Справа № 22-а-492/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Спірідонова М.О.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року

№ 22-а-492/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова
Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 30 серпня 2007 року по справі № 2-а-1205/07

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВП ТЕКО ЛТД»

до
Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова,

Управління Державного
казначейства у Харківській області

про визнання нечинним
та часткове скасування податкового повідомлення рішення № /0 від
03.07.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВП ТЕКО ЛТД», звернувся до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова, Управління Державного
казначейства у Харківській області про визнання нечинним та часткове скасування
податкового повідомлення рішення № /0 від 03.07.2007 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.08.07р. задоволений позов ТОВ "НПВ ТЕКО
ЛТД" до ДПІ у Ленінському районі м. Харкова та УДК у Харківській області
про часткове скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення
заявленого бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за травень 2007р. в
частині суми 86915,0грн., а також в частині визначення порушення п.п.6.2.2 ст.6
Закону України від 03.04.97р. №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість".

ДПІ у Ленінському районі м. Харкова
не погоджується з вказаною постановою, подало апеляційну скаргу, вважає, що це
рішення прийнято при неповному з'ясуванні судом обставин, які мають значення
для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята
з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи наведене, ДПІ у
Ленінському районі м. Харкова, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.08.07р. та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ТОВ "НВП ТЕКО ЛТД" до ДПІ у Ленінському районі м.
Харкова та УДК у Харківській області про часткове скасування податкового
повідомлення-рішення в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "НВП ТЕКО ЛТД", звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати
нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення № /0 від
03.07.2007 року в частині: порушення п.п. 6.2.2, п.6.2. ст.. 6 Закону України
від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі
змінами та доповненнями) стосовно виключення з п. 2.1. декларації з податку на
додану вартість за травень 2007 року суми у розмірі 111689,00 грн. та
оподаткування її за ставкою 0%; порушення п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. п. 7.7.
ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" (зі змінами та доповненнями) стосовно суми бюджетного
відшкодування у розмірі 86915,00 грн.

Встановлено, що працівниками
відповідача проведена документальна невиїзна (камеральна) перевірка позивача, а
саме податкової декларації з ПДВ за травень 2007 р. із заявленим до
відшкодування з бюджету ПДВ у сумі 91868,0 грн., про що складений акт перевірки
№ 1447/16104/34016558 від 26.06.2007 р.

В ході перевірки було встановлено,
що позивачем порушено п.п. 6.2.2, п.6.2. ст. 6 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі змінами та
доповненнями) та Наказ ДПАУ від 21.03.2002 р. № 163/121 "Про затвердження
Порядку підтвердження відомостей про фактичне вивезення товарів за межі митної
території України", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від
26.03.2002 р. за номером № 295/6583 (із змінами та доповненнями) стосовно
включення до п. 2.1. декларації з податку на додану вартість за травень 2007
року суми у розмірі 111689,00 грн. та оподаткування її за ставкою 0% та
порушено п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі змінами та
доповненнями) стосовно суми бюджетного відшкодування у розмірі 91868,00 грн.

На підставі висновків акту
перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0
від 03.07.2007 р. про порушення позивачем п.п. 6.2.2, п.6.2. ст. 6 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість"
(зі змінами та доповненнями); порушення п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР „Про податок на додану
вартість" (зі змінами та доповненнями) стосовно суми бюджетного
відшкодування у розмірі 91868,00 грн.

Стосовно висновків в акті перевірки
щодо порушень позивачем п.п. 6.2.2, п.6.2. ст. 6 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі змінами та
доповненнями) то суд не може погодить з цим висновком.

Так між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Досвіт1" (Росія, м. Бєлгород) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "НВП ТЕКО ЛТД" (Україна, м. Харків)
7.03.2007 р. був укладений зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу на
підставі якого "Позивач" продав російському підприємству ТОВ
"Досвіт" товар, що підтверджують наступні документи:

рахунок № 1/екз. від 7.03.2007 р.
разом з специфікацією;

сертифікат відповідності товару
згідно рахунку № 1/екз від 7.03.2007 р.;

міжнародна товарно-транспортна
накладна (СМЯ) з відміткою митного органу;

митна декларація за номером
800000003/7/312685 від 7.05.2007 р.

У відповідно до п. 6.2. та п.п.
6.2.1. п. 6.2. ст. 6 Закону України від 03.04.97 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями) податок по
нульовій ставці застосовується по операціям з продажу товарів, які були вивезені
(експортовані) платником податку за межі митної території України. Товари
вважаються вивезеними (експортованими) платником податку за межі митної
території України у випадку, якщо їх вивіз (експортування) підтверджено
належним чином оформленою вантажною митною декларацією.

Відповідно до п. 8 Положення про
вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 9.06.1997 р. № 574, вантажна митна декларація вважається оформленою за
наявності на всіх її листах особистої номерної печатки службової особи митниці,
котра здійснювала митне оформлення товарів і транспортних засобів. Оформлена
вантажна митна декларація є підтвердженням надання особі права на розміщення
товарів і/або транспортних заходів у заявленому режимі і права та обов'язки вказаних
у вантажній митній декларації осіб відносно здійснення ними відповідних
фінансових, господарських та інших операцій.

Наданий позивачем відповідачу
п'ятий лист митної декларації за номером 800000003/7/312685 від 7.05.2007 р.
загальною фактурною вартістю 111689,28 грн. належним чином оформлений у
відповідності до Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України № 574 від 09.06.97 р. та згідно
Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженій
наказом Державної Митної Служби України за № 307 від 09.07.97 р., на кожному
аркуші якої є особиста номерна печатка інспектора, що здійснив митне оформлення
товару, вказаний напрямок переміщення предметів (експорт) та інше.

Посилання відповідача у акті
перевірки на неправомірне застосування позивачем нульової ставки по вказаній
експортній операції, оскільки вантажна митна декларація не містять відмітки про
фактичний вивіз вантажу за межі митної території України, що суперечить п. 1
постанови Кабінету Міністрів України № 243 від 01.03.2002 р. «Про впорядкування
механізму погашення бюджетної заборгованості по податку на додану вартість з
операцій по експорту продукції» та Наказу ДПАУ від 21.03.2002 р. № 163/121 „Про
затвердження Порядку підтвердження відомостей про фактичне вивезення товарів за
межі митної території України", зареєстрованого у Міністерстві юстиції
України від 26.03.2002 р. за номером № 295/6583 (із змінами та доповненнями) у
відповідності з вище вказаною постановою КМУ, не ґрунтується на нормах чинного
законодавства, так як зазначений Порядок не регулює питання визначення ставки
оподаткування ПДВ або визначення податкових зобов'язань по ПДВ, а регулює
питання погашення бюджетної заборгованості по ПДВ з експорту продукції. Крім
цього, як вірно вказав позивач Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших
законодавчих актів України" від 25.03.2005 № 2505-ІУ статтю 8 Закону, якою
було врегульовано особливості оподаткування операцій з вивезення (пересилання)
товарів (робіт, послуг) за межі митної території України та порядок експортного
відшкодування податку на додану вартість, виключено, а відтак, ліквідовано
інститут експортного відшкодування. Власне кажучи вищевказана постанова КМУ
була винесена для регулювання інституту експортного відшкодування, тому на
сьогодні втратила свою актуальність.

До того ж у матеріалах справи є
відповідь Харківської митниці у якої вказано, що вантаж, по вантажній митній
декларації (ВМД) 800000003/7/312685 від 7.05.2007 р. був вивезений за межі
митної території України в повному обсязі 08.05.2007 р.

Крім цього у абзаці 6 на сторінки 9
акту перевірки відповідач вказує на те, що перевіривши дані вантажної митної
декларації за номером 800000003/7/312685 від 7.05.2007 р. з допомогою
програмного забезпечення позивачем дійсно здійснено експорту операцію у травні
2007 р. загальною фактурною вартістю 111689,28 грн. Та також вказує на те, що
експортування було здійснено (вивезено за межі митної території України)
автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_1. м. Південне Харківського району код
НОМЕР_1, водій ОСОБА_2. на автомашині НОМЕР_2. Тобто відповідач не заперечує у
акті перевірки № 1447/16104/34016558 від 26.06.2007 р. проти того, що позивачем
у травні 2007 р. була зроблена експортна операція загальною фактурною вартістю
111689,28 грн.

Відносно визнання нечинним та
скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова №/0 від 03.07.2007 р. в частині суми
бюджетного відшкодування у розмірі 91868,00 грн., то позивач в судовому
засіданні, в суді першої інстанції заявив, що він частково згоден з рішенням
ДПІ у Ленінському районі м.Харкова та просив відшкодувати суму у розмірі 86915,
00 грн.

Позивач згідно свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану вартість № 29149616 був зареєстрований
платником ПДВ 7.04.2006 р. 16.06.2006 р. купив нежитлову будівлю літ.
„К-1" з цегли, загальною площею - 852,5 кв. м., що знаходиться в місті
Харкові, вулиця Залютинська, буд. № 10 загальною вартістю 462590 грн. 36 коп.
без урахування ПДВ (ПДВ складе суму у розмірі 92518,07 грн.). Цей факт
засвідчують наступні документі надані до суду:

договір купівлі-продажу від
16.06.2006 р.;

акт прийому-передачі від 16.06.2006
р.;

податкова накладна від 16.06.2006
р. на суму ПДВ 92518,07 грн.;

видаткова накладна № У-00000002 від
16.06.2006 р.

На далі оплатив вартість нежитлової
будівлі, що підтверджують платіжні доручення надані до суду: № 39 від
14.07.2006 р. на суму 502000,00 грн. з урахуванням ПДВ 83666,67 грн., № 40 від
19.07.2006 р. на суму 50000,00 грн. з урахуванням ПДВ 8333,33 грн. та № 47 від
15.03.2007 р. на суму 3108,43 грн. з урахуванням ПДВ 518,07 грн.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, та строки розрахунків з
бюджетом визначено пунктом 7.7 статті 7 Закону України від 03.04.1997 р. №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (зі змінами та доповненнями).

Сутність механізму відшкодування
податку на додану вартість полягає у тому, що за підсумками періоду (першого),
в якому виникло від'ємне значення, платник податку бюджетного відшкодування не
одержує. Сума такого від'ємного значення у даному періоді враховується у
зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні податкові
періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а
за його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного
(другого) податкового періоду (підпункт 7.7.1 пункту. 7.7 статті 7 Закону України
від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (зі змінами та
доповненнями).

Платник податку набуває право на
бюджетне відшкодування лише у випадку, визначеному підпунктом 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (зі змінами та доповненнями), коли за підсумками наступного (другого)
звітного періоду від'ємне значення податку на додану вартість залишається.
Однак відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення, яка дорівнює
сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому
(першому) податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Інша
частина від'ємного значення, що не потрапила під бюджетне відшкодування,
включається до податкового кредиту наступного (третього) податкового періоду.

З урахуванням аналізу діючого
податкового законодавства суд першої інстанції прийшов до

висновку, що платники ПДВ, які були
зареєстровані як платники цього податку менш ніж за

12 календарних місяців до місяця,
за наслідками якого подається заява на бюджетне

відшкодування мають на це право
тільки за результатами звітного періоду, який настане після

закінчення дванадцяти повних
календарних місяців, наступних за місяцем, у якому здійснено

його реєстрацію платником податку
на додану вартість.

Тому з урахуванням вищезазначеного
суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на бюджетне
відшкодування яке виникло у розмірі 86915,00 грн. за підсумками травня 2007
року, яка є різницею між сумою негативного значення ПДВ, яка виникла у липні
2006р. та сумами позитивного значення ПДВ (за вересень 2006р. у сумі 132 грн.
та за березень 2007р. у сумі 80 грн.),
які виникли впродовж періоду коли позивач не мав право на відшкодування згідно
підпункту а) підпункту 7.7.11. п.п.7.7. ст.7 Закону України від 03.04.1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», тобто по за результатами звітного
періоду, який настав після закінчення 12 повних календарних місяців, наступних
за місяцем, у якому здійснено його реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставин судом першої
інстанції задоволено позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає,
що погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність у позивача
порушення вимог п.п.6.2.1 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість»,
оскільки хоча вантажна митна декларація і була оформлена не належно, але факт
проведення операції яка підпадає під дію наведеної ст. 6 підтверджується іншими
документами. Крім того, ДПІ фактично не заперечує проти помилкового вказання
даної норми, і визначення в акті
перевірки відповідачем даного порушення ніяк не вплинуло на формування
суми зменшення заявленого бюджетного відшкодування ПДВ
(91868грн.) в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, що є предметом
даного спору.

Оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням позивачу зменшена заявлена сума бюджетного відшкодування
в розмірі 91868грн. зовсім не в зв'язку із тим, що у певній ВМД не містилось
відмітки про фактичний перетин експортованого товару через кордон України,
завіреної гербовою печаткою митниці. Цей факт наведений в інформативному
порядку: що позивач не повинен був декларувати експортну операцію в сумі
111689,28грн. (яка підтверджена неналежно оформленою ВМД), внаслідок чого
занижено податкове зобов'язання за травень в сумі 22337,80грн. (стор.9-10 акту
перевірки). Повідомленням-рішенням за наслідками перевірки податкове
зобов'язання в цій сумі позивачу нараховане не було, штраф не застосований,
тому позивач сам відмовився від позовних вимог в цій частині, що прийняте
судом.

Підставою для зменшення заявленого
позивачем бюджетного відшкодування в оскаржуванному рішенні відповідача явився
той факт, що за наслідками травня 2007р. поданий розрахунок бюджетного
відшкодування на суму 91868грн., а ця сума згідно п.п.7.7.2 ст.7 ЗУ №168
повинна бути в межах фактично сплаченої постачальникам товарів у попередньому
періоді (тобто квітні 2007р.) в той час як згідно акту перевірки (стор.8) у
квітні 2007р. постачальникам сплачено лише 2752,82грн. Сплата ж постачальнику
92000грн. (зазначена позивачем в гр.3 розрахунку бюджетного відшкодування як
сплачена постачальникам у попередньому з травнем 2007р. періоді - квітні цього
року), частину якої вимагає до відшкодування позивач, фактично відбулась у
липні 2006р., що підтверджено відповідними платіжними документами.

Що стосується аргументації суду
першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, що положення
п."а" п.п.7.7.11 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»
щодо неможливості здійснення бюджетного відшкодування ПДВ платникам, які
зареєстровані менше 12 місяців, протирічать принципу рівності та недопущенню
податкової дискримінації, закріпленому у Законі України "Про систему
оподаткування", то цей довід наведений судом безпідставно.

Певні обмеження відшкодування ПДВ з
бюджету для платників, що працюють незначний час, введені законодавцем в межах
своїх повноважень, дана норма є діючою, не визнана неконституційною
Конституційним Судом України або не скасована іншим чином.

Платники ПДВ мають право на
відшкодування ПДВ з бюджету тільки за наслідками звітного періоду, який настає
після закінчення 12 місяців з моменту реєстрації в якості платників цього податку.

Як було зазначено вище, згідно
п.п.7.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168 необхідно
дотримання певної умови - щоб сума заявленого відшкодування у звітному періоді
(який настає по закінченню 12 місяців) була в межах суми, фактично сплаченій
постачальникам у періоді, що передує такому звітному (попередньому місяці), а
не за весь 12-місячний попередній період.

Цієї умови позивач не дотримався і
ДПІ зменшила суму бюджетного відшкодування правомірно.

Враховуючи наведене, позов не підлягав
задоволенню (крім виключення з податкового повідомлення - рішення посилання на
ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість»), тому постанова суду
першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 195,
196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2007 року по справі № 2-а-1205/07 скасувати в частині задоволення позовних
вимог щодо визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №
/0 від 03.07.2007 року в частині порушення позивачем п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" (зі змінами та доповненнями) стосовно суми бюджетного
відшкодування у розмірі 86915,00 грн.

В цій частині у позові відмовити.

Скасувати постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2007 року
по справі № 2-а-1205/07 в частині стягнення з державного бюджету на
користь ТОВ «НВП ТЕКО ЛТД», код 34016558, державного мита в сумі 3,40 грн.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 30 серпня 2007 року по справі № 2-а-1205/07 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст
виготовлено та підписано 24 березня 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.