Справа № 22а-5530/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -5530/08
Головуючий суддя у 1-ій
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.

Нагорної Л.М.

при
секретарі Фірік Д.Ю.

за
участі: позивача ОСОБА_1. та представника відповідача - Заволока В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2008 року

у
адміністративній справі № 2а-54/08 за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и
л а :

У жовтні 2007
року ОСОБА_1. звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській
області, в якому просив зобов'язати відповідача провести перерахунок його
пенсію відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про внесення змін до деяких
законів України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» та стягнути з
Головного УПФ України в Дніпропетровській області на його користь не виплачену
матеріальну шкоду протягом дев'яти місяців поточного року у сумі 14463,00 грн.,
завдану моральну шкоду в сумі 7000,00 грн., а також судові витрати в сумі
229,00 грн. держмита і 7,50 грн. за інформаційно-технічне забезпечення.

Постановою
Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2008 року
адміністративний позов ОСОБА_1. задоволено в частині зобов'язання Головного УПФ
України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії позивача
відповідно до п.3 ст.43 Закону України «Про внесення змін до деяких законів
України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців».
Крім того, даним судовим рішенням з відповідача на користь ОСОБА_1. стягнуто
невиплачену матеріальну шкоду протягом дев'яти місяців поточного року у сумі
14463,00 грн., завдану моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а також судові
витрати в сумі 229,00 грн. держмита і 7,50 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення.

Не
погоджуючись з зазначеними судовим
рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. в повному обсязі. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом порядку
підготовчого провадження до судового розгляду, порушення визначених у
ст.ст.49,52 КАС України прав відповідача. Вказує на не врахування судом того,
що виплата пенсій військовослужбовцям та деяким іншим громадянам здійснюється
органами ПФУ України за рахунок коштів державного бюджету України, тому при
розрахунку грошового забезпечення для обчислення пенсії військовослужбовців та
деяких інших громадян слід керуватися Законом України «Про державний бюджет
України на 2006 рік», яким було призупинено дію ч.3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб», а також Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»,
якими було визначено, що звільненим у 2006-2007 р.р. військовослужбовцям та
деяким іншим категоріям осіб щомісячні додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та премії нараховуються в розмірі, що
визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач
заперечуючи проти апеляційної скарги ГУПФ України в Дніпропетровській області
надіслав до апеляційної інстанції письмові заперечення, в яких посилається на
недобросовісне користування відповідачем своїми правами у період розгляду
справи в суді першої інстанції та порушення відповідачем його Конституційних
прав на соціальний захист і достатній життєвий рівень, а тому правильне
вирішення судом першої інстанції його позову і прийняття судового рішення з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, згідно діючого
законодавства. Обґрунтовуючи законність постанови суду першої інстанції позивач
посилається на своє право отримувати пенсію, розраховану відповідно до п.3
ст.43 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», та на
рішення Конституційного Суду України: по справі № 8-рп/99 від 06.07.1999 р.
щодо офіційного тлумачення положень ч.6 т.23 Закону України «Про міліцію»
стосовно права на пільги; по справі № 5-рп/2002 від 20.03.2002 р. щодо пільг,
компенсації і гарантій; по справі № 7-рп/2004 від 17.04.2004 р. щодо
соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів;
по справі № 20-рп/2004 від 01.12.2004 р. про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій; а також по справі № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., яким
визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи
та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх
утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави, та про
невідчужуванніть та непорушність прав і свобод людини; неможливість звуження
змісту і обсягу прав і свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до
чинних законів. Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровька від 13 березня 2008 року
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення,а постанову
Жовтневого районного суду м.Дніпропетровька від 13 березня 2008 року без змін.

Заслухавши пояснення позивача,
перевіривши за матеріалами справи доводи
апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального закону,
правової оцінки обставин у
справі у межах,
визначених ст.195 КАС

України, колегія суддів приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги та необхідність скасування ухваленого по справі
судового рішення з винесенням нової постанови.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.12.2006 р. позивач за
власним бажанням був звільнений за вислугою років на пенсію з ОВС МВС України.
Основний розмір призначеної позивачу 26.12.2006 р. відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» пенсії становив 1145,64 грн. Пенсія
позивача була нарахована за вислугу 23 років в розмірі 59% грошового
забезпечення для обчислення пенсії, яке складалося з: посадового окладу, окладу
за спеціальне звання, 30% за вислугу років, надбавки за ОУ (середній розмір за
24 місяця), 100% надбавка (середній розмір за 24 місяця), надбавки за таємність
(середній розмір за 24 місяця), надбавки за безперервну службу (середній розмір
за 24 місяця), премії (середній розмір за 24 місяця). Пенсію позивач отримує з
05.02.2007 року.

Призначення
пенсії у зазначеному розмірі і на вказаних підставах позивач не оскаржував з
часу її призначення у грудні 2006 року і до липня 2007 року. 05.07.2007 р.
позивач звернувся до Начальника ГУПФ України в Дніпропетровській області із
заявою про перерахунок призначеної йому пенсії на підставі п.3 ст.43 Закону України
«Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення
та соціального захисту військовослужбовців», проте у перерахунку пенсії
відповідачем йому було відмовлено.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1. стосовно зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії
позивача та стягнення на користь позивача невиплаченої матеріальної шкоди в
сумі 14463,00 грн., моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., та суми держмита в розмірі 229,00 грн. і за
інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 7,50 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що пенсія позивача була призначена у відповідності до ст.40
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», а на звернення
позивача 05.07.2007 р. про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та
соціального захисту військовослужбовців», відповідач не прийняв відповідне
рішення, надавши позивачу відповідь з розрахунком, згідно якого йому нарахована
пенсія. З огляду на наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Інших, крім
наведених у попередньому абзаці доводів на задоволення позову в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди, суд
першої інстанції в оскаржуваній постанові не навів, що суперечить вимогам
ст.159, ст.161, ст.163 КАС України та свідчить про необґрунтованість судового
рішення. Порушенням норм процесуального права також є стягнення з відповідача
на корить позивача сплаченого ним при зверненні до суду судового збору, що суперечить вимогам ст.94
КАС України та збору на інформаційно-технічне забезпечення, який згідно ст.87
КАС України не входить до складу витрат, пов'язаних з розглядом
адміністративної справи.

Відповідно до
ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Про
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими та про не з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи - свідчить відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про розмір
грошового забезпечення позивача за останньою посадою сумою 4666,00 грн., про
розрахунок матеріальної шкоди позивача у умі 14463,00 грн., та доказів щодо
спричинення позивачу з боку відповідача моральної шкоди розміром 2000,00 грн.

Невідповідність
висновків суду першої інстанції обставинам справи полягає в тому, що судом не
було прийнято до уваги розрахунок відповідача грошового забезпечення ОСОБА_1.
для обчислення пенсії (а..8)

Також
судом не було прийнято до уваги норми матеріального права. Якими регулюються
спірні правовідносини.

Судом першої інстанції в рішенні зазначено, що 04 квітня
2006 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з
питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»
, відповідно до положень якого ч.3 ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
була викладена в новій редакції, яка передбачала
можливість обчислення пенсії з розміру грошового утримання за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Проте, суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині,
що на час звільнення позивача з ОВС МВС України, пенсії військовослужбовцям та
деяким іншим категоріям осіб, призначалися відповідно до ст.40 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року, а прийнятий 04
квітня 2006 року Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з
питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» не
змінив дії Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»

Відповідно ст.40
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» встановлено що
при звільненні у 2006 році для
обчислення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби
за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб»
та членам їх сімей, до грошового забезпечення
враховуються відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентна надбавка за вислугу років у
розмірах, встановлених за
останньою штатною посадою перед
звільненням, а також
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірі, що визначаються за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед звільненням

Відповідно до п.30 ст.77 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року
призупинено на 2006 рік дію ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» до якого внесено
відповідні зміни.

Дія ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» була зупинена з прийняттям
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
від 19.12.1006 року, тобто до часу виникнення у
позивача права на отримання пенсії

З аналізу вищенаведених норм матеріального права, колегія
суддів дійшла до висновку щодо не обґрунтованості вимог позивача, оскільки
відповідач при нарахуванні видів
грошового забезпечення при
обчисленні пенсії позивача у
2006 році правильно врахував вимоги ст.
40 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» .

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що на момент
отримання позивачем пенсії у лютому 2007 р. вже діяли положення ст.37 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» яка
містить аналогічні положення зі ст.40 Закону «Про державний бюджет України на
2006 рік» .

Таким чином
пенсія ОСОБА_1.. призначена відповідно до зазначених норм, тобто з визначенням
середньомісячного розміру додаткових видів грошового забезпечення за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед звільненням і включенням його до розміру
грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія і дії суб'єкта владних
повноважень при призначенні позивачу розміру пенсії правомірні та відповідають
діючому законодавству у сфері військово-пенсійних відносин.

Враховуючи
наведене, колегія суддів дійшла до висновку про невірне застосування судом норм
матеріального права та про відсутність законних підстав для перерахунку пенсії
позивача.

Оскільки суд
першої інстанції, дійшовши невірного висновку про не законність дій ГУПФ України в Дніпропетровській області
та про відшкодування позивачу матеріального, моральної шкоди і судових витрат
- апеляційний суд відповідно до ст.198
та ст.202 КАС України ухвалює нову постанову про відмову у задоволені позову
ОСОБА_1. у повному обсязі.

Керуючись
п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2008 року скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в
повному обсязі..

Постанова набирає законної сили з часу її проголошенні та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення її повного тексту.

Повний
текст постанови складено 01 липня 2008 року.

Судді: