Справа № 22-а-4501/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Дяченко С.П. Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2008
року справа №
22-а-4501/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі представника відповідача

Василенко Л.А., Сухарька М.Г. Скопинській А.О. Пащенко І.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Київської районної у м. Донецьку ради

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

18 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-4562/2007

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Київської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення заборгованості недоотриманої суми
на оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

27.09.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2007 року
позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Київської районної у м. Донецьку ради
про стягнення грошових сум на оздоровлення за 2005-2007 роки було задоволено
частково, а саме задоволено за 2005 та 2007 роки. В частині стягнення щорічних
виплат на оздоровлення за 2006 рік ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відповідно до
п.37 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія абзацу другого та третього частини
четвертої статті 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” була зупинена в частині
виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати на 2006 рік.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії та є інвалідом з 15.12.1997 року 3 групи, а з 20.06.2006 року - 2
групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив:

- у 2005 році - 332
грн.;

- у 2007 році - 440 грн.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено:

- в 2005 році - 90 грн.;

- в 2007 році - 120 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача
разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2005
рік - (332 гривень х 4) - 90 гривень = 1238 гривень;

за 2007
рік - (440 гривні х 5) - 120 гривень = 2080 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за 2005 та 2007 роки відповідачем
було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 3318, 50
грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановою КМУ №
562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В судовому
засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив
її задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є
інвалідом з 15.12.1997 року 3 групи, а з
20.06.2006 року - 2 групи.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 групи 1 категорії
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, 2 групи - п'яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Управління
виплатило щорічну допомогу на
оздоровлення за 2005 рік у розмірі 90 грн., за
2007 роки - 120 грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р.
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 групи 1 категорії - 90 гривень, 2
групи 1 категорії - 120 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2005-2007 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2005 та
2007 роки, а не постанова № 562.

Обґрунтовано суд
першої інстанції також не визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні
позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році, врахувавши, що дія абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України. Тому не можна
стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними.

Зупинення дії
закону не дає право його застосовувати. Такі ж висновки й Верховного Суду
України в аналогічному по суті спору, викладені в Ухвалі від 20 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВВДФССНВВПЗУ в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

В повному обсязі
ухвала складена 09.06.2008 року.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Київської районної у м. Донецьку ради - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня
2007 року по адміністративній справі № 2-а-4562/2007 року за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Київської районної у м. Донецьку
ради «про стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення» -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: