Справа № 22-а-5215/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пивоварова Ю.О.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2008
року справа №
22-а-5215/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача представника
позивача

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Білоус К.І. ОСОБА_1ОСОБА_2

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від

02 квітня 2008 року

по справі

№ 2-а-47/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за
2002-2007 року, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

04.02.2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 02.04.2008 року
позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради «про стягнення недоотриманої допомоги
на оздоровлення» було задоволено за 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 3
групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив:

- у 2002 році - 185 грн.;

- у 2003 році - 205 грн.;

- у 2004 році - 290
грн..;

- у 2005 році - 375 грн.;

- у 2007 році - 460 грн.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено:

- в 2002 році - 21 грн. 50 коп.;

- в 2003 році - 21 грн. 50 коп.;

- в 2004 році - 21 грн. 50 коп.;

- в 2005 році - 90 грн.;

- в 2007 році - 90 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача
разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2002
рік - (185 гривень х 4) - 21,50 гривень = 718 гривень 50 коп.;

за 2003 рік - (205 гривень х 4) - 21,50 гривень = 798
гривень 50 коп.;

за 2004 рік - (290 гривень х 4) - 21,50 гривень = 1138
гривень 50 коп.;

за 2005
рік - (375 гривень х 4) - 90 гривень = 1410 гривень;

за 2007
рік - (460 гривні х 4) - 90 гривень = 1750 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за період з 2002 по 2005 та 2007
роки відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі 5603,50 грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановами КМУ
№ 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

В судовому
засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення
апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову
суду скасувати частково.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 3
групи.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
- у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

За 2002-2004
роки Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі по 21,50
грн., установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №
836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - постанова №836), за 2005 - 2007 роки - по 90 грн.,
встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи - 21,50
та 90 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення
залишалися незмінними на 2002-2005 роки, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не постанови №
836 та № 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Судом
першої інстанції помилково було зроблено висновок про правомірність задоволення
вимог позивача щодо стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2002 рік, оскільки статтею 2 Закону
України від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ «Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік» встановлені обмеження Кабінету Міністрів України
до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для
розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, здійснювати застосування
цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету
України на 2002 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції
частково скасувати у частині задоволенні позову щодо стягнення щорічної
допомоги на 2002 рік у сумі 718 гривень 50 коп.

В повному обсязі
постанова складена 06.06.2008 року.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1,3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, п.1,3 ч.1 ст.
205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради -
задовольнити частково.

Постанову
Пролетарського районного суду м. Донецька від 02 квітня 2008 року у справі
№ 2-а-47/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради «про стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення» - скасувати в
частині задоволення позову за 2002 рік в сумі 718,50 гривень.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку
ради «про стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення» за 2002 рік.

В решті постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 02 квітня 2008 року у справі № 2-а-47/08, в тому числі про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради за рахунок Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 недоотриманої грошової допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у сумі 5097 гривень - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: