Справа № 3/683
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

09
год. 34 хв.

03.06.2008 р. №
3/683

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового
засідання Яремій Г. В.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За
позовом

ОСОБА_1

доФонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України

про

визнання протиправними постанов

У
судовому засіданні 3 червня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну
частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И
С П Р А В И

ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі
-Фонд або Відповідач) про визнання такими, що суперечать чинному законодавству
України та скасування постанов Правління Фонду № 15 від 14 березня 2002 року
«Про перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)
з 1 березня 2002 року», №3 від 4 березня 2003 року «Про Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2003
року», № 5 від 24 лютого 2004 року «Про бюджет Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на І
квартал 2004 року», № 3 від 28 лютого 2005 року «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2005
року», № 3 від 6 березня 2006 року «Про перерахування сум щомісячних страхових
виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2006 року», № 9 від 28 лютого
2007 року «Про перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам
їх сімей) з 1 березня 2007 року».

19
травня 2008 року на виконання вимог Ухвали Окружного адміністративного суду
міста Києва Відповідач розмістив оголошення на офіційному Інтернет-сайті Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України (www.social.org.ua) про оскарження постанов Фонду та
наявність даного спору.

В
судовому засіданні представник Відповідача пояснив, що оскаржувані постанови
правління Фонду не публікувались в офіційних друкованих засобах масової
інформації, а були розміщені на вказаному Інтернет-сайті, а тому інформація про
даний спір також була розміщена на офіційному веб-сайті відповідача.

Позивач
в судове засіданні не з'явився та просив суд розглядати адміністративну справу
за його відсутності. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив
наступне. Відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності»(надалі -Закон) здійснюється перерахування сум щомісячних
страхових виплат не на підставі росту коефіцієнту середньої заробітної плати, а
на підставі коефіцієнту росту реальної середньої заробітної плати, яка за
даними Держкомстату України нижче за коефіцієнт зростання середньої заробітної
плати. Також зазначив, що внаслідок роботи на шахті ім. А. І. Гайового отримав
хронічне професійне захворювання -плечовий періатроз і радикуліт. Професійне
захворювання - плечовий періатроз вперше було виявлено в 1998 році, а радикуліт
в 2006 році, а тому щомісячно отримує
страхові виплати.

Представник
Відповідача проти позову заперечив та зазначив, що у законодавстві визначено не
коефіцієнт, який підлягає застосуванню при здійсненні перерахунку, а підставу,
із настанням якої виникає обов'язок Фонду здійснювати перерахунок, а саме
зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки. Крім того, представник Відповідача наполягав на
пропуску строку звернення до суду, а також зазначив, що оскаржені постанові
Фонду на час розгляду даної справи втратили чинність.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивачки, її представника
та представників Третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В

Спір
виник внаслідок застосування відповідачем -Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
-коефіцієнту зростання середньомісячної реальної заробітної плати при
здійсненні перерахування сум щомісячних страхових виплат.

Позивач
вказує на те, що законодавством України передбачено здійснення такого
перерахування із застосуванням коефіцієнту зростання середньої заробітної плати
та відсутність визначення поняття «реальної»заробітної плати.

Відповідач
не заперечує проти наведених доводів позивача, але зазначає, що Державним
комітетом статистики України наводяться дані про темпи росту або зниження
заробітної плати у чотирьох видах, а саме: 1) середньомісячна номінальна
заробітна плата одного штатного працівника; 2) середньомісячна номінальна заробітна
плата одного працівника в еквіваленті повної зайнятості; 3) середньомісячна
номінальна заробітна плата одного штатного працівника за оплачену годину; 4)
середньомісячна реальна заробітна плата. Вибір показника залежить від мети його
застосування та приймається Фондом за участю профспілок України.

Обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини
(п.1 ст. 72 КАС України).

Так,
суд звертає увагу сторін на те, що Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 6 вересня 2006 року (додається до матеріалів справи) було визнано
недійсними постанови правління Фонду № 15 від 14 березня 2002 року «Про
перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1
березня 2002 року», №3 від 4 березня 2003 року «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2003
року». Відтак, стосовно зазначених постанов, на даний час відсутній предмет
спору, оскільки зазначені Постанови вже визнані недійсними у судовому порядку.

Постановами
правління Фонду № 5 від 24 лютого 2004 року «Про бюджет Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України на І квартал 2004 року», № 3 від 28 лютого 2005 року «Про перерахування
сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2005
року»було встановлено перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт
зростання середньомісячної реальної заробітної плати.

Вказані
Постанови правління Фонду також неодноразово були предметом судового розгляду в
частині застосування коефіцієнту зростання середньомісячної заробітної плати
(копії судових рішень залучені до матеріалів справи). За результатами розгляду
судових справ постанови набрали законної сили (копії додаються до матеріалів
справи).

Суд
також звертає увагу сторін на те, що Позивачем на наведено судом обґрунтованості
підстав пропуску строку звернення до суду, як того вимагає Кодекс
адміністративного судочинства України.

Стосовно
вимог позивача про визнання недійсною постанови Фонду від 28 лютого 2007 року №
9 «Про перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх
сімей) з 1 березня 2007 року»слід виходити з системного аналізу правових норм
для визначення відповідності спірної постанови актам вищої юридичної сили,
оскільки чинним законодавством України не передбачено визначення поняття
«реальна»заробітна плата.

Конституцією
України, Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та Законом України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23 вересня 1999 року
(далі -Закон № 1105-XIV) визначено правову основу, економічний механізм та
організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального
страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих
на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку). Страхування від
нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Відповідно
до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та
управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального
страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за
використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з
затвердженими статутами.

Відповідно
до Розділу ІІ Закону № 1105-ХІV страхування від нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.
Безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків
здійснюють його правління та виконавча дирекція. Рішення правління Фонду, прийняте
в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками
та застрахованими. Рішення правління Фонду, які мають нормативний характер і
стосуються прав та обов'язків страхувальників і застрахованих осіб, підлягають
обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому для реєстрації
нормативно-правових актів органів виконавчої влади (статтю 17 доповнено
частиною тринадцятою згідно із Законом України від 23.02.2007р. № 717-V).

Частиною
2 статті 29 Закону № 1105-ХІV встановлено, що перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному
році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Статтею
27 Закону України «Про оплату праці»визначено порядок обчислення середньої
заробітної плати. Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у
випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних
даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по
галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість
робочої сили.

Загальний
порядок обчислення середньої заробітної плати регулюється постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 “Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати”. Чинність цієї постанови поширюється на
підприємства, установи і організації усіх форм власності. Роз'яснення з питань
обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються
Міністерством праці та соціальної політики, а у разі коли виплати за середньою
заробітною платою провадяться з бюджету або громадських фондів споживання, - за
участю Міністерства фінансів і відповідних фондів.

Обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням регулюється постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. № 1266.

Відповідно
до зазначеної постанови № 1266 середня заробітна плата застрахованої особи
обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що
включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України
“Про оплату праці”, та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб,
не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку
чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до
фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дані про
середню заробітну плату працівників, зайнятих в економіці України, за роками та
місяцями відповідного року доводяться до робочих органів виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України виконавчою дирекцією Фонду на підставі даних
Держкомстату.

Перелік,
зміст та порядок розрахунку статистичних показників не є предметом
нормативно-правового регулювання. Методика розрахунку індексів заробітної плати
побудована на засадах резолюції щодо міжнародних порівнянь реальної заробітної
плати, яка прийнята 8-ою Міжнародною конференцією статистики праці у 1954 році,
де і визначено поняття реальної заробітної плати. Методологія його розрахунку
погоджена Держкомстатом України з Мінекономіки, Мінпраці та Національним банком
України.

На
підставі цієї методики у статистичній практиці розробляється та публікується
ряд показників заробітної плати найманих працівників, які відрізняються методом
розрахунку та методологією використання. Зокрема, щодо відображення динаміки
заробітної плати встановлено 4 види показників: 1) середньомісячна номінальна
заробітна плата одного штатного працівника; 2) середньомісячна номінальна
заробітна плата одного працівника в еквіваленті повної зайнятості; 3)
середньомісячна номінальна заробітна плата одного працівника за оплачену годину
та 4) середньомісячна реальна заробітна плата. Вибір показника залежить від
мети його застосування і не належить до компетенції Держкомстату (лист
Держкомстату України № 9/3-9/25 від 27.01.06р). Індекс середньомісячної
реальної заробітної плати менше за індекс середньомісячної номінальної
заробітної плати.

Індекс
реальної заробітної плати розраховується шляхом ділення індексу нарахованої
номінальної заробітної плати (без урахування податків та обов'язкових платежів)
на індекс споживчих цін і таким чином, враховує вплив інфляційних процесів.
Індекси реальної заробітної плати дають можливість встановити її взаємозв'язок
з іншими макроекономічними показниками тощо (лист Держкомстату України №
9/3-9/59 від 20.02.06р.).

Міністерством
праці та соціальної політики України неодноразово надавалися роз'яснення Фонду
щодо питання перерахування сум щомісячних страхових виплат та коефіцієнту
зростання середньої заробітної плати (листи від 13.03.02р., від 17.03.05р.).
Так, в листі № 20-155 від 13.03.02р. Міністерством було запропоновано взяти
коефіцієнт зростання реальної заробітної плати 19,3 % враховуючи те, що
страхові виплати потерпілим та членам їх сімей не враховуються в сукупному
оподаткованому доході при оподаткуванні доходів громадян; мета обрання
коефіцієнту саме реальної заробітної плати полягає у відповідності тенденцій
зростання реальних доходів потерпілих та реальних доходів населення країни.

Як
зазначалось, чинним законодавством не запроваджено визначення “номінальна
заробітна плата” та “реальна заробітна плата”. Зазначені поняття
використовуються при здійсненні бухгалтерського, фінансового обліку, а також як
показники макроекономічних процесів у державі та при проведенні статистичних
досліджень зокрема.

Так,
листом № 9/2-2-9/239 від 04.07.05р. Держкомстат України надає наступні
визначення спірних питань.

Номінальна
заробітна плата - це нарахування працівникам у грошовій та натуральній формі за
відпрацьований час або виконану роботу премії, доплати, надбавки, а також інші
види оплати за невідпрацьований час. У статистичному аналізі використовується
показник середньої номінальної
заробітної плати нарахованої одному працівнику за певний період часу (місяць,
квартал, півріччя, рік).

Середньомісячна
(номінальна) заробітна плата працівників визначається шляхом ділення
нарахованого фонду оплати праці за відповідний період на середньооблікову
кількість працівників та на кількість місяців у періоді.

Показник
реальної заробітної плати характеризує купівельну спроможність номінальної
заробітної плати під впливом споживчих цін на товари та послуги і рівня
податків й обов'язкових платежів.

У
практиці статистичного аналізу використовується показник індексу реальної
заробітної плати, який розраховується шляхом ділення індексу номінальної
заробітної плати (без урахування податків та обов'язкових платежів) на індекс
споживчих цін.

Враховуючи,
що на відповідача покладено функції по здійсненню перерахування сум щомісячних
страхових виплат, а законодавством не встановлено певний коефіцієнт зростання,
який має бути застосований в такому виді правовідносин, то відповідач в межах
своєї компетенції самостійно обирає відповідний коефіцієнт зростання. Такі
повноваження покладено на правління Фонду, до складу якого входять представники
держави, застрахованих осіб та роботодавців. Представники держави призначаються
Кабінетом Міністрів України, а представники застрахованих осіб і роботодавців
обираються (делегуються) об'єднаннями профспілок та роботодавців, які мають
статус всеукраїнських. Тобто, при обранні коефіцієнту зростання середньої
заробітної плати відповідач узгоджує дії між всіма учасниками таких
правовідносин та обирає коефіцієнт зростання саме реальної заробітної плати
(без врахування податків та зборів) з метою уникнення подвійного оподаткування
та відповідності зростання реальних доходів потерпілих тенденції зростання
реальних доходів населення країни.

27.04.07р.
постановою правління Фонду № 24 було затверджено “Порядок призначення,
перерахування та проведення страхових виплат”. Розділом 3.8. визначено порядок
перерахування розміру щомісячної страхової виплати у разі зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки. Так, у п.3.8.1. зазначається, що підставою для
перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 1 березня кожного року є
зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики. Перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться
виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових
виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних
випадків (п.п.3.8.2). Коефіцієнти підвищення страхових виплат у 2002 році -
1,193, у 2003 році - 1,182, у 2004 році - 1,152, у 2005 році - 1,238, у 2006
році - 1,203, у 2007 році - 1,183.

Зазначена
постанова № 24 зареєстрована в порядку, встановленому для реєстрації
нормативно-правових актів органів виконавчої влади. На день розгляду справи в
суді є чинною, а отже обов'язковою для виконання на всій території України.
Постановою № 24 для здійснення перерахування сум щомісячних виплат встановлено
використання коефіцієнту зростання середньомісячної реальної заробітної плати
на підставі даних Держкомстату України. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає
порушень прав, свобод та охоронюваних законом інтересів застрахованої особи
шляхом застосування Фондом коефіцієнту зростання середньомісячної реальної
заробітної плати при здійсненні перерахунків сум щомісячних страхових виплат.

Таким
чином, частиною 2 статті 29 Закону, на яку посилається Позивач, як на юридичну
підставу своїх позовних вимог, визначає факт, існування якого призводить до
перерахування сум щомісячних страхових виплат -зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати. Але частина 2 статті 29 Закону не
визначає безпосередньо коефіцієнт, на який має здійснюватися перерахування.

За
таких обставин, позов визнається судом необґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 17, 94, 99, 100, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний
суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Резолютивна
частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або
таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання
його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його
було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська