Справа № 2-а-389/2008
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2008-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-389/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008
року Красилівський
районний суд Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Святецького В.В.,
суддів Красняка В.І., Чорної Л.М.,

при секретарі Нахильчук С.Ф.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
місті Красилові адміністративну справу
за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, управління праці та
соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації
про стягнення суми недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивачі звернулись до відповідачів
з позовом про зобов'язання виплатити суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004- 2007
роки.

В обґрунтування
позовних вимог позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_7.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., , ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13.,
ОСОБА_14., ОСОБА_16. посилаються
на те, що вони відповідно до посвідчень
серії: НОМЕР_1 від 15 жовтня 1999 року, НОМЕР_2 від 24 листопада 1999
року, НОМЕР_3 від 07 лютого 2002
року, НОМЕР_4 від 23 грудня 2002 року,
НОМЕР_5 від 13 березня 2002 року, НОМЕР_6 від 02 листопада 2006 року, НОМЕР_7 від 12 серпня 2003 року, НОМЕР_8 від
13 травня 2003 року, НОМЕР_9 від 25
жовтня 2001 року, НОМЕР_10 від 26 січня
2001 року, НОМЕР_11 від 19 грудня 2003 року, НОМЕР_12 від 26 січня 2004 року,
НОМЕР_13 від 11 квітня 2002 року , НОМЕР_14 від 19 лютого 2002 року, виданих
управлінням праці та соціального захисту населення Красилівської
райдержадміністрації Хмельницької області, є учасниками війни.
Відповідно до вимог п.20 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року ( в редакції до
27.12.2007 року) вони мають право на щорічну разову грошову допомогу у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Проте, всупереч вимогам вказаного Закону разова грошова допомога за
2005-2007 роки їм була призначена і виплачена не в повному обсязі, а саме: в
2005 році - 50 грн.,
в 2006 році - 50 грн., в 2007
році - 55 грн., в 2004 році грошова допомога їм взагалі не виплачувалась, чим
було порушено ч.3 ст. 22 Конституції України та ст.. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В 2004 році мінімальна пенсія
становила 92,45 грн., в 2005 році - 332 грн., в 2006 році - 359 грн., в 2007
році - 410 грн. 06 коп.. Тому до виплати їм належало в 2004 році 227 грн. 35 коп., в 2005 році -
996 грн., в 2006 році - 1077
грн., в 2007 році - 1230 грн.18 коп..

Таким
чином, за 2004-2007 роки їм
недовиплачено по 3375 грн. 35 коп., які позивачі просить стягнути з
відповідачів в їх користь.

Позивачка ОСОБА_15. посилається на
те, що вона відповідно до посвідчення серії: НОМЕР_15, виданого 12 жовтня 2005
року управлінням праці та соціального захисту населення Красилівської
райдержадміністрації Хмельницької області є членом сім»ї загиблого учасника війни,
а тому відповідно до вимог ст.15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року ( в редакції до 27.12.2007 року) вона має право на щорічну
разову грошову допомогу у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. В 2004 році їй не було виплачено нічого, в
2005-2007 роках їй виплачено грошову допомогу на загальну суму 460 грн., а
належало до виплати за вказані роки 3530 грн. 35 коп.. Тому просить стягнути
різницю в сумі 3375 грн. 35 коп.

Позивачка
ОСОБА_10. посилається на те, що вона відповідно до посвідчення серії:НОМЕР_16,
виданого 12 листопада 2003 року
управлінням праці та соціального захисту населення Красилівської
райдержадміністрації Хмельницької області є членом сім»ї померлого інваліда
війни, а тому відповідно до вимог ст.15
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 року ( в редакції до 27.12.2007 року) вона має право на щорічну
разову грошову допомогу у розмірі п»яти
мінімальних пенсій за віком. має право на
щорічну разову грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. В 2004
-2007 роках їй виплачено грошову допомогу на загальну суму 475 грн., а належало
до виплати за вказані роки 5967 грн. 55 коп.. Тому просить стягнути різницю в
сумі 5492 грн. 55 коп.

В судове
засідання позивачі не з'явилась, надіслали заяви, в яких просять справу
заслухати у їх відсутності, свої
позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представники
управління праці та соціального захисту населення Красилівської районної
державної адміністрації, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України в судове засідання також не з»явилися, подали
заяви про розгляд справи за їх відсутності,
позов не визнали . В запереченнях проти позову вказали на те, що разова
грошова допомога позивачці за 2004-2007
роки була призначена і виплачена відповідно до Законів України «Про Державний
бюджет України» на 2004-2007 роки. Крім того, зазначили, що позивачами
пропущено річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом своїх прав, просять з цих підстав відмовити
в позові.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги позивачів підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 99 КАС України
встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, про порушення своїх прав на
отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” позивачі мала б дізнатися при
отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року та звернутися до
суду на протязі року - до 5 травня наступного року. В 2004-2006 роках позивачі
при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року дізналися, що
їм виплатили щорічну разову грошову допомогу з порушенням вимог Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, проте в суд не зверталася. В зв'язку з
вищевикладеними обставинами у позові в частині стягнення щорічної разової
грошової допомоги за 2004-2006 роки слід відмовити.

Згідно
посвідчень, копії яких надані позивачами,
вони є учасником війни, учасниками бойових дій та членами сімей загиблих
(померлих) учасників війни та бойових дій і
на них розповсюджується дія норм Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року , який надає їй право на щорічну разову грошову допомогу у
наступних розмірах:

- учасникам
війни в розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком, яка повинна виплачуватись до 5 травня ( п. 20 ст. 14);

- учасникам
бойових дій в розмірі п»яти мінімальних
пенсій за віком, яка повинна виплачуватись до 5 травня ( п. 22 ст. 12);

- інвалідам
війни 2-ї групи в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком, яка повинна виплачуватись до 5 травня ( п. 27 ст. 13);

- дружинам
померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, яка
повинна виплачуватись до 5 травня ( п. 23 ст. 15);

- дружинам
померлих учасників бойових дій, учасників
війни, які не одружились вдруге, в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, яка
повинна виплачуватись до 5 травня ( п. 23 ст. 15)..

У Конституції
України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою,
визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи
та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх
утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Статті 21 та 22
Конституції України закріпили, що права та свободи людини є невідчужуваними та
непорушними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зупинення дії
положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг,
є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених
Основним Законом України. Зокрема ст.64 визначено вичерпний перелік випадків
щодо обмеження встановлених прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих
обмежень, а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Встановлення
окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою
конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.6 ст.6, ч.2
ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою
мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування,
їх посадовими особами.

Відповідно до
ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені
раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть
бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної
влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги
ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Натомість,
відповідно до ст.95 Конституції України від 28.06.1996 року виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В силу
викладеного, позивачам у 2007 році були виплачені кошти щорічної разової
грошової допомоги в обсягах, встановлених
Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що
підтверджується довідками управління
праці та соціального захисту населення Красилівської районної державної
адміністрації .

Статтею 17 ч.1 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних із введенням в дію цього закону здійснюється за
рахунок коштів державного чи місцевого бюджетів.

Згідно рішення
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року в справі за конституційним
поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої ст. 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30,
41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік” (справа про соціальні гарантії громадян)
визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними)
положення Закону України “ Про Державний бюджет України на 2007 рік” статі 29,
за якою передбачена виплата щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Законів України “ Про статус ветеранів війни, їх соціального захисту” та “Про
жертви нациських переслідувань”, яка здійснюється в таких розмірах: інвалідам 1
групи - 450 грн., інвалідам ІІ групи- 360 грн., інвалідам ІІІ групи - 300 грн.,
учасникам бойових дій та колишнім в”язням концентраційних таборів, гетто,інших
місць примусового тримання, а також дітям, які народились в зазначених місцях[
примусового тримання їх батьків - 280 гривень, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною - 450 гривень, членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників
бойових дій, учасників війни і жертв нациських переслідувань, визнаних за життя
інвалідами - 150 гривень, учасникам війни та колишнім в”язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно
вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників
боротьби з націонал-соціалістським режимом в тилу ворога - 55 гривень. Вказані
положення ст. 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, що
є некоституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення, та на момент розгляду є неконституційними.

За таких
обставин, а також враховуючи положення до ч.2 ст.152 Конституції України від
28.06.1996 року, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, при обрахуванні
розміру та встановленні порядку відшкодування щорічної
разової грошової допомоги, що підлягає виплаті до 5 травня 2007 року слід
керуватися нормами Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року.

Відповідно до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" позивачам
були частково виплачені кошти щорічної разової грошової допомоги у обсягах,
визначених ст.29 цього Закону, а саме: учасникам війни в сумі 55 гривень,
участникам бойових дій - 280 грн., членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників
бойових дій, учасників війни визнаних за життя інвалідами - 150 гривень.

З врахуванням
отриманої позивачами разової грошової
допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на користь учасників війни недоплачену разову
грошову допомогу за вказаний період в розмірі
1175 грн. 18 коп. (410,06 грн. х
3 - 55 грн.), членам сімей загиблих та
дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни в розмірі 1900 грн. 30 коп. (
410,06 грн. х 5- 150 грн.), членам сімей та дружинам (чоловікам) померлих
учасників бойових дій, учасників війни визнаних за життя інвалідами 1080 грн.
18 коп. ( 410,06 грн. х 3 - 150 гр.) .

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.95 Конституції України від 28.06.1996 року, Рішення
Конституційного суду України у справі №1-29/2007 від 09.07.2007 року, ч.5
ст.51, ст.23 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 14, 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року (
в редакції до 27.12.2007 року), ст.29 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" №489-V від 19.12.2006 року,
ст.ст. 7, 71, 86, ч.3 ст.122, 158
- 163 КАС України, суд, -

постановив:

Позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного Бюджету України в особі
Державного Казначейства України на
користь ОСОБА_1 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_2 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_3 1175 грн.
18 коп, ОСОБА_4 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_5 1175 грн. 18 коп, ОСОБА_6 1175 грн.
18 коп., ОСОБА_7 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_8 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_9 1175
грн. 18 коп., ОСОБА_10 1900 грн. 30 коп., ОСОБА_11 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_12
1175 грн. 18 коп., ОСОБА_13 1175 грн. 18 коп., ОСОБА_14 1175 грн. 18 коп.,
ОСОБА_15 1080 грн. 18 коп., ОСОБА_161175 грн. 18 коп.недоплаченої одноразової
грошової допомоги за 2007 рік.

В решті позовних
вимог відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Красилівський районний суд шляхом
подання протягом десяти днів з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС
України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 02 червня 2008
року.

Головуючий

Судді