Справа № К-18739/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“14” березня
2008 року
м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого: Фадєєвої Н.М.,

Суддів: Маринчак Н.Є., Костенка М.І., Матолича С.В., Чалого С.Я.

при секретарі: Хрущ В.Л.

за участю представників:

позивача: Габбе О.Г., Дзюби Г.В.

розглянувши касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТО-Днепр»

на постанову Запорізького апеляційного господарського суду
від 26 квітня 2006р.

у справі
№6/99-24/550-АП

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТО-Днепр»

до Державної податкової
інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У березні 2004р. позивач звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, поставлено питання про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя №/0 від
13.10.2003р..

В обґрунтування
позовних вимог позивач стверджує, що висновки акту перевірки не відповідають
дійсним обставинам справи, а прийняте на підставі вказаних висновків податкове
повідомлення-рішення не є правомірним.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07
квітня 2004р., залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного
господарського суду від 14 вересня 2004р., у задоволенні позовних вимог ТОВ
«АСТО-Днепр» було відмовлено.

Рішення суду мотивовані тим, що в ході перевірки
фахівцями податкового органу було встановлено факт порушення позивачем вимог
ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого,
податкова інспекція правомірно застосувала до підприємства штрафні санкції.

В подальшому позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із
заявою про перегляд судового рішення у справі №6/99 від 07 квітня 2004р. за
нововиявленими обставинами.

У вищевказаній заяві обставинами, які є суттєвими для
вирішення даної справи та які не були відомі на час прийняття оскаржуваного
рішення, позивач зазначає, що під час розгляду господарським судом Запорізької
області справи №24/112-13/444 було встановлено, що в акті перевірки, на
підставі висновків якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення
№/0 від 13.10.2003р., відсутні дані про особу яка її проводила та
наявність повноважень цієї особи на здійснення перевірки. Крім того, під час
розгляду справи №24/112-13/444 судом встановлено, що договір поставки
автомобіля №0052 від 01.10.2003р., підписаний одноособово громадянином ОСОБА_1
є недійсною угодою, здійсненою про людське око, а факт передачі грошових коштів
в касу підприємства не знайшов свого підтвердження в ході розгляду вказаної
господарської справи.

Постановою господарського суду Запорізької області від 23
січня 2006р. було задоволено заяву позивача та скасовано рішення господарського
суду Запорізької області у справі №6/99 від 07 квітня 2004р. та прийнято нове
рішення у справі, яким задоволено позовні вимоги щодо визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення №/0 від 13.10.2003р..

Судове рішення першої інстанції від 23 січня 2006р. мотивовано тим, що істотні
обставини справи, які встановлені судом під час розгляду справи №24/112-13/444
не були відомі на час прийняття оскаржуваного судового рішення від
07.04.2004р., тому, на підставі ст.253 КАС України суд задовольнив заяву
позивача про перегляд справи за нововиявленими обставинами і переглянув справу.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду
від 26 квітня 2006р. було скасовано постанову господарського суду Запорізької
області від 23 січня 2006р., заяву позивача про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами залишено без задоволення, а рішення господарського
суду Запорізької області від 07 квітня 2004р. у справі №6/99 - залишено без
змін.

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що господарський суд безпідставно прийняв до уваги
обставини, встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від
07.10.2005 року по справі № 24/112-13/444, як нововиявлені обставини, і визнав
їх підґрунтям для перегляду постановленого судового рішення у справі №6/99 від
07 квітня 2004р., зазначивши, що факти іншої юридичної оцінки доказів у одній
справі, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами у другій справі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної
інстанції від 26 квітня 2006р., вказуючи на порушення норм процесуального
права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною
скаргою, в якій поставлено питання про скасування вищевказаної постанови суду
апеляційної інстанції та залишення в силі рішення господарського суду Запорізької області від 23 січня
2006р..

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників
позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями,
контролюючим органом було проведено перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про що складено акт
№00001883/376-228-23/4 від 01.10.2003р..

В ході проведення вказаної перевірки податковим органом,
зокрема, було встановлено факт реалізації товару - автомобіля ТОYОТА СОROLLA L4 НВ вартістю 93625,00грн. та виявлені порушення п.п. 1,
2, 8, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не було
проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (93625,00грн.) через реєстратор
розрахункових операцій типу МINІ 500.02 МТ; не було видано розрахункового документу на
повну суму покупки; встановлено відсутність шести цінників на автомобілі, які
знаходились на реалізації; не було використано режиму попереднього
програмування найменування цін товарів та обліку їх кількості.

На підставі висновків акту перевірки було прийнято
податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.10.2003р., яким позивачу
визначення податкове зобов'язання зі сплати штрафних санкцій в розмірі 468312,00грн.
в т.ч. за не проведення розрахункової операції через РРО в розмірі
468125,00грн., за невикористання попереднього режиму програмування найменування
цін товарів та обліку їх кількості в розмірі 85,00грн., за відсутність
виставлених шести цінників на товар в розмірі 102,00грн..

За результатами апеляційного узгодження контролюючим
органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.11.2003р. №/1,
від 15.12.2003р. №/2 та від
20.02.2004р. №/3 сума податкового зобов'язання у яких залишилась
незмінною.

Згідно ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили
з моменту проголошення.

На час вирішення цієї справи у суді першої та апеляційної
інстанціях постанова Запорізького апеляційного господарського суду від
12.01.2006р. у справі №24/112-13/444 у якій було встановлено обставини, що
мають істотне значення для даної справи набула законної сили.

У справі
№24/112-13/444 судом було встановлено, що:

- угода купівлі-продажу автомобілю укладена не була,
контролюючим органом не доведено здійснення операції з купівлі-продажу
автомобілю ТОYОТА СОROLLA 1.4 НВ за іноземну валюту як засобу платежу, тому не було
підстав для проведення розрахунків за цією угодою у тому числі із застосуванням
РРО, а твердження акту перевірки про протилежне є безпідставними і такими що не
відповідають дійсним обставинам справи;

- акт перевірки №00001883/376-228-23/4 від 01.10.2003р.
та висновки викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам справи, а
отже прийняті судом як належна підстава застосування штрафних санкцій не можуть
бути.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені судовим рішеннями в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Постановляючи оскаржуване судове рішення від 26 квітня
2006р. у справі №6/99-24/550-АП суд апеляційної інстанції порушив вимоги
ч.1ст.71 КАС України дійшовши висновку про те, що постанова у справі
№24/112-13/444 містить іншу юридичну оцінку доказам і фактам у справі, що не є нововиявленою
обставиною у розумінні ст.245 КАС України, позаяк повторне доведення обставин встановлених
судовим рішенням у іншій справі законом не вимагається, а наведені істотні
обставини у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не могли
бути відомі позивачу до того часу, поки не були встановлені рішенням у справі
№24/112-13/444.

При цьому слід зазначити, що висновки суду апеляційної
інстанції у постанові від 26.04.2006р. про помилковість оцінки фактів у іншій
справі не входить до компетенції цієї судової інстанції.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з
висновками яких дійшов суд першої інстанції у постанові від 23.01.2006р. щодо
визнання істотними і нововиявленими обставинами які мають значення для
правильного вирішення даної справи тих обставин які встановлені у справі
№24/112-13/444 і які стали підставою для визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя
№/0 від 13.10.2003р..

Крім
того, судова колегія вважає за портібне зазначити, що вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових
платежів) визначено у статтях 14 та 15 Закону України «Про систему
оподаткування», а отже, - оскільки штрафні санкції, застосовані
податковим органом повідомленням-рішенням №/0 від 13.10.2003р., не за порушення правил
оподаткування, то не було законних підстав для визначення їх сумою податкового
зобов'язання з поширенням на них вимог Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» щодо граничного
строку сплати та положень щодо наслідків несплати.

Згідно ст. 226 КАС
України, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі
рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване
або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
«АСТО-Днепр» - задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду
від 26 квітня 2006р. - скасувати та залишити в силі рішення господарського суду
Запорізької області від 23 січня 2006р..

Скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України
від 05.12.2006р. в частині зупинення виконання постанови Запорізького
апеляційного господарського суду від 26 квітня 2006р. у справі №6/99-24/550-АП.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин.

Головуючий
(підпис)

Судді
(підписи)

З оригіналом згідно:

Секретар