Справа № 22а-510/2007
Суддя: Зінов'єва А.Г.
Дата ухвалення: 2007-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-510/07 р. Головуючий
у 1 Інстанції - Янюк Ю.Б.
- 21 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
квітня 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді: Бугрим Л.М..

суддів: Рецебуринського
Ю.Й., Зінов'євої А.Г.

при секретарі: Артамоновій
С.О.

за участю
адвоката: ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Костянтинівського міськрайсуду від 12 лютого 2007 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного Фонду України в м.
Костянтинівка (далі Фонд) про зобов'язання перерахувати пенсію за віком та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою
Костянтинівського міськрайсуду від 12 лютого 2007 року ОСОБА_1 у задоволенні
позову, пред'явленого до управління пенсійного фонду, про зобов'язання
перерахування пенсії за віком та відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

Не
погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в якій
просив постанову суду скасувати як таку, що не відповідає вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову
оцінку. Просив ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному
обсязі.

В
обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що право на
отримання пенсії, яка йому фактично було нарахована і виплачувалася, в нього
виникло в період дії Закону СРСР „Про пенсійне забезпечення громадян
СРСР". З 1 січня 1992 р. йому було проведено перерахунок пенсії відповідно
до Закону України „Про пенсійне забезпечення", з визначеним розміром якої
він був згодним. У зв'язку з набранням чинності Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", йому знов було
зроблено перерахунок, в результаті якого розмір його пенсії було зменшено до
64,167% від його заробітку, замість 85%, які він отримував за раніше діючим
законодавством. Оскільки закони, які погіршують становище громадян не мають
зворотної дії в часу, вважав, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його
позову.

Позивач
та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити у повному обсязі.

Представник
відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як
вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які
виникли між сторонами, надав їм відповідну оцінку і обґрунтовано відмовив
позивачу у задоволені його вимог.

При
розгляді справи судом було встановлено, що з 16 вересня 1990 р. позивачу на
підставі Закону СРСР „Про пенсійне забезпечення громадян СРСР" було
призначено пенсію на пільгових умовах за списком №1, тобто для осіб, які
працювали на підземних умовах. На підставі Закону України „Про пенсійне
забезпечення", починаючи з 1 січня 1992 р. позивачу було проведено

перерахунок і
визначено розмір пенсії, який останнім не оспорювався. У зв'язку з набранням
чинності Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон), починаючи з 1 січня 2004 р. позивачу було
проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 43 вказаного Закону, розмір
якої на день проведення перерахунку склав 831 грн. 98 коп.

Відповідно
до ст. 43 Закону, перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного
фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна
плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього
Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається
відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої
заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002
рік.

Як
вбачається з матеріалів справи, порушень вказаної норми Закону при перерахунку
пенсії позивачу Фондом допущено не було.

Суд
першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на
необхідність застосування до перерахованої пенсії вимог ст. 19 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" щодо обмеженого розміру пенсії - 85%, оскільки
це суперечить Закону.

Відповідно
до п.2 Прикінцевих положень Закону, розмір пенсій визначається згідно вимог
ст.ст. 27-28 вищевказаного Закону, а положення Закону України „Про пенсійне
забезпечення" застосовуються лише в частині віку та трудового стажу, що
позивачем не оспорюється.

Апеляційний
суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що новий Закон порушує
його права, не має зворотної сили, оскільки погіршує його положення, як
необгрунтовані.

Відповідно
до п. 4 Прикінцевих положень Закону, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії
за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше
встановленому розмірі. Розмір пенсії позивача за станом на 1 січня 2004 р.
складав 275 грн., після перерахунку за Законом з січня 2004 р. він склав - 831
грн. 98 коп., тобто з боку Фонду ніяких порушень, які б погіршували становище
позивача не вбачається.

Таким
чином, постанова суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її
скасування не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 195-196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Костянтинівського міськрайсуду від 12 лютого 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця,
починаючи з 20 квітня 2007 р.