Справа № 22-а-3582/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-3582/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної ради Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

23 жовтня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-1632/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної ради Донецької
області

про

стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2003-2007 роки, -

В С Т А Н О В И В :

У липні
2007 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії
відповідача неправомірними та стягнути з нього недоотриманні суми на
оздоровлення за 2003-2007 роки, у загальному розмірі 5843,50 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2007
року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме визнано дії
відповідача неправомірними та стягнуто з останнього недоотриману грошову
допомогу на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у розмірі 3335 грн.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального захисту
населення Артемівської районної ради Донецької області, як особа, яка віднесена до 1
категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано
інвалідом 3 групи у зв'язку з чим останній користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної
плати на момент виплати становив: при виплаті допомоги за 2004 рік - 205 грн.,
при виплаті за 2005 рік - 262 грн. та при виплаті за 2007 рік - 400 грн. Судом
встановлено, що відповідачем позивачу щорічна допомога на оздоровлення
сплачувалась таким чином: допомога за 2003 рік - не виплачувалася; за 2004 рік
- 21,50 грн. (виплата здійснена 26.04.2004); 2005 рік - 21,5 грн. (виплата
здійснена 01.03.2005); 2006 рік - 90 грн. (виплата здійснена 16.03.2006); 2007
рік - 90 грн. (виплата здійснена 27.02.2007).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2003 по 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 3335 грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи,
які беруть участь у справі до апеляційного суду за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 віднесений до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано інвалідом 3
групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам
3 групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
за 2003 рік виплата не здійснена, за 2004 рік в розмірі 21,50 грн., за 2005 рік в розмірі 21,5 грн. встановлену Постановою
КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, за 2006 рік в розмірі 90 грн., за 2007 рік в розмірі 90 грн.
встановлену Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам 3 групи постановою № 836 встановлена допомога - 21,50
гривень (за грошовою реформою 1996 року), постановою № 562 встановлена допомога
- 90 гривень.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу у 2004 р. в розмірі 205 грн., у 2005 р. в
розмірі 262 р., у 2006 р. в розмірі 350 грн., у 2007 року в розмірі 400
гривень, а не постанови № 836, 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 21,50 грн. за в 2004 рік, у розмірі 21,50 грн. за в 2005 рік, у розмірі
90 грн. за 2007 рік та взагалі не виплаті за 2003 р., - суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської районної ради Донецької
області на корить позивача
недоотримані суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної ради Донецької області на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2007 року у справі № 2-а-1632/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної ради Донецької області «про стягнення
заборгованості недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2003-2007 роки» -
залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

05 червня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-3582/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної ради Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

23 жовтня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-1632/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної ради Донецької
області

про

стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2003-2007 роки, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної ради Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2007 року у справі №
2-а-1632/07 за позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної ради
Донецької області «про стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2003-2007 роки» - залишити без задоволення, а постанову суду
без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді: