Справа № 22-а-894/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Гладюк Ю.В. Справа
№ 22-а-894/08
Господарський суд Хмельницької обл. (№ 14/251-НА) Рядок статзвіту №
Доповідач: Шавель Р.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2008 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Олендера
І.Я. та Пліша М.А.,

при секретарі - Кучер Г.Я.,

з участю осіб, які взяли участь у справі:

пред-ка позивача - ОСОБА_2.,
довіреність від 25.04.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1на постанову господарського
суду Хмельницької обл. від 17.07.2007р. у справі за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи /СПД/ ОСОБА_1до Управління Пенсійного
фонду України в Славутському районі та місті Славута про скасування вимоги про
сплату боргу, -

в с т а н о в и л а:

11.04.2007р. позивач СПД ОСОБА_1. звернувся до господарського суду з
позовом (а.с.2-3), в якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи
уточнень позовних вимог (а.с.25, 51), просить скасувати вимогу Управління
Пенсійного Фонду України в Славутському районі та місті Славута № Ф-369 від 07.11.2006р.
про сплату боргу в сумі 236 грн. 52 коп. за І квартал 2005 року; відшкодувати
за рахунок відповідача понесені судові витрати.

Постановою господарського суду від 17.07.2007р. в задоволенні
адміністративного позову СПД ОСОБА_1. до Управління Пенсійного Фонду України в
Славутському районі та місті Славута відмовлено за безпідставністю (а.с.85-87).

Не погодившись із постановою господарського суду, її оскаржив позивач СПД
ОСОБА_1., який у своїй апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції
скасувати та винести нову, якою позов задоволити у повному обсязі, покликаючись
на порушення господарським судом норм процесуального та матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції однобоко розглянув справу, не
врахував наявні у ній докази стосовно неправомірних дій відповідача,
проігнорував припис прокурора.

Також господарським судом не враховані роз'яснення Державного комітету
України з питань регуляторної політики та підприємництва, лист-роз'яснення
голови Ради підприємців при КМ України стосовно застосування Закону України №
3583 від 16.03.2006р., розпорядження КМ України № 58-р від 10.03.2005р. та інші
документи.

Окрім цього, судом не враховано факту зниження боргових зобов'язань у березні
2005 року, які перерахував відповідач (а.с.89-90).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в межах заявлених вимог не
підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються виключно
Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Згідно з п.1 ст.14 цього Закону фізичні та юридичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий
спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них
на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі
ст.15 - платниками страхових внесків.

Враховуючи зазначене та положення ч.1 ст.19 цього Закону,
зазначені суб'єкти зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату
праці працівників та допомоги по тимчасовій непрацездатності страхові внески у
розмірі 32,3 відсотка (до 31.03.2005р. - 32 відсотки) і сплачувати їх в
установлені строки та в повному обсязі.

Відповідно до пп.4 п.8 Прикінцевих положень Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок) на період дії законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування сплачують страхові внески у порядку, визначеному цим
Законом, у фіксованому розмірі.

З метою уникнення надмірної сплати страхових внесків за
найманих працівників платниками єдиного та фіксованого податків у зв'язку з
одночасною дією Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” та Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” сума коштів, що
спрямовується до пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного та
фіксованого податків у 2004 році, зараховувалася в рахунок сплати страхових
внесків.

Даний порядок сплати та зарахування відновлено з
31.03.2005р. Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів
України”.

За період з 01.01.2005р. по 30.03.2005р. платники
(юридичні та фізичні особи), які обрали особливий спосіб оподаткування згідно
зі ст.45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” (редакція
чинна до 31.03.2005 р.) зобов'язані сплатити страхові внески до пенсійного
фонду у повному обсязі.

Аналогічна
позиція також викладена в листах Пенсійного Фонду України № 15621/03-20 від
09.12.2005р., № 6320/04 від 01.06.2005р. та № 5970/03-20 від 15.05.2006р.

Таким чином, фіксований розмір страхових внесків для фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
за І квартал 2005 року становить 83 грн. 84 коп. (мінімальна заробітна плата
262 грн. х 32 відсотки) за січень-лютий 2005 року та 81 грн. 14 коп. - в
розрахунку 30 днів березня 2005 року, всього за І квартал 2005 року - 248 грн.
82 коп.

Також Закон України «Про вирішення питання про врегулювання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного Фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005 року» не містить
норм, які б звільняли платника фіксованого податку від сплати страхових внесків
до пенсійного фонду.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, будучи зареєстрованим
фізичною особою-підприємцем (а.с.14), в І кварталі 2005р. був платником
фіксованого податку; підлягав загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню.

За 2005 рік позивачем поданий звіт про нарахування та сплату суми страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який отриманий
відповідачем 30.03.2005р., та згідно якого фіксований розмір страхового внеску
підприємця за січень складає 83 грн. 84 коп., лютий - 83 грн. 84 коп. та
березень 83 грн. 84 коп., всього - 251 грн. 52 коп. (а.с.26).

01.11.2006р. відповідачем виставлено позивачу вимогу № Ф-369 про сплату
боргу на суму недоїмки в розмірі 236 грн. 52 коп. (а.с.27).

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд правомірно виходив з
того, що на підставі Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” позивач належить до
платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

За період з 01.01.2005р. по 30.03.2005р. згідно вимог ст.45 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2005 рік» встановлено фіксований розмір
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований, єдиний податок), та членів сімей зазначених
осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у
розмірі мінімального страхового внеску, встановленого на день отримання
заробітної плати (доходу) . За перший квартал 2005 року розмір мінімального
страхового внеску становив 83 грн. 84 коп. за один календарний місяць.

Окрім цього, судом вірно враховано ту обставину, що на
виконання вимог вищевказаного Закону позивач самостійно подав до відповідача
розрахунок суми страхових внесків за перше півріччя 2005 року, в якому визначив
фіксований розмір страхового внеску за січень - 83 грн. 84 коп., лютий - 83 грн. 84 коп. та березень - 83 грн. 84 коп.,
чим добровільно узгодив суму свого зобов'язання.

Таким чином, дії відповідача щодо нарахування і сплати позивачем недоїмки
зі страхових внесків в сумі 236 грн. 52 коп. є правомірними та здійснені в
межах визначеної законом компетенції, через що підстави для визнання нечинною
спірної вимоги № Ф-369 від 07.11.2006р. про стягнення недоїмки зі страхових
внесків є відсутніми.

Покликання апелянта на неврахування судом першої інстанції неправомірності
дій відповідача під час складанні і подачі звітів за 2005 рік, що стверджується
постановою господарського суду Хмельницької обл. від 11.03.2008р. по справі №
21/97-НА (а.с.113-114), колегією суддів відхиляються, оскільки дії Управління
Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті Славута щодо проведення
прийому звітних документів за 1-й квартал 2005 року підприємців, які
здійснювали у звітному періоді свою діяльність на умовах спрощеної системи
оподаткування, внаслідок застосування відповідачем службового документа,
виготовленого та розповсюдженого як звітний бланк, не перебувають у
безпосередньому причинному зв'язку із виникненням у позивача заборгованості зі
сплати страхових внесків.

Також на поданому звіті позивач власноручно підтвердив правильність
зазначених у ньому відомостей та вчинив свій підпис.

Окрім цього, згідно письмових заперечень відповідача позивачу на підставі
даних Славутської об'єднаної державної податкової інспекції було зменшено
заборгованість на суму сплаченого ним фіксованого податку в І-му кварталі 2005
року (акт про розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового
внеску з врахуванням частини фіксованого податку № 75 від 12.10.2006р. та
додаток до акта № 75 від 03.01.2007р.), оскільки відповідно до ст.1 Закону
України «Про вирішення питання про врегулювання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України
частини податків до Пенсійного Фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття
протягом 2004 року - І кварталу 2005 року» суми внесків, що були сплачені у
складі податків суб'єктами підприємницької діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, але не зараховані на їх
особові рахунки в Пенсійному фонді у зв'язку із застосуванням Державним
казначейством України діючого на той час Закону України «Про державний бюджет
на 2005 рік», не вважаються заборгованістю.

З врахуванням наведеного остаточна сума боргу СПД ОСОБА_1. зі сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
становить 233 грн. 82 коп. (а.с.100-106).

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини справи, виходячи з
вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів приходить до
висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає
і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1на постанову господарського суду Хмельницької обл. від 17.07.2007р. -
залишити без задоволення, а вказану постанову господарського суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Олендер
І.Я.

Пліш М.А.