Справа № К-1295/07
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2008 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Фадєєвої Н.М., Бим М.Є., М.П., Васильченко Н.В.,
Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі Волинської області на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 20 грудня 2006 року у справі №5/125-59А за
позовом управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської
області до сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.. Шевченка про
стягнення заборгованості на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року УПФУ в Ківерцівському
районі Волинської області звернулось до суду
з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.. Шевченка про
стягнення заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій у сумі
75400,61грн. за період з 01.01.2005р. по
31.12.2005р.

Постановою
господарського суду Волинської області від 08 серпня 2006 року позов
задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду
від 20 грудня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов
задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 33229,63грн.
фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

В касаційній скарзі УПФУ в Ківецівському
районі просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на касаційні скарги СГВК ім.
Шевченка просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського
суду, як законну та обґрунтовану, без змін.

Перевіривши матеріали справи, правильність
застосування судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у
справі, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що СГВК ім. Шевченка зареєстроване в УПФУ в Ківерцівському районі платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно розрахунку
позивача за січень-грудень 2005 року за рахунок СГВК ім. Шевченка відшкодуванню підлягає
75 400 грн. 61 коп. фактично виплачених сум пільгових пенсій дев'ятнадцятьом
громадянам.

Згідно п. 5 Порядку
подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України від 30.04.2002 року за № 224/30, днем призначення іншої пенсії вважається день переведення з одного
виду пенсії на інший. Переведення з
одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі (п. 11).
Згідно п. 29 даного Порядку, посадова
особа Пенсійного фонду зобов'язана не пізніше дня досягнення особою пенсійного
віку повідомити цю особу про виникнення
права на пенсію за віком.

Тобто, саме на Пенсійний
фонд покладено обов'язок
контролю щодо переведення осіб з одного виду пенсій на інший.

Стаття 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» визначає категорії працівників, які мають
право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17 лютого 2000 року вказана
стаття крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до
Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пп. «б»-«з» ст. 1З Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України від
17.02.2000 року «Про внесення змін до деяких законів України» порядок внесення плати
на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, а саме норму, що
регулювала дане питання у ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» -
виключено та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом
введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у
Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», зі змінами та доповненнями,
передбачено, що платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачені
ст. 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у
розмірах, встановлених ст. 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні
від об'єкта оподаткування, який передбачений ст. 2 цього Закону.

Зокрема, у
відповідності до вимог Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»,
суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно
до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Розмір сум до
відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, визначається у повідомленнях, які формуються працівниками
Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових умовах (п.п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду від
19.12.2003 року № 21-1 зі змінами та доповненнями).

Абзацом 5 пункту 2
Розділу ХУ Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який з 01.01.2006 року стосується і осіб, пенсії
яким призначені відповідно до п.п. «б»-«е»
та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має зворотну дію, врегульовано лише порядок виплати
пенсій, а не змінено порядок відшкодування та не звільнено підприємства, зазначені у ст. 1 (п.п.1,
2) Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від сплати збору на відшкодування виплачених пільгових пенсій.

У відповідності до вимог
ст. 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платники збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують внески до Пенсійного фонду
у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 2 Розділу ХУ
Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладені
норми законодавчих актів СГВК ім. Шевченка, як платник збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію,
зобов'язаний відшкодувати Пенсійному Фонду збір у 100-відсотковому розмірі сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій за січень-грудень 2005 року його працівникам, а саме:
громадянам ОСОБА_1. ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 в розмірі 33 229 грн. 63 коп.

Що стосується заявленої
до стягнення з СГВК ім. Шевченка суми витрат на виплату та доставку пільгових пенсій
громадянам ОСОБА_9. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16. ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в розмірі 42 170
грн. 98 коп., то відповідачем в
спростування доводів позивача подано суду докази в підтвердження права даних громадян
на отримання дострокових пенсій за віком відповідно до п.п. 3 п. 3 Розділу ХУ
Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п.п. 3 п. 3
Розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено й те, що тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічною віку мають право на
призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15
років страхового стажу. В таких випадках розміри пенсії фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України (п.п. 6 п. З Розділу ХУ Прикінцевих положень).

Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України «Про призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які
працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» від
16.05.1992 року №244, жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та
виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на
пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Пунктом «ж» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових
умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у
сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, незалежно від віку і
трудового стажу в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин суд
апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача
заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій гр.. ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13.,
ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16. ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які
набули права на дострокове отримання пенсій за віком на підставі п. «ж» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Доводи касаційної скарги зазначених висновків
суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при
розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області
відхилити, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20
грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: