Справа № 22-а-1480/2008
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008
року Судова колегія
Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
Золотнікова О.С.,

суддів Бітова
А.І. та Милосердного М.М.,

при
секретарях Усенко С.М. та Конончук А.В.,

за
участю позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_3, ОСОБА_5, представника позивачів
ОСОБА_2., представника відповідача Анточ Г.С., представників третьої особи
Червінського В.І. та Терлецької Ю.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника позивача (ОСОБА_1.) ОСОБА_2 на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2007 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Одеській області (третя особа ТОВ
«Будпроект») про визнання нечинним та скасування розпорядження, зобов'язання
внести зміни до документів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2006
року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про
визнання нечинними:

- рядка 21 Акту
оцінки вартості майна орендного підприємства «Одеспобутбудпроект»,
затвердженого розпорядженням
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській
області від 20 жовтня 1993 року № 49-р;

- договору
купівлі-продажу державного майна від 03 листопада 1993 року № 23;

- акту передачі
проданого майна від 02 лютого 1994 року в частині включення до вартості майна,
що підлягає приватизації, вартості гуртожитку поАДРЕСА_1

Одночасно
позивачі просили зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна
України по Одеській області внести зміни в усі розпорядчі документи, що
стосуються передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 у власність орендного підприємства
«Одеспобутбудпроект».

В обґрунтування
позовних вимог зазначалося, що 20 серпня 1993 року Регіональним відділенням Фонду державного
майна України по Одеській області
прийнято рішення за № 221 щодо приватизації цілісного майнового
комплексу орендного підприємства «Одеспобутбудпроект». 06 вересня 1993 року
Фондом видано наказ № 251 про проведення інвентаризації та оцінки вартості
майна орендного підприємства «Одеспобутбудпроект» та 28 вересня 1993 року
наказом орендного підприємства № 77 створено комісію з інвентаризації та оцінки
майна підприємства. За результатами проведеної інвентаризації складений акт
оцінки вартості зазначеного майна, до якого була внесена вартість гуртожитку по
АДРЕСА_1 яка складала 457,1 тис. крб.. Згідно договору купівлі-продажу
державного майна за № 23 від 03 листопада 1993 року та акту прийому-передачі
державного майна від 02 лютого 1994 року майно було передано організації
орендарів. Зазначені дії Фонду державного майна України по Одеській області та
орендного підприємства «Одеспобутбудпроект» (на даний час ТОВ «Будпроект»)
суперечать законодавству, а саме Закону України «Про приватизацію державного
майна».

В процесі розгляду
справи позивачі уточнили позовні вимоги і просили визнати нечинним та скасувати
розпорядження Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Одеській області № 49-р від 29 жовтня 1993 року в частині затвердження
включеної до рядка 21 «Вартість майна, яке підлягає приватизації (ряд. 19 +
ряд. 20)» Акту оцінки вартості майна орендного підприємства
«Одеспобутбудпроект» вартості гуртожитку (станом на 01 жовтня 1993 року) без
зміни затвердження вартості, вказаної в інших рядках Акту.

Крім того, позивачі
просили зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по
Одеській області внести зміни до:

- розпорядження
№ 49-р від 29 жовтня 1993 року про затвердження Акту оцінки вартості майна
орендного підприємства «Одеспобутбудпроект» - затвердити вартість, вказану у
рядку 17.4 Акту, зменшеною на величину вартості (за станом на 01 жовтня 1993
року) гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1;

- Акту передачі
проданого майна від 02 лютого 1994 року, зменшивши суму, вказану в таблиці й
далі по тексту на 457100 крб. - вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 вказавши в Акті
замість 204944000 крб. - 204486900 крб.).

Постановою Малиновського районного суду м.
Одеси від 04 вересня 2007 року у задоволені вимог позивачів відмовлено.

Не погоджуючись
з поставленим по справі судовим рішенням, представник позивача (ОСОБА_1.)
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи порушено
норми матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не застосовано
положення ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію майна державних
підприємств» та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Крім того, судом першої інстанції невірно визначено
процесуальну роль ТОВ «Будпроект» як відповідача у справі, у зв'язку з чим
неправомірно застосовано норми ч. 1 ст. 100 КАС України. На думку апелянта, із
врахуванням визнання позову відповідачем, суд мав застосувати положення ст. 112
КАС України. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про
скасування постановленого по справі судового рішення і винесення нової
постанови із задоволенням позовних вимог.

До апеляційної
скарги представника позивача приєдналося Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській області.

Заслухавши
суддю-доповідача, виступи апелянта, позивачів та представника відповідача в
підтримку апеляційної скарги, представників третьої особи, які вважали за
необхідне залишити постановлене судове рішення без змін, розглянувши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом
встановлено, що 03 листопада 1993 року
між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України
по Одеській області та
організацією орендарів орендного підприємства «Одесапобутбудпроект» укладено
договір купівлі-продажу державного
майна № 23. Згідно вказаному договору
організація орендарів орендного
підприємства
«Одесапобутбудпроект»
придбала у власність
державне майно цілісного
майнового комплексу орендного підприємства «Одесапобутбудпроект», до складу
якого, в
тому числі, входив гуртожиток,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно акту
оцінки № 49-Р від 29 жовтня 1993 року, затвердженому начальником органу
приватизації, вартість відчужуваного
майнового комплексу складала 204944000 тис. крб..

Актом
прийому-передачі від 02 лютого 1994 року, на підставі договору купівлі-продажу
державного майна за № 23 від 03 листопада 1993 року, придбане у
власність державне майно цілісного майнового комплексу було
передано організації орендарів орендного підприємства «Одесапобутбудпроект».

Наведені обставини справи в апеляційній скарзі не
оспорюються.

Відмовляючи
позивачам у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що приватизація цілісного майнового комплексу орендного
підприємства «Одесапобутбудпроект» була проведена відповідно до положень Закону
України «Про приватизацію майна державних підприємств» (в редакції від 19
лютого 1993 року) з дотриманням Методики оцінки вартості об'єктів приватизації,
затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1993 року №
717.

При цьому
позивачі як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції не навели конкретні прояви порушення їх прав, свобод та
інтересів діями відповідача.

Відповідно до п.
9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» при зміні
форми власності підприємства, у повному господарському віданні якого
знаходиться державний житловий фонд, передача гуртожитків до комунальної
власності не передбачалась. Враховуючи відсутність норм закону щодо
обов'язкової передачі гуртожитків, що належали державним підприємствам, в
комунальну власність при приватизації цих підприємств, а також беручи до уваги
роз'яснення з цього приводу Міністерства юстиції України від 20 березня 1998
року № 11-8-1122, Мінекономіки України від 17 березня 1998 року № 23-23/378 та
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від
09 березня 1998 року № 5-79, орган приватизації правильно включив вартість
спірного гуртожитку до вартості цілісного майнового комплексу орендного
підприємства «Одесапобутбудпроект», що підлягало приватизації.

Всупереч
зазначеному в апеляційній скарзі, на час проведення приватизації цілісного майнового
комплексу орендного підприємства «Одесапобутбудпроект» діючим законодавством не
було передбачено заборони щодо приватизації підприємствами гуртожитків.
Зазначену заборону введено законодавцем при прийнятті Закону України «Про
внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових
прав громадян, які проживають у гуртожитках» від 03 березня 2005 року шляхом
внесення змін до абзацу 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію
державного майна». Проте зворотна дія в часі положень щодо заборони
приватизації підприємствами гуртожитків вказаним Законом не передбачена.

Письмовими
заявами представника Регіонального відділення Фонду державного майна
України по Одеській області (а. с. 21 - 22, 27 - 29), а
також поясненнями представника відповідача в судовому засіданні суду першої
інстанції було визнано факт проведення приватизації цілісного майнового
комплексу орендного підприємства «Одесапобутбудпроект» відповідно до діючого на
той момент законодавства. Визнання позову представником відповідача з мотивів
задоволення інтересів громадян, що проживають у спірному гуртожитку, на
підставі ч. 4 ст. 112 КАС України обґрунтовано не прийняте судом першої
інстанції як таке, що суперечить закону та порушує права третьої особи.

Із врахуванням викладеного,
колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального права, а тому відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без
змін.

Посилання
апелянта щодо невірного визначення судом першої інстанції процесуальної ролі
ТОВ «Будпроект», як відповідача у справі, не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а тому
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України не є підставою для скасування
постановленого судового рішення.

Керуючись
ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову
Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2007 року - без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 16 квітня 2008 року.

Головуючий:

Судді: