Справа № 22а-498/2007
Суддя: Козаченко В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22а-498/07 Головуючий
1-ої інстанції Мельничук А. В.
Категорія 21 Суддя
- доповідач апеляційного сулу Козаченко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Козаченка В. І.,

суддів: Довжук Т. С., Лівійського І. В.,

при секретарі Гапєєвій Т. В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_1,

- його
представника ОСОБА_2

- та
представника відповідача Сліпченко Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 лютого 2005 р.
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську
Миколаївської області (далі - УПФ м. Первомайська) про визнання неправомірною
відмови в призначенні пільгової пенсії,

Встановила:

29 грудня 2004 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
УПФ м. Первомайська про визнання неправомірною відмови у призначенні йому
пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач зазначав, що з 08 лютого 1972 р. до 01 січня
1977 р. працював на Красноярському хімкомбінаті „Єнісей" Російської
Федерації (тепер Виробниче об'єднання Красноярський хімічний комбінат
„Єнісей" - далі КХК „Єнісей") електрослюсарем КІП 6 розряду та
прибористом 4-го виробництва, а потім інженером-програмістом цього ж
виробництва (виробництво пороху). На його думку, цей період роботи підлягає
зарахування до стажу, який дає йому право на отримання пільгової пенсії,
відповідно до Списку №1, затвердженого Постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 р., при досягненні 55
років.

Однак, рішенням
УПФ м. Первомайська від 03 грудня 2004 р. йому відмовлено в зарахуванні
зазначеного часу роботи до спеціального стажу та призначенні пільгової пенсії з
жовтня 2002 р.

Посилаючись на
викладені обставини, позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо
відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати
відповідача призначити йому таку пенсію.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім
рішенням Первомайського міськрайонного суду від 08 лютого 2005 р. в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі він, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи й
неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Ухвалою судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 13
травня 2005 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 була відхилена, а зазначене рішення
місцевого суду - залишене без змін.

2

Проте, ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 31 січня 2007 р. вказана ухвала
апеляційного суду скасована, як така, що не відповідає вимогам ст. 206 КАС
України.

Водночас,
направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Вищий адміністративний суд
України вказав на необхідність перевірки доводів апеляційної скарги та
ухвалення по ній мотивованого рішення.

Оскільки,
відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді
справи, то, виконуючи зазначені вказівки вищого суду, судова колегія, повторно
дослідила обставини справи, перевірила їх доказами, обговорила доводи
апеляційної скарги й прийшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1,
12 жовтня 1947 року народження, в період 1972 - 1977 років працював на КХК
„Єнісей". Зокрема:

- з 07 лютого 1972 р. - слюсарем на 6
виробництві;

- потім, 08 лютого 1972 p.,
був переведений на 6 виробництво електрослюсарем;

·
затим, 20 грудня 1973 p., переведений
на 4 виробництво прибористом;

·
а з 01 лютого 1974 р. призначений на посаду інженера -
програміста 4 виробництва;

·
звільнений з роботи за власним бажанням 01 лютого 1977 р.

Після звільнення
з роботи, позивачу була видана довідка №1299 від 04 лютого 1977 р. (далі -
довідка №1299) про те, що з 08 лютого 1972 р. по 01 лютого 1977 р. він працював
на вказаному підприємстві на виробництвах, передбачених Списками №1 і №2,
затвердженими Постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 р та від 12 лютого 1934 р.

Вказану довідку
№1299 ОСОБА_1 подав УПФ м. Первомайська для призначення пільгової пенсії по
досягненню ним 55-річного віку.

Зазначена
довідка №1299, відповідно до ст. 11 Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 р. (далі - Угода), на яку посилався апелянт,
приймається на території держав-учасниць Співдружності без легалізації, якщо
вона видана у належному порядку.

Відповідач
погодився з тим, що в період з 08 лютого 1972 р. по 31 січня 1974 р. (1 рік 11
місяців 24 дні) позивач дійсно був зайняті повний робочий день на роботах з
особливо шкідливими умовами праці.

Що стосується
роботи позивача з 01 лютого 1974 р. по 01 лютого 1977 p., то УПФ
м. Первомайська, вважаючи цей період спірним, оскільки довідка №1299 не містила
підстав для її видачі, діючи відповідно до чинного на той час Закону України
„Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 p., призначило
додаткову перевірку для визначення можливості зарахування вказаного проміжку
часу до пільгового стажу роботи позивача.

В ході перевірки
відповідачем були отримані:

- довідка №395 від 17 грудня 2002 p.,
видана КХК „Єнісей" (а. с. 25);

·
акт від 16 грудня 2002 р. перевірки факту пільгового
стажу роботи ОСОБА_1, проведеної головними ревізорами контрольно-ревізійного
відділу ГУ-ОПФ РФ по
Красноярському краю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 28-29);

·
акт від 11 лютого 2003 р. перевірки факту пільгової
роботи позивача, проведеної головним спеціалістом ГУ-УПФР в Ленінському районі
м. Красноярська ОСОБА_5 (а. с. 31);

протокол від 30
жовтня 2003 р. засідання комісії по оформленню пільгових пенсій на КХК
„Єнісей" (а. с. 37).

3

Перелічені
документи вказують на те, що ОСОБА_1, працюючи інженером-програмістом 4-го
виробництва КХК „Єнісей", не мав контакту з робочими фазами виробництва та
виробленим спеціальним продуктом і не підпадав під вплив шкідливих факторів,
які характерні для технологічного процесу цього виробництва.

До того ж, за
практикою роботи ГУ-УПФР в Ленінському районі м. Красноярська, пільгова пенсія
інженерам - програмістам 4 виробництва КХК „Єнісей" за Списком №1 не
призначалась.

Крім того,
вказані докази не заперечують, а лише уточнюють довідку №1299, відповідають
вимогам ст. 11 вказаної Угоди і не спростовані доводами позивача.

В зв'язку з чим
УПФ м. Первомайська правильно відмовило позивачу в зарахуванні до стажу роботи,
який дає право на отримання пільгової пенсії, проміжку часу з 01 лютого 1974 р.
по 01 лютого 1977 р.

Встановивши такі
обставини справи, районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні його
позову.

Доводи
апеляційної скарги про те, що нові документи, отримані УПФ м. Первомайська в
ході перевірки звернення позивача за призначенням пільгової пенсії, не можуть
служити доказами по справі, спростовуються змістом цих же актів, довідок і
протоколів, з яких вбачається, що вони видані на підставі особового рахунку
ОСОБА_1 по заробітній платі за 1972-1977 роки, штатного розпису, перевідних
записок, особової картки та технологічного регламенту.

Такі письмові
документи є доказами в адміністративному судочинстві, оскільки відповідають
діючому пенсійному законодавству України, ст. ст. 69-70 КАС України, ст. 25
Закону „Про трудові пенсії в РФ"
від 17 грудня 2001 р. та вимогам зазначеної Угоди.

Інші доводи
апелянта не спростовують зазначені висновки судової колегії, а тому не можуть
бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який правильно
встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 195, 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської області від 08 лютого 2005 р. - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяців з дня її проголошення.