Справа № 22а-7576/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-7576/08
Головуючий у 1 інстанції Федчишен С.А.
Суддя доповідач Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 червня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бистрик Г.М.,

суддів Усенка В.Г., Попович
О.В.,

при секретарі Шевчук
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними
скаргами позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, на постанову Ленінського
районного суду в м. Вінниця від 28.08.2007 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Управління праці
та соціального захисту населення в Ленінському районі м. Вінниця, Головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про
стягнення одноразової щорічної грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року ОСОБА_4, ОСОБА_2.,ОСОБА_3.,
ОСОБА_5,ОСОБА_7., ОСОБА_6. звернулись до суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення в Ленінському районі м. Вінниці, головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про
стягнення одноразової щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006, 2007
роки, позовні вимоги мотивуючи тим, що відповідно до чинного законодавства,
позивачам по справі в порушення вимог Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» відповідачем виплачувалась разова
грошова допомога до 5 травня у розмірі меншому ніж передбачено цим Законом з посиланням на Закон України «Про державний
бюджет України» на відповідні роки.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від
28.08.2007 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачі по справі
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Відповідно
д ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянтами
оскаржується рішення суду в частині відмови стягнення з відповідача суми
разової щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006,2007 роки в розмірі
іншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення (в
частині, що оскаржується) з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Суд
першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки.

Колегією
суддів встановлено, що апелянтам надано пільги, як учасникам війни і відповідно
до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» мають право на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка має
виплачуватись до 5 травня, в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно
ст. 95 Конституції України, будь - які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно
законом України про Державний бюджет України.

Розмір
щорічної допомоги відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, а саме: в 2004 році
виплата грошової допомоги учасникам війни не була передбачена, в 2005 та
2006 роках учасникам війни встановлені
суми грошової допомоги в розмірі - 50 грн., відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України».

Як
вбачається з матеріалів справи вказані суми грошової допомоги апелянтами були
отримані.

Статтю
4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якою не
передбачено виплати грошової допомоги учасникам війни, рішенням Конституційного
Суду України від 01.12.2004 року визнано такою, що не відповідає Конституції
України.

Відповідно
до ст. ст. 14, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», виплата разової грошової допомоги встановлена щорічно до
5 травня, особи які отримали разову грошову допомогу до 5 травня, мають право
звернутись за нею для отримання до 30 вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Оскільки
рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року набрало законної сили
01.12.2004 року, воно не може бути застосовано до правовідносин, які виникли до
його прийняття тобто з 1 січня 2004 року до 30 листопада 2004 року.

Положення
ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30
Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» у Конституційному судді не
розглядались на предмет розгляду питання про їх невідповідність Конституції,
дані положення неконституційними не визнавались.

Законом України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної
разової грошової допомоги ветеранам війни призупинено на 2006 рік.

Суд
першої інстанції правильно визначив, що позовні вимоги апелянтів про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2005, 2006 роки не
підлягають задоволенню, оскільки згідно Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про державний бюджет
на 2005 рік», та Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік», суми
грошової допомоги їм були виплачені.

Статтею
152 Конституції України визначено, що Закони, інші правові акти або окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Стосовно
вимоги апелянтів щодо виплати грошової допомоги за 2007 рік, суд першої
інстанції правильно прийшов до висновку, про те, що на момент виплати пенсії
стаття 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», була конституційною, а з 09.07.2007 року втратила чинність.

З
огляду на вищевикладене, суд першої інстанції при розрахунку суми разової
щорічної допомоги, обґрунтовано керувався положеннями Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та положеннями Закону
України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки.

Отже
виходячи з вищевикладеного вбачається, що доводи апеляційних скарг позивачів не
спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального законодавства, тому підстави для скасування або
зміни рішення суду відсутні.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду в м. Вінниця від 28.08.2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
суддя:

Судді: