Справа № 22А-0258/2006
Суддя: Голуб С.А.
Дата ухвалення: 2007-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22 А-0258/2006 Головуючий в 1
інстанції Малишенко Т.О.
31 Доповідач
в суді II
інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного

суду Київської області у складі:

головуючого Данилова О.М.

суддів: Голуб С.А., Коцюрби
О.П.

при
секретарі Некорі А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Славутич на постанову Славутицького
міського суду Київської області від 11 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1до
Управління Пенсійного фонду України у м.Славутич

про визнання дій
незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. пред'явила в суді названий позов посилаючись на
те, що 7 липня 2006 року вона звернулась до відповідача із заявою, в якій
просила перерахувати призначену їй пенсію на підставі п.4 ст. 42 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки вона
після останнього перерахунку пенсії продовжувала працювати і її страховий стаж
збільшився.

Відповідач в терміни, встановлені п.39 Порядку подання та оформлення
документів для призначення (перерахунку" пенсій відповідно до Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого
постановою Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1, не надав
їй відповідь на заяву. Лише у вересні 2006 року позивачка отримала відповідь
від відповідача, в якій їй повідомлялось, що в перерахунку пенсії їй
відмовлено.

Просила суд визнати дії відповідача по відмові в
перерахунку пенсії незаконними, зобов'язати його зробити перерахунок пенсії
позивачки на підставі п. 4 ст. 42 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з моменту подачі заяви про перерахунок
пенсії

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2006
року позов задоволений.

Не погоджуючись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України у
м.Славутичі оскаржило її в апеляційному порядку з підстав порушення судом при
її винесенні норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач, відмовляючи в
перерахунку пенсії позивачці керувався спільним листом Міністерства праці та
соціальної політики України та Пенсійного фонду України, зареєстрованим 5 липня
2006 року у Міністерстві праці та соціальної політики за №4463/0/14-06039 та у
Пенсійному фонді України за № 8683/02, який надійшов до управління ПФУ у
м.Славутичі 10 липня 2006 року. Названим листом було відкликано раніше наданий
огляд запитань та відповідей з питань застосування Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також відповідач
керувався листом Пенсійного фонду України від 1 вересня

2

2006
року за № 11144/02-02 відповідно до якого при проведенні перерахунку пенсій
необхідно керуватись листами Міністерства юстиції України від 10 липня 2006
року та від 26 липня 2006 року №21-46-915.

Відповідно до названих листів Управління Пенсійного фонду
України зобов'язані повертати документи заявникам у разі, якщо вони просять
перерахувати пенсію не відпрацювавши два роки після призначення (перерахунку)
пенсії.

Апелянт просить скасувати постанову суду і винести нову
постанову, якою в позові відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При винесенні постанови суд першої інстанції виходив з
того, що у позивачки виникло право на перерахунок пенсії, оскільки після
останнього перерахунку пенсії пройшло два роки і за цей період вона
відпрацювала один місяць зі сплатою необхідних страхових внесків у пенсійний
фонд. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що відмовляючи у
перерахунку пенсії, відповідач порушує ст. 24, 40, 42 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також Порядок
подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до названого Закону.

Судова колегія
погоджується з такими висновками суду виходячи із наступного.

Пунктом 4 ст.42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон) встановлено, що у разі якщо застрахована особа
після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії
з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок провадиться не раніш як через два роки після попереднього
перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсія.
Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
цього Закону.

Відповідно до п.1.ст. 24 Закону „страховий стаж" - період (строк),
протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню та за який сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Цією ж статтею
встановлено, що страховий стаж обчислюється в місяцях.

Враховуючи наведені норми матеріального права суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що позивачкою були дотримані всі зазначені
умови, тобто з часу останнього перерахунок пенсії, який їй було зроблено з 1
січня 2004 року минуло два роки, вона після перерахунку пенсії продовжувала
працювати і із суми її заробітку були сплачені страхові внески в необхідному
розмірі.

Посилання відповідача на те, що для перерахунку пенсії необхідно мати два
роки страхового стажу не грунтуються на Законі, оскільки п.4 ст. 42 Закону
будь-яких обмежень щодо тривалості страхового стажу взагалі не встановлено.
Крім того, страховий стаж відповідно до Закону взагалі не вимірюється у роках,
а лише в місяцях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду.

3

Крім того, судова колегія не може погодитись із доводами
апеляційної скарги про те, що дії відповідача були правомірними, оскільки в
своїй діяльності він керувався листом Міністерства праці та соціальної політики
України та Пенсійного фонду України від 5 липня 2006 року, яким було відкликано
раніше наданий огляд питань та відповідей застосування Закону, а також листом
Пенсійного фонду України від 1 вересня 2006 року.

Вказані листи не є нормативними документами, а право
громадян визначається виключно Законом (ст. 92 Конституції України).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від ЗО квітня
2002 року № 8-4, управління зобов'язане у процесі своєї діяльності суворо
додержуватись вимог чинного законодавства, законних інтересів громадян.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що посилання апелянта на те, що
ним виконувались вказівки, викладені в названих листах не можуть бути підставою
для скасування рішення суду, оскільки вказані листи суперечать вимогам Закону,
а відповідач при прийнятті рішень мав керуватись виключно законами та іншими
нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що постанова
суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому
має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.
195, 198 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Славутич на
постанову Славутицького міського суду від 11 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України у м.Славутич про визнання
дій незаконними залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути о оскаржена протягом одного місяця в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.