Справа № 22-а-5954/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Саприкіної І.В.,

Усенка В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Калініній Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - Мазуренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від 6 вересня 2007 року про залишення
позовної заяви без руху у справі №02-3-2/100 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
оборони України про визнання бездіяльності протиправною і забезпечення житлом,

в с т а н о в и в:

В липні 2007
року колишній військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_1 пред'явив до Окружного
адміністративного суду міста Києва позовну заяву, у якій, посилаючись на
порушення відповідачем законодавства з питань житлового забезпечення
військовослужбовців, просив визнати бездіяльність Міністерства оборони України
щодо незабезпечення житлом протиправною та зобов'язати забезпечити сім'ю трикімнатною квартирою.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 вересня 2007 року вказану
позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Мотивуючи своє
рішення суд, послався на норми ст.17 КАС України та ст.15 ЦПК України і дійшов
висновку, що вирішення питання про забезпечення житлом належить розглядати у
місцевому суді в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги
шляхом їх роз'єднання та, крім того,
у позові не міститься позовних вимог, які може містити адміністративний позов
згідно ст.105 КАС України.

В апеляційній
скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить ухвалу Окружного адміністративного суду міста
Києва від 6 вересня 2007 року скасувати і направити матеріали справи в той же
суд для розгляду справи по суті.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника в підтримку вимог
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування
своїх доводів позивач посилається на норми права, які регулюють правовідносини,
пов'язані з проходженням
військової (публічної) служби, зокрема, на ст.ст.6, 7, 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р.

Отже, на думку
заявника, відповідачем порушені його права та інтереси у сфері
публічно-правових відносин, що відповідно до ст.104 КАС України надає право
звернутися до адміністративного суду з позовною заявою.

За змістом п.15
ч.1 ст.3 КАС України публічна служба включає професійну діяльність суддів,
військову службу та деякі інші види державної служби.

Проходження
позивачем військової служби підтверджується доданими до позовної заяви
письмовими документами.

Згідно п.2 ч.1
ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної
служби.

Оскільки норми
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993р. регулюють правовідносини у сфері житлового забезпечення
військовослужбовців під час проходження ними військової служби, то можна
зробити висновок, що спір між сторонами виник з приводу проходження ОСОБА_1
публічної служби.

Крім цього,
висновок суду про те, що у позові ОСОБА_1 не міститься позовних вимог, які може
містити адміністративний позов нічим не мотивований і не відповідає обставинам
справи.

Невідповідність
висновків суду обставинам справи стало причиною порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
питання щодо залишення позовної заяви без руху. Зокрема, судом першої інстанції
було неправильно застосовано норми процесуального права, а саме, ст.ст.17, 105,
106, 108 КАС України та ст.15 ЦПК України.

Відповідно
до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції є
невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Зважаючи на те,
що вказані вище порушення призвели до неправильного вирішення питання щодо
залишення позовної заяви без руху, ухвалу Окружного адміністративного суду
міста Києва від 6 вересня 2007 року належить скасувати, а матеріали справи -
направити до суду першої інстанції.

На підставі
викладеного та, керуючись ст.ст.160, 199, 202, 205, 206 КАС України Київський
апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу
Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 вересня 2007 року про
залишення позовної заяви без руху у справі №02-3-2/100 за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та
забезпечення житлом і направити справу до суду першої інстанції для виконання
вимог ст.107 КАС України.

Дана ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в
касаційному порядку, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у
справі. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до касаційної скарги
на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий
підпис І.Бараненко

Судді:
підпис
І.Саприкіна

підпис В.Усенко

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО
У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 19 ТРАВНЯ 2008 РОКУ