Справа № 22-а-4757/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зінченко Л.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2008 року
справа № 22-а-4757/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Стахановського міського суду Луганської
області

від

17 березня 2008 року

у справі

№ 2-а-106/08 року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради, Головного управління Державного
Казначейства України в Луганській області

про

визнання бездіяльності протиправним та
стягнення недоплаченої щорічної допомоги, -

В С Т А
Н О В И Л А :

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом,
в якому просив визнати неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради у
виплаті одноразової грошової допомоги за 2004-2007 роки та стягнути
недоотримані кошти, передбачені ч.5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», як
учаснику війни в сумі 4002,21 грн.

Постановою Стахановського
міського суду Луганської області від 17 березня 2008 року позов було задоволено частково, задоволено позов за
2004 та 2007 роки. У задоволені позову за 2005 та 2006 роки - відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач відповідно до вимог ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної
грошової допомоги до 9 травня.

Розмір мінімальної заробітної визначається на момент
виплати.

Таким чином, з урахуванням отриманих позивачем сум та
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати, на
користь позивача підлягає стягненню недоотримані кошти щодо виплати грошової
допомоги за 2004 та 2007 роки у сумі 1440 грн. 35 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду
не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що позивач є учасником війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч.5 ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна
виплачуватися до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік», мінімальна пенсія за віком з
01.01.2004 року встановлена в розмірі 92,45 грн.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом
на 05.05.2007 року встановлена в розмірі 406 грн.

Фактично позивач отримав від управління праці та соціального
захисту населення Докучаєвської міської ради: у 2005-2006 р.р. - по 50 грн., у
2007 році - 55 грн. При цьому відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", ст. 34 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" ст. 29 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

З
огляду на те, що ст. 34 Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік", ст. 30 Закону України "Про Державний бюджет України на
2006 рік" не визнані неконституційними Конституційним Судом України,
апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано
визнав дії відповідача правомірними при нарахуванні та виплаті позивачу сум щорічної допомоги до 05 травня учаснику війни за 2005, 2006 роки. Більш того, дію частини п'ятої статті 14 зупинено на 2006 рік в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни
згідно із Законом N 3235-IV ( 3235-15 ) від 20.12.2005 року.

За
відсутності визнання таких законів про бюджет неконституційними у суду першої
інстанції правильно визнав дії відповідача непротиправними, бо відповідно до
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, Положення ст. 44 Закону України “Про Державний
бюджет на 2004 рік” визнане неконституційним на підставі рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2004 (v020p710-04) від 01.12.2004 року, а
ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до
05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2004 року у
розмірі 50 гривень, а не в розмірі 277,35 гривень (92,45 х 3) згідно Закону
України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від
09.07.2003 р. та 2007 року в розмірі 55 гривень, встановлених Законом України
“Про Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі 1218 грн. (406 х 3) згідно
абз.5 ч.1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є
очевидною. Відповідача належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму
щорічної грошової допомоги як учаснику війни за 2004 та 2007 роки у розмірі
(277,35 - 50) + (1218 - 55) = 227,35 + 1163 = 1390,35 гривень.

Відповідачем постанова місцевого суду не оскаржена, тому
в частині задоволення позову апеляційному перегляду не підлягає і має бути
залишена без змін.

Тобто, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- залишити
без задоволення.

Постанову
Стахановського міського суду Луганської області від
17 березня 2008 року у справі № 2-а-106/08 року за позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради, Головного
управління Державного Казначейства України в Луганській області «про визнання
бездіяльності протиправним та стягнення недоплаченої щорічної допомоги» -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: