Справа № 2а-10365/2008
Суддя: Закаблук О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 року
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в
складі головуючого судді Закаблук
О.В.,

при секретарі Балацькій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської
райдержадміністрації, про зобов»язання перерахунку та виплати недоплачених сум
одноразової грошової допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з наслідками
аварії на ЧАЕС і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається
на момент виплати, але відповідачем
виплачено вказану допомогу за 2003-2007 роки
у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести
доплату вказаної грошової допомоги, то позивач
просить суд зобов»язати
Управління соціального захисту населення Білоцерківської
райдержадміністрації перерахувати та доплатити недоотриману суму одноразової
грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2007 роки.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, суду показав, що все зазначив в позовній заяві та він
дізнався від людей, що має право на отримання щорічної одноразової грошової
допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід 2 групи, захворювання якого
пов»язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Статус інваліда 2 групи він отримав в
2007 році, але являється ліквідатором 1 категорії, а тому все одно йому
належить виплачувати вказану доплату на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, а тому вважає що його позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника,
подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав та вказав, що
виплата вказаної допомоги на оздоровлення позивачу проведена у розмірах,
визначених постановами КМ України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чоробильської катастрофи» та № 562
від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
управління соціального захисту населення є розпорядником бюджетних коштів, діє
в межах наданих йому асигнувань і не може виходити за межі бюджетних
призначень, визначених Державним бюджетом України, а тому підстав для
нарахування та виплати позивачу допомоги
в розмірах, які встановлені законом, не було. Зміни до Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» не вносились, а тому рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007 року не може бути реалізовано. Просять відмовити в
задоволенні позову, зазначають, що строки
звернення до адміністративного суду встановлені ст.99 Кас України в один рік.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та
дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню частково по таким
підставам.

Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її
права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Даний спір за участю Управління соціального захисту
населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є
публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить
до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних
повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним
законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.

Судом встановлено, і це не заперечується відповідачем, що
позивач являється учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та має посвідчення 1 категорії, є інвалідом 2 групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками аварії на
ЧАЕС та перебуває на обліку управлінні соціального
захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена
щорічна допомога на оздоровлення ліквідаторам 1 категорії, інвалідам 1 - 2
групи - п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Судом встановлено, що щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення позивач
отримав за 2003 рік - в розмірі 21,50грн. 19.08.2004 року, 2004 рік-21,5
грн. 29.10.2004 року,2005 рік - 12.04.2005 року, 2006 рік - 90 грн., за 2007
рік- в розмірі 90 грн. 29.03.2007 року та проведено перерахунок та виплату
доплати в сумі 30 грн. 22.11.2007 року, що підтверджено довідками відповідача №
11-1/278 від 27.03.2008 року, № 11-1/405 від 25.04.2007 року та № 11-1/480від
16.05.2007 року та не заперечується
сторонами.

Зазначена допомога на оздоровлення
виплачена позивачу в тих розмірах, які
встановлені постановами КМ
України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чоробильської катастрофи» та від 12.07.2005 року за № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач просить суд зобов»язати
відповідача донарахувати та виплатити на
його користь недоплачену суму одноразової допомоги на
оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України нормативні акти, їх окремі
положення, визнані рішенням Конституційного Суду України неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп від
09.07.2007 року визнані неконституційними деякі положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», в т.ч. п.30 ст.71, яким зупинено дію ст.
48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».Таким чином, дія абзацу
третього частини четвертої статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» почала знову діяти з 09.07.2007 року .

Законом України «Про державний
бюджет на 2007 рік» ст.76 встановлено розміри мінімальної заробітної плати з 01
січня 2007 року - 400 грн., з 01 квітня 2007 року - 420 грн., з 01 липня 2007
року - 440 грн., з 01 жовтня 2007 року - 460 грн.

Відповідно до
ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і Законами України. Ст.162 ч.2
КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову,
суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати
його вчинити пенні дії щодо усунення порушень або прийняти іншу постанову, яка
б гарантувала дотримання і захист прав суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин.

Поскільки
судом встановлено, що відповідач неправомірно, всупереч вимогам Закону, рішенню
Конституційного Суду України, які мають
переважну силу над Постановами Кабінету Міністрів, нарахував та виплатив
позивачу допомогу на оздоровлення за
2007 рік, то суд вважає такі дії Управління соціального
захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації
неправомірними, а тому позов слід задовольнити, зобов»язати відповідача
провести нарахування та виплату позивачу недоотриманої суми допомоги на
оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2180
грн. /460 грн. - мінімальна заробітна плата на момент виплати допомоги х
5 = 2300 грн. за мінусом

120 грн. виплаченої допомоги/.

Крім цього, суд
вважає безпідставними посилання відповідача в запереченнях проти позовних вимог
щодо неможливості реалізації вимог Закону у зв»язку з відсутністю змін в Законі
України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» як на підставу відмови в задоволенні вимог позивача, так як вважає,
що бездіяльність суб»єкта владних
повноважень, Верховної Ради України щодо внесення змін в Закон, положення якого
визнані неконституційними, відсутність грошових коштів у відповідача не
являється підставою для порушення
закону, обмеження Конституційних прав людини в частині нарахування і виплати
передбачених Законом соціальних допомог і виплат, правові відносини з приводу
виплати одноразової грошової допомоги позивача продовжувались до 22.11.2007 року, коли названа допомога
була перерахована та виплачена, а тому заперечення відповідача в цій частині не
відповідають вимогам ст.48 Закону, де йдеться саме про виплату а не нарахування
одноразової грошової допомоги на оздоровлення, а тому дії відповідача в частині
виплати не донарахованої допомоги на оздоровлення позивача являються
неправомірними. .

Враховуючи
наведене, управління соціального захисту населення повинно виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент
виплати, однак, враховуючи те, що за ст.99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів, на
застосуванні строку позовної давності
наполягає відповідач, суд вважає,
що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов»язання відповідача перерахувати суми одноразової грошової допомоги
за 2003-2006 роки слід відмовити в
зв"язку з пропущенням строків звернення позивача до суду, які встановлені
в один рік з дня, коли особа могла
дізнатись про порушення її прав і що є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог. Суд вважає за необхідне
застосувати до позовних вимог наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду, так як одноразова грошова допомога на оздоровлення
позивача виплачується одноразовими платежами кожний рік, з часу виплати
допомоги на оздоровлення за відповідний рік слід вираховувати термін звернення
до суду в один рік згідно вимог ст.99 Кас України, так як позивач повинен був
дізнатись про порушення своїх прав з часу виплати допомоги в меншому розмірі,
ніж визначено ст.48 Закону, незнання позивачем законодавства не являється підставою для продовження строків звернення
до суду.

А саме, з позовної
заяви вбачається, що до суду позивач
звернувся 28.05.2008 року, тобто пропустив строк звернення до
адміністративного суду, який встановлений ст.99 Кас України в один рік з дня,
коли особа повинна була дізнатись про порушення її прав,так як допомога на
оздоровлення виплачена позивачу за 2006 рік 30.06.2006 року, з заявами про поновлення чи продовження процесуального строку до суду
не звертався, відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення строків
звернення до адміністративного суду, а тому в задоволенні позову в частині перерахунку та виплати одноразової
грошової допомоги на оздоровлення позивача за період 2003-2006 рік слід
відмовити відповідно до ст.100 Кас України, позов підлягає до задоволення
частково.

Позивач звільнений від
сплати держмита на користь держави на підставі ст.4 Декрету КМ України «Про
державне мито».

Керуючись ст.ст.19, 46,
95, 113,152 Конституції України, ст.48, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом
України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», ст.ст.2, 3, 6,9, 17,89,158-163, 185, 186 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення
Білоцерківської райдержадміністрації в частині нарахування та виплати
одноразової грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 в 2007 році -
неправомірними.

Зобов"язати управління праці
та соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману
суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2180 грн.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом
20 днів з часу подання в 10
денний строк від моменту проголошення постанови, заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
Закаблук О.В.