Справа № 2а-61/2008
Суддя: Мазай Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-61/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2008 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі : головуючої - судді: Мазай Н.В.

при секретарі Возній В.В.

з участю : адвоката : ОСОБА_4

представника позивача : ОСОБА_3

представника відповідача
: Чумак М.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Монастирищенського районного відділу Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Черкаській області про визнання незаконною
бездіяльності органу державної влади та примусове виконання обов'язку,

в с т а
н о в и в :

Позивач 22.05.2006 року звернулася в суд з позовом до
відповідача про визнання незаконною
бездіяльність органу державної влади та примусове виконання обов'язку
посилаючись на те, що 12.04.2006 року,
близько 17 години на вул. Тетіївській м.
Монастирище Черкаської області, її побив лопатою та ногами ОСОБА_2, внаслідок
чого їй заподіяні тілесні ушкодження, а саме : струс головного мозку та
переломи кісток тазу. У зв'язку з цим вона по цей час знаходиться на
стаціонарному лікування в травматологічному відділенні Монастирищенської
центральної районної лікарні. Того ж дня, 12.04.2006 року вона подала до
Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області письмову заяву про
притягнення ОСОБА_2 до передбаченої законом відповідальності. Однак, до цього
часу про хід та результати вказаної заяви їй не повідомлено, рішення про
порушення кримінальної справи чи відмову в її порушенні відповідачем не
прийнято. Бездіяльність відповідача в частині не проведення належної
перевірки її заяви від 12.04.2006 року
та неприйняття рішення за результатами розгляду цієї заяви вважає не законною з
таких підстав. Відповідно до
ст. 1 Закону України „Про міліцію" міліція в Україні є одним з органів
державної влади України. Як
зазначено в ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 97 КПК України по заяві або
повідомленню про злочини орган дізнання чи
досудового слідства зобов'язаний не пізніше триденного строку прийняти одне з
таки
рішень: порушити кримінальну справу, відмовити в порушенні кримінальної
справи, направити заяву або
повідомлення за належністю. Прийняття
іншого рішення чи можливість неприйняття взагалі ніякого рішення по заяві
або повідомленню про злочини вказаною нормою закону не передбачено. Згідно зі ст. 4 КПК України, орган дізнання чи
слідчий зобов'язаний в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину,
вжити всіх передбачених законом
заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання. У зв"язку з неприйняттям відповідачем рішення
по її заяві від 12.04.2006р. вона позбавлена
можливості в разі необхідності оскаржити таке рішення до суду. Таким чином, неприйняття рішення по її заяві
від 12.04.2006 року, тобто бездіяльність відповідача є незаконною. Частиною 2
ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових чи службових
осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є
нормами прямої дії, тому звернення до суду для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується. Просить визнати незаконною бездіяльність відповідача
Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області в частині неприйняття
рішення по її заяві про вчинення злочину від 12.04.2006 року, протягом строків,
встановлених ст. 97 КПК України та зобов'язати відповідача прийняти рішення по
її заяві від 12.04.2006 року, відповідно до вимог ст. 97 КПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась. Представництво своїх інтересів довірила на підставі
довіреності ОСОБА_3 та адвокату ОСОБА_4

Суд
вважає за можливе на підставі ст. ст. 48, 56 КАС України
проводити розгляд справи у відсутність
позивача, з участю її представників ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ( діє на підставі
доручення № 427 від 07.09.2007 року ( а.с. 193)) позовну заяву ОСОБА_1
підтримала повністю, просить її задоволити та пояснила, що правоохоронні органи
були бездіяльні. Перша судово-медична
експертиза тілесних ушкоджень була проведена 19.04.2006 року, і за результатами
експертизи було встановлено наявність тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Працівники
Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області вважали, що підстав
порушувати кримінальну справу не має, достовірно знаючи про наявність тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Після того, як стало достовірно відомо,
які маються тілесні ушкодження чому не порушили кримінальну справу невідомо.
Представники відповідача посилаються на те, що
18.04.2006 року поступила заява про злочин по тел “02”, що виключено,
оскільки станом на 18.04.2006 року ОСОБА_1
було взагалі заборонено рухатись і вона була прикута до ліжка. Є
документи з “Укртелекому”, що був телефонний дзвінок на “02”, і медична сестра
ЦРЛ може засвідчити, що працівники міліції приїздили на виклик. Заява ОСОБА_1
від 12.04.2006 року не зареєстрована по невідомій причині. ОСОБА_1 просила
кілька разів надати їй копії постанови про відмову в порушення кримінальної
справи від 27.04.2006 року, які надали
лише 4 грудня 2006 року, після кількох листів та скарг. Заява про вчинення злочину
була зареєстрована в міліції 18.04.2006 року в зошиті приймання викликів на
“02”. За результатами перевірок винесена постанова від 15.05.2006 року про
відмову в порушенні кримінальної справи, яка скасована і направлена знову на
перевірку. 30.06.2006 року знову винесена постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи, яку вони отримали лише 30.08.2006 року. В даний час їм
було повідомлено листом обласної прокуратури, про те що кримінальна справа по
даному факту передана в Христинівський РВ УМВС. Просить задоволити позовну
заяву позивача, визнати незаконною бездіяльність Монастирищенського РВ УМВС
України в Черкаській області та зобов'язати виконати обов'язок.

В
судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4 ( діє на
підставі ордеру № 55 від 27.03.2008 року ( а.с.192)) позовну заяву ОСОБА_1 підтримав повністю,
просить її задоволити та пояснив, що позивач 19.03.2008 року отримала лист прокуратури про те, що кримінальну
справу направлено, для провадження досудового слідства в Христинівський РВ
УМВС. Дійсно, повідомлення Монастирищенським РВ УМВС про заподіяння тілесних
ушкоджень зареєстровано 18.04.2006 року і це їй відомо від РВ з їх листів та
повідомлень. Будь-яких інших достовірних відомостей коли зареєстровано в них як
представників не має. Вважає, що позовні вимоги доведені та знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, а саме : встановлено, що оперативний
черговий 12.04.2006 року отримав повідомлення про те, що заподіяно тілесні
ушкодження, про, що свідчить і довідка Монастирищенського “Укетелекому”, яка
підтверджує, що був дзвінок з телефону
ОСОБА_1 на номер “02”. Того ж дня, 12.04.2006 року, приблизно через годину до ОСОБА_1 була викликана медична допомога,
приїздила фельдшер надала першу допомогу. Разом з працівниками ЦРЛ додому до
ОСОБА_1 з»явились двоє працівників РВ,
що свідчить про те, що відповідачу достовірно було відомо, що сталося і
повинно було бути зареєстровано в установленному законом порядку. Отже, станом на 12.04.2006 року
Монастирищенському РВ УМВС України достовірно було відомо про факт спричинення
тілесних ушкоджень позивачу. Свідок ОСОБА_5, дільничний інспектор РВ УМВС,
показав в судовому засіданні, що 12.04.2006 року приходив додому до ОСОБА_1,
спілкувався з нею, пересвідчився, що заподіяно тілесні ушкодження і отримав
повідомлення хто саме заподіяв тілесні ушкодження. Вищевикладене вважає, що
повністю підтверджує факти викладені позивачем в позовній заяві. Згідно
документів, які надані Монастирищенською ЦРЛ та з допиту свідка ОСОБА_6
встановлено, що 12.04.2006 року на виклик по телефону до ОСОБА_1 приїздили
працівники Монастирищенської ЦРЛ і їй надавалась медична допомога. Крім цього,
свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що на місці пригоди, тобто по
місцю проживання ОСОБА_1 знаходились працівники міліції. Таким чином, вважає,
що всі доводи про те, що Монастирищенському РВ УМВС України в Черкаській
області було достовірно відомо про дату та факт спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_1 повністю знайшло своє підтвердження. Позивач вказувала, що нею 12.04.2006
року подано письмову заяву до райвідділу міліції. В судовому засіданні
представник відповідача заперечував факт надходження до райвідділу міліції
письмової заяви ОСОБА_1, а стверджував про те, що повідомлення надійшло усно по
телефону “02”. Доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, а навпаки з матеріалів кримінальної справи, наданих з
Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, встановлено, що фактично
до Монастирищенського РВ УМВС надійшла письмова заява у вигляді “Протоколу
усної заяви”. Той факт, що “Протокол усної заяви” від 18.04.2006 року, а не від
12.04.2006 року не має вирішального значення у справі, оскільки працівники
Монастирищенського РВ УМВС зобов'язані були зареєструвати заяву ОСОБА_1 12.04.2006
року. Таким чином, строк, для прийняття рішення по заяві рахується саме з
12.04.2006 року. Крім цього, станом на 15.05.2006 року позивачу про прийняте
рішення по її заяві нічого не було відомо, і лише пізніше стало відомо про
існування постанови від 27.04.2006 року про відмову в порушенні кримінальної
справи. Отже рішення, по заяві повинно бути прийнято не пізніше 22.04.2006
року, а фактично прийнято 27.04.2006 року, тобто з порушенням строків.

В судовому засіданні представник
відповідача Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області підполковник міліції Чумак Микола Олексійович
(діє на підставі доручення від 27.03.2008 року № 1121 ( а.с.191)) позовну заяву
не визнав повністю, пояснивши при цьому, що заява поступила в РВ 18.04.2006
року і 27.04.2006 року винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи тобто через дев»ять днів, згідно норм КПК. Зареєстровано 18.04.2006 року
в книзі обліку інформації, яка знаходиться в відділі. Всі телефонні дзвінки
записуються вся інформація, також записи, зберігаються в райвідділі міліції,
який їх термін зберігання він не знає та підтримав заперечення подане
Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області від 06.03.2008 року №
831, відповідно до якого УМВС
вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного: з поданої
заяви вбачається, що
позивачка звернулася до Монастирищенського
РВ УМВС з повідомленням про те, що 12.04.2006 року відносно неї вчинено злочин АДРЕСА_1. Просила прийняти міри до ОСОБА_2, який безпричинно побив її,
спричинивши тим самим їй тілесні ушкодження. По
даному факту 27.04.2006 року Монастирищенським РВ УМВС було відмовлено в
порушенні кримінальної справи. 15.05.2006 року за скаргою позивачки зазначена
постанова скасовано прокурором Монастирищенського
району та справа направлена на додаткову перевірку. Після проведення додаткової перевірки дільничний
інспектор міліції ОСОБА_5 30.05.2006 року
вдруге виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 21.08.2006
року Монастирищенським районним судом постанова про відмову в порушенні кримінальної справи була скасована та справа направлена
на додаткову перевірку. 10.09.2006 року
Монастирищенським РВ втретє була винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи. 19.09.2006 року перевіряючи скаргу позивачки на
бездіяльність органів дізнання прокурором Монастирищенського району постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи
була скасована і винесена постанова про порушення кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості
тілесне ушкодження) Розслідування
даної кримінальної справи проводиться Христинівським РВ УМВС. Вини Монастирищенського РВ або УМВС в
тому, що до теперішнього часу
особі на яку вказує позивачка, як на таку, що заподіяла її тілесні ушкодження, не пред'явлено
обвинувачення - не має. Підставою того, що ОСОБА_2 не притягнутий до відповідальності є те, що при
перевірці цього факту не встановлено свідків
та не добуто інших доказів, які могли б підтверджувати,
що тілесні ушкодження потерпілій заподіяні саме ОСОБА_2, а також відсутність на той час акту судово-медичної експертизи, яким підтверджується заподіяння
потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості. За таких обставин, як
органу дізнання не було підстав для порушення кримінальної
справи протягом десяти днів передбачених ст. 94 КПК України. Про те, що
у ОСОБА_1 є тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості стало відомо лише
22.06.2006 року. Недоліки в роботі
дільничного інспектора міліції при перевірці фактів в заподіянні
тілесних ушкоджень позивачці,
на які звертається увага
прокуратури при перевірці матеріалів про відмову в порушенні
кримінальної справи та в постанові про скасування постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи, не можна вважати, що заважали встановленню
істини по справі або зашкодили встановленню інших доказів по справі.
Розслідування кримінальної справи Христинівським РВ також поки, що не
спростовує доводів до яких дійшов Монастирищенський РВ при перевірці заяви
позивачки, щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 Ці недоліки є речовими
усунення яких контролюється прокуратурою. З урахуванням викладеного УМВС
України в Черкаській області просить суд
в задоволенні позову ОСОБА_1,
відмовити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні показала, що вона працює в
Монастирищенській ЦРЛ. 12.04.2006 року приблизно о 19 год. вона отримала виклик
до ОСОБА_1, на вул. Чапаєва в м.
Монастирище. Прийняв виклик диспетчер Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_6. Виклик
було отримано приблизно о 19 год., а приїхали вони вже на місце виклику пізніше, близько 19 год. 30 хв. На виклик
вона виїздила разом з водієм ОСОБА_8. Причину виклику не повідомляли. Коли вони
приїхали біля ОСОБА_1 була тільки її дочка. Також на місці вже були присутні
працівники міліція, які були одягнені в форменний одяг та при собі мали течки.
Їй не відомо, хто саме з працівників міліції був на місці та їх посади. Крім
цього на місці стояв автомобіль і вона зробила висновок, що це працівники
міліції. Їх особисто вона не пам'ятає, а лише запам'ятала, що вони були
низького зросту. Чи спілкувалися працівники міліції з ОСОБА_1 вона не пам»ятає.
Її особисто працівники міліції нічого не запитували. ОСОБА_1 скаржилась, що у
неї болить, повідомила, що її побили, болять ребра, тяжко дихати і вона не може
поворухнутись, плакала, стогнала. Коли ОСОБА_1 скаржилась була присутня її
дочка. Про те, чи говорила ОСОБА_1 хто її побив вона вже зараз не пам'ятає.
ОСОБА_1 повідомила, що одразу після того як її побили вони викликали швидку
допомогу. Під час виїзду вона надавала ОСОБА_1 допомогу, а саме колола
знеболююче, обв»язували її тугою пов'язкою. Попередній діагноз вона зафіксувала
забій ребер з права. Висновок такий вона зробила тому, що права сторона у ОСОБА_1 боліла, вона не могла
піднятися, дихнути. ОСОБА_1 потребувала госпіталізації, однак госпіталізована в
той день не була тому, що відмовилась посилаючись на те, що їй треба помитися і вони приїдуть завтра. Одяг
на ОСОБА_1 був порваний, вона вся була брудна. При ній ні ОСОБА_1 ні її дочка в
міліцію не телефонували. Коли вони поверталися в ЦРЛ, працівники міліції ще
залишались у ОСОБА_1 Попередній діагноз записується в журналі виклику. Про те
чи повідомляли правоохоронні органи про даний випадок їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні показала, що вона працює фельдшером в Монастирищенській ЦРЛ. З
ОСОБА_1 вона не знайома. 12.04.2006 року вона перебувала на своєму робочому
місці, але цього виклику не приймала, оскільки в той час коли він поступив вона
була в перев»язочній. Виклик приймали без неї. Хто саме прийняв даний, виклик вона не можу
стверджувати. Виклики на швидкій допомозі, якщо її не має в кабінеті може
прийняти хтось інший і записують на листок паперу, а вона потім заносить їх в
журнал. Виклик по ОСОБА_1 вона вчасно в
журнал не записала тому, що ОСОБА_7
поїхала з цим листком на виклик. Потім вона його повернула і занесли його в
журнал вже пізніше, в той же день, працівники
наступної зміни. Вони почали записувати свої виклики, а цей виклик записаний в
той самий день, але пізніше, тобто після 20 години, після повернення з виклику
ОСОБА_7. Виклики на швидкій допомозі приймає вона, як фельдшер - диспетчер,
крім того вони возять хворих на рентген, допомагають в перев'язочній. Інші
особи, приймаючи виклики записують їх на листок. Коли ОСОБА_7 їхала на цей
виклик то повідомила їй, що там побили людину. Після виклику було поставлено
попередній діагноз забій ребер. В правоохоронні органи вони про такі випадки
повідомляють коли повертається фельдшер з виклику і повідомляє, що люди мають
намір звертатися в правоохоронні органи з заявою. Крім цього, в
Монастирищенській ЦРЛ є журнал тілесних ушкоджень, осіб які звертаються з
тілесними ушкодженнями. ОСОБА_7 приїхавши після виклику повідомила, що сильних
тілесних ушкоджень не було, якби були тяжкі тілесні ушкодження, то вона б
обов»язково хвору госпіталізувала.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він в квітні місяці
2006 року працював дільничним інспектором Монастирищенського РВ УМВС України в
Черкаській області. Заява ОСОБА_1 була в нього на розгляді і він проводив по
ній перевірку. Від оперативного чергового на його стільниковий телефон надійшло
повідомлення про необхідність з'ясування обставин суперечки у ОСОБА_1, оскільки
там побили людину. Він разом з іншим дільничним інспектором, а саме Завертайлом
Олександром Анатолійовичем поверталися з району міста “Зоряний” та зайшли до ОСОБА_1. Приходили до ОСОБА_1
пішки, без автомобіля. Хто саме з оперативних чергових повідомив йому на
телефон вказану інформацію він вже не пам'ятає. Прийшовши додому до ОСОБА_1, що
по вул.. Чапаєва, номера будинку він не пам'ятає, де їм розповіли що виникла
суперечка і ОСОБА_1 побили. Присутніми були потерпіла ОСОБА_1 її сестра чи
тітка він напевно не знає. Трохи згодом
приїхали працівники швидкої допомоги жінка з водієм. В той час коли вони
спілкувались з ОСОБА_1 остання розповідала, що коли вона поверталась від
Нісенець її хтось побив, вказувала хто
саме побив, але він вже не пам»ятає прізвища того на кого вказувала
ОСОБА_1 Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_1 він не бачив. Він розмовляв з
ОСОБА_1 до того, як її оглянули працівники швидкої допомоги. Працівники швидкої
допомоги почали оглядати ОСОБА_1 і їх попросили вийти. Після огляду
медпрацівниками вони не спілкувались з ОСОБА_1 Після розмови з ОСОБА_1 ними не
було складено будь-яких протоколів, заяв тому, що їм повідомили, що прийдуть до
них пізніше і напишуть заяву. Заява з»явилась тільки після того як ОСОБА_1
потрапила в травматологічне відділення Монастирищенської ЦРЛ і в неї були
тілесні ушкодження, в зв'язку з чим проводилась перевірка.. Заява була
оформлена у вигляді протоколу усної заяви, який він складав в травматологічному відділенні Монастирищенської ЦРЛ. Цей протокол був
написаний, прочитаний ОСОБА_1 та нею підписаний. Тільки після того як був
оформлений протокол усної заяви його було зареєстровано в Монастирищенському РВ УМВС України в
Черкаській області. Додому до ОСОБА_1 він приходив один раз, і ще один раз
приходив коли опитував сестру, але швидкої допомоги за другим його візитом не
було. За таких обставин коли була швидка допомога в ОСОБА_1 він приходив до неї
додому один раз. Після складання протоколу усної заяви почались перевірки,
неодноразово він ходив до неї в лікарню, опитував свідків, сестру, жителів
району міста “Зоряного”, з приводу конфлікту. Матеріали перевірок він направляв
в прокуратуру, і вони повертались йому знову на доопрацювання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного :

в
частині визнання незаконною
бездіяльність Монастирищенського районного відділу Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Черкаській області в зв»язку з неприйняттям рішення
по заяві позивача про вчинення злочину від 12.04.2006 року, протягом строків
встановлених статтею 97 Кримінально-процесуального Кодексу України, повністю на
підставі :

За ст.
4 КПК України суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов»язані в межах своєї
компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак
злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину,
осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.

Відповідно до ст. 94 КПК України приводами до порушення кримінальної
справи є, зокрема заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій,
посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян;
безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак
злочину.

Приводи
до порушення кримінальної справи - це передбачені законом джерела первісних
відомостей про злочини, які породжують кримінально-процесуальні правовідносини
та зобов'язують правоохоронні органи здійснити перевірку інформації, що
міститься в них, по суті.

Заяви
або повідомлення окремих громадян про злочини можуть бути усними та письмовими.
Усні заяви заносяться до протоколу, який підписують заявник та посадова особа, що
прийняла заяву. При цьому заявник попереджується про відповідальність за
неправдивий донос, про що зазначається в протоколі ( ч. 1 ст. 95 КПК України).

Судом
встановлено, що за протоколом усної заяви від 18.04.2006 року ДІМ
Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ст. лейтенант міліції
ОСОБА_5 прийняв усну заяву від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Сарни
Монастирищенського району, пенсіонерки, раніше не судимої, жительки АДРЕСА_2,
яка заявила, що 12.04.2006 року приблизно о 17 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 її побив
ОСОБА_2, спричинивши їй тілесні ушкодження. Протокол усної заяви прочитано, та
підписано заявницею ОСОБА_1 і дільничним ОСОБА_5( т. 2, а.с. 8).

Крім
цього, протокол усної заяви зареєстровано в Журналі реєстрації заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або готуються Монастирищенського РВ УМВС
України в Черкаській області, за реєстровим № 368 від 18.04.2006 року о 12 год.
10 хв. ( т. 1, а.с. 217-223).

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України
по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання
або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень
: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної
справи;3) направити заяву або повідомлення за належністю. Разом з тим, за ч. 3
ст. 97 КПК України коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин
до порушення кримінальної справи, така перевірка здійснюється прокурором,
слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання
пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних
документів.

Рішення
по заяві прийняте органом дізнання 27.04.2006 року, а саме винесена постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.04.2006 року ( т. 1, а.с.
105).

З
показів свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона працює в Монастирищенській ЦРЛ,
фельдшером. При виїзді нею на виклик до ОСОБА_1 12.04.2006 року, за адресою
АДРЕСА_2 на місці виїзду були присутні працівники міліції.

З показів свідка ОСОБА_6 встановлено, що
дійсно 12.04.2006 року надійшов до Монастирищенської ЦРЛ виклик на адресу
ОСОБА_1, і попередньо було повідомлено, що виклик з приводу спричинення
тілесних ушкоджень.

Крім
цього, обставини того, що дійсно ОСОБА_1
викликала 12.04.2008 року швидку допомогу і на цей виклик виїздила саме ОСОБА_7
( допитана в судовому засіданні в якості свідка) підтверджується записом в “Журналі запису
звертань про невідкладну медичну допомогу” Монастирищенської ЦРЛ за № 4450 від
12.04.2008 року ( т. 1¸ а.с. 250-251).

Той факт,
що потерпіла ОСОБА_1 зверталася в Монастирищенську ЦРЛ та Монастирищенський РВ
УМВС України 12.04.2006 року підтверджується і довідкою № 277 від 23.06.2006 року виданої ВАТ
“Укртелеком” Монастирищенський ЦЕЗ № 12 ( т. 1, а.с. 203).

Представником відповідача вказана довідка “Укретелекому”, а саме в
частині телефонного дзвінка на номер “02” з телефону ОСОБА_1 за № 2-15-55
12.04.2006 року з приводу спричинення тілесних ушкоджень, не спростовані.

Листом
за вих. № 2043 від 10.06.2008 року Монастирищенського РВ УМВС України в
Черкаській області повідомлено, що записи розмов по спецлінії 02 та міських
телефонних лініях зберігаються не менше 30 діб, а потім знищуються автоматично
відповідною програмою цифрового реєстратора або вручну членами комісії, а тому
записи за квітень 2006 року в архіві вищевказаної системи відсутні. ( т. 2,
а.с. 22).

Посилання представника відповідача на те, що заява від ОСОБА_1 надійшла
за телефоном “02” 18.04.2006 року та відповідно зареєстрована в “Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що
вчинені або готуються Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області”
спростовується показами свідка ОСОБА_5, який показав, що ним особисто в
травматологічному відділенні Монастирищенської ЦРЛ, після повідомлення РВ УМВС
Монастирищенською ЦРЛ про те, що з тілесними ушкодженнями поступила ОСОБА_1
складено “Протокол усної заяви від 18.04.2006 року”. Повідомлення в “Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що
вчинені або готуються Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області”
про злочин за заявою ОСОБА_1 було зареєстровано після складання протоколу усної
заяви.

Згідно
з показами свідка ОСОБА_5 судом встановлено, що останній, перебуваючи при
виконанні службових обов»язків дільничного інспектора Монастирищенського РВ
УМВС України за повідомленням на стільниковий телефон оперативного чергового
Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області 12.04.2006 року безпосередньо спілкувався з
потерпілою ОСОБА_1 в неї вдома, за адресою АДРЕСА_2. При цьому ОСОБА_1
повідомила йому, що її побили, тобто вчинили відносно неї насильницькі дії та
вказала на особу, яка це зробила.

Працівники міліції зобов'язані приймати заяви та повідомлення про
злочини в будь-який час та в будь-якому місці, якщо вони перебувають при
виконанні службових обов'язків. Отримані заяви негайно передаються до чергової
частини для реєстрації та належної перевірки. Строк розгляду заяв та
повідомлень рахується з моменту їх реєстрації.

Таким
чином, суд вважає, що дільничний інспектор ОСОБА_5 повинен був прийняти заяву
ОСОБА_1 ( позивача у справі) про злочин, зареєструвати її в установленому
законом порядку, передавши в чергову частину Монастирищенського РВ УМВС України
в Черкаській області, саме 12.04.2006 року.

Отже
судом встановлено, що працівникам Монастирищенського РВ УМВС України в
Черкаській області, вже 12.04.2006 року було достовірно відомо про спричинення
тілесних ушкоджень ОСОБА_1, а тому суд вважає, що строк перевірки по заяві про
вчинення злочину почався з 12.04.2006 року, а не з 18.04.2006 року.

Рішення
по заві у вигляді постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, прийнято
27.04.2006 року, тобто з порушенням строків прийняття рішення встановлених ст..
97 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку має місце
бездіяльність Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області в частині
не прийняття рішення по заяві у встановлені ст. 97 КПК України строки, а саме
триденний чи десятиденний строк.

В
частині зобов'язання відповідача прийняти
рішення по заяві позивача від 12.04.2006 року про вчинення злочину, відповідно
до вимог ст. 97 КПК України не підлягає до задоволення на підставі :

Судом встановлено та знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні, що постановою прокурора Монастирищенського
району Черкаської області від 19.09.2006 року про скасування постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи та про порушення кримінальної справи
постанову дільничного інспектора Монастирищенського РВ УМВС України в
Черкаській області ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.
125 КК України від 11 серпня 2006 року скасовано та порушено кримінальну справу
по факту умисного нанесення ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що
спричинили тривалий розлад здоров»я. Кримінальну справу, для проведення
досудового слідства направити начальнику СВ Монастирищенського РВ УМВС України
в Черкаській області ( т. 1, а.с. 235).

В
даний час, згідно повідомлень, які містяться в матеріалах справи, вказана
кримінальна справа по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 знаходиться
в провадженні Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області в стадії
досудового слідства, а тому оскільки кримінальна справа вже порушена, тому суду
вважає, що позов в цій частині не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 94, 95, 97 КПК України, ст.ст. 7 - 11, п.1) ч.1
ст.17, ст. 99, ст.100, 104-106, 158-163, 185-186 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Визнати
незаконною бездіяльність Монастирищенського районного відділу Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в Черкаській області в частині
неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 про вчинення злочину від 12.04.2006 року,
протягом строків встановлених статтею 97 Кримінально-процесуального Кодексу
України.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови через
Монастирищенський районний суд до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційну
скаргу на постанову суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний
суд.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя Н.В. Мазай