Справа № 22-а-3987/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - суддя Татарінова
Доповідач - Г.А. Колеснік
Жовтневий районний суд м. Луганська
Справа № 2-а-598/07
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2008 року
Справа 22-а-3987/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Білоус
К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої
районної в м. Луганську ради, Головного управління Державного казначейства
України в Луганській області - про визнання дій неправомірними та стягнення
заборгованості по недоотриманій грошовій допомозі до 5 травня за 2005-2007
роки,

за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної в м. Луганську ради та ОСОБА_1на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та
стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої
районної в м. Луганську ради щорічної грошової допомоги до 5 травня, виходячи з
норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», за 2005-2007 роки в сумі 7756
грн.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2007 року позов
задоволено частково. Визнано дії Управління щодо виплати ОСОБА_1. одноразової
щорічної грошової допомоги до 5 травня неправомірними. Стягнуто на користь
позивача за 2007 рік - 2888 грн. недоплаченої щорічної грошової допомоги. У
стягненні грошової допомоги за 2005 та
2006 роки - відмовлено.

Управління праці
та соціального захисту населення подало
апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року, як незаконну
та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному
обсязі.

Головне
управління Державного казначейства України в Луганській області підтримало
вимоги Управління праці та соціального захисту населення та
приєдналося до даної апеляційної скарги.

Позивач
також подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просив скасувати
постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року та
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач
в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував
проти задоволення апеляційної скарги Управління
праці та соціального захисту
населення Жовтневої районної в м. Луганську ради.

Інші
особи, які беруть участь у справі, в судове засідання за викликом не з'явилися,
але представник ГУДК України в Луганській області просив розглянути справу без
його участі.

Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарги, вважає, що апеляційні скарги Управління праці
та соціального захисту населення Жовтневої районної в м. Луганську ради та
ОСОБА_1задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1є
інвалідом війни другої групи, і у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на
отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» встановлено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
Закону та інших актів законодавства України;
права та пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України,
не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом, є недійсними.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»,
якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших,
ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Стаття 8 Конституції України передбачає, що Конституція
має найвищу юридичну силу, закони і інші нормативні акти повинні їй відповідати. Відповідно до Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; дотримання державою і її органами встановлених
законом особистих, майнових прав гарантується Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст. 8, ч.2, 3, 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, застосовує Конституцію, закони України,
інші нормативно-правові акти; у разі невідповідності акту суд застосовує
правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата
вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом, є
безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по
собі підставою для звуження змісту існуючого у позивача права на отримання
грошової допомоги і не є підставою для звільнення відповідача від виплати
допомоги у передбаченому законом розмірі.

В даному випадку є суперечність щодо визначення розміру
даної грошової допомоги в двох різних законах. Враховуючи рішення Конституційного суду України, наведене вище, а
також приймаючи до уваги вимоги Конституції України
щодо верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту вже
встановлених законом прав, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції
вірно застосував к спірним відносинам закон, який встановив конкретне право, і
таке право не може бути обмежене іншим законом, в тому числі і законом «Про
державний бюджет».

В
той же час, судом правильно встановлено, що виплати здійснені відповідачем у
2005 та 2006 роках у розмірах передбачених Законами України «Про Державний
бюджет» на відповідні роки є правомірними, на підставі того, що статті Закону
України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» в частині розміру даної допомоги, не
визнано неконституційними, а отже і виплати допомоги до 5 травня повинні
виплачуватися в розмірах передбачених цими законами.

Оскільки,
фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Зазначене свідчить про те,
що належними відповідачами в межах спірних правовідносин є, як особа
відповідальна за виплату одноразової компенсації, так і особа, за рахунок якої
здійснюється відповідна виплата.

Згідно
Положення «Про Державне Казначейство України», яке затверджене Постановою
Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1232 основними завданнями
казначейства є забезпечення казначейського обслуговування Державного та
місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, що, серед
іншого, передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і
одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями.

На
підставі вищезазначеного, посилання Головного управління Державного
казначейства України в Луганській області на те, що воно не повинно було
залучатися в якості відповідача, є безпідставним.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з
додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не має.

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в м.
Луганську ради - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного
суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_1- залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

/підписи/ Н.К.
Шаптала

Д.В. Ляшенко

З
оригіналом згідно

Суддя: Г.А. Колеснік

Головуючий у І інстанції - суддя Татарінова
О.А.
Доповідач - Г.А. Колеснік

Жовтневий районний суд м. Луганська

Справа № 2-а-598/07

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

24 червня 2008 року
Справа 22-а-3987/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Білоус
К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої
районної в м. Луганську ради, Головного управління Державного казначейства
України в Луганській області - про визнання дій неправомірними та стягнення
заборгованості по недоотриманій грошовій допомозі до 5 травня за 2005-2007
роки,

за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної в м. Луганську ради та ОСОБА_1на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року, -

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної в м.
Луганську ради - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 20 листопада 2007 року про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1- залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

Н.К. Шаптала

Д.В. Ляшенко