтованість
прийнятого рішення.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу представника Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Печерського
районного суду міста Києва від 11 жовтня 2007 року

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: