Справа № 22-а-5879/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 липня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5879/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого
судді

Ляшенка Д.В. Шаптала Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Донецької
області

на постанову

Стаханівського міського суду Луганської області

від

4 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-377/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Донецької області

про

перерахунок та стягнення щорічної грошової допомоги,
-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовом,
до відповідача, про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум
одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня, учаснику війни за 2004-2007
роки у розмірі 4002,21 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що він має статус учасника війни та у відповідності до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Постановою Стаханівського міського суду Луганської
області від 4 квітня 2008 року позов було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником війни та відповідно до ст. 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на
отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком..

З урахуванням отриманих позивачем сум у розмірі 155 грн.,
суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача грошову допомогу
до 5 травня за 2004-2007 роки у розмірі 4002,21 грн., зокрема : за 2004 рік допомогу у розмір 854,03 грн.
(284,69х3), за 2005 рік допомога у розмірі 996 грн. (332х3), за 2006 рік
допомога у розмірі 1077 грн. (359х3), за 2007 рік допомога у розмірі 1230,18
грн. (410,06х3).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, управління
зазначило, що виплати були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів
визначених законами про Державний бюджет України, на кожний бюджетний рік.

Особи, які беруть участь у справі до апеляційного суду за
викликом не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є
учасником війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має
право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися
до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2007 року
встановлена в розмірі 406 грн.

При цьому, ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно
до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2007 рік складав
410 грн. 06 коп.

Відповідно до ст. 17, 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні соціальні державні гарантії, які є основним джерелом
існування, не могуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, розмір якого встановлений законом; мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється лише Законами України
та є виключно обов'язковим для всіх державних органів влади, органів місцевого
самоврядування, та інших.

Фактично позивач отримав від Управління щорічну допомогу до 5 травня у 2007
році - 55 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік"

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29
Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня
у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не
відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена
фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними,
відшкодовується в установленому законом
порядку.

Враховуючи, що у відповідності до Закону України про Державний бюджет
України на 2007р.р. позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж
передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління на користь позивача 1175 грн. 18 коп. недоплаченої
суми щорічної допомоги до 05 травня, як учаснику війни за 2007 роки.

Проте
висновки суду першої інстанції щодо стягнення з Управління на користь позивач щорічної допомоги до 05 травня за 2004 рік, колегія
суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

В суді
першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач наполягав на застосуванні
судом наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ст.ст. 99, 100
КАС України.

З позовом до суду ОСОБА_1. звернулася у лютому 2008 року,
в той час як вимоги цієї особи стосуються виплати недоплаченої щорічної
допомоги до 5 травня за 2004 рік, яка була сплачена ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виплата щорічної допомоги до
05 травня є щорічною, тому про порушення свого права, якщо позивач вважав своє
право порушеним, він міг дізнатися при виплаті допомоги за відповідний період.
Незнання законодавства не є поважною причиною пропуску такого строку. Будь-яких
поважних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому
пропуск такого строку є підставою для відмови в задоволені позову.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем строк на
звернення до адміністративного суду був пропущений з поважних причин.

Також, суд першої інстанції необґрунтовано визнав дії відповідача
неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу сум
щорічної грошової допомоги до 05 травня, як учаснику війни за 2005, 2006 роки, врахувавши, що ст. 34 Закону
України "Про державний бюджет України на 2005 рік", ст. 30 Закону
України "Про державний бюджет України на 2006 рік" до теперішнього
часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України. За таких
обставин твердження про їх невідповідність
Конституції України є передчасними, бо це є прерогативою саме
Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в
цій частини були протиправними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального права, що призвело до частково неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в підлягає
частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Донецької області
- задовольнити частково.

Скасувати
постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 4 квітня 2008
року у справі № 2-а-377/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради Донецької області в частині
визнання дій неправомірними протягом 2004-2006 років та стягнення щорічної
грошової допомоги до п'ятого травня за 2004, 2005, 2006 роки у розмірі 2827
гривень 03 копійки.

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Стаханівської міської ради
Донецької області в частині визнання дій неправомірними та стягнення щорічної
грошової допомоги до п'ятого травня за 2004, 2005, 2006 роки в розмірі 2827
гривень 03 копійки.

В іншій
частині постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 4 квітня
2008 року у справі за № 2-а-377/08 щодо визнання
дій Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Донецької області
неправомірними та стягнення на користь
ОСОБА_1щорічної грошової допомоги до п'ятого травня за 2007 рік в
розмірі 1175 гривень 18 копійок - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
в разі складання в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем України

(вступна
та резолютивна частини)

03
липня 2008 року м.
Донецьк

справа
№ 22-а-5879/08

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Ляшенка Д.В. Шаптала Н.К.,
Колеснік Г.А.

при секретарі

Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради Донецької
області

на постанову

Стаханівського міського суду
Луганської області

від

4 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-377/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради Донецької області

про

перерахунок та стягнення щорічної
грошової допомоги, -

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Донецької області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 4
квітня 2008 року у справі № 2-а-377/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Стаханівської міської ради Донецької області в
частині визнання дій неправомірними протягом 2004-2006 років та стягнення
щорічної грошової допомоги до п'ятого травня за 2004, 2005, 2006 роки у розмірі
2827 гривень 03 копійки.

Відмовити ОСОБА_1у задоволенні позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення
Стаханівської міської ради Донецької області в частині визнання дій
неправомірними та стягнення щорічної грошової допомоги до п'ятого травня за
2004, 2005, 2006 роки в розмірі 2827 гривень 03 копійки.

В іншій частині постанову Стаханівського міського суду Луганської області
від 4 квітня 2008 року у справі за № 2-а-377/08 щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту
населення Стаханівської міської ради
Донецької області неправомірними та стягнення на користь ОСОБА_1щорічної грошової допомоги до п'ятого
травня за 2007 рік в розмірі 1175 гривень 18 копійок - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а
в разі складання в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: