Справа № 2-а-7/2007
Суддя: Надворна О.С.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-a-7-07
ПОСТАНОВА

Ім'ям України

11 Квітня 2007 року м
Вільнянськ

Вільнянський
районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Надворної О.С.,
при секретарі - Нешта
Л.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Вільнян-ської
райдержадміністрації Запорізької області, третя особа: Головне управління праці
та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації
про стягнен­ня недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2006 року ОСОБА_1
звернувся до Вільнянського райсуду
з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Вільнянської
райдержадміністрації Запорізької області, третя особа: Головне управління праці
та соціального захисту насе­лення Запорізької облдержадміністрції про стягнення
недоплаченої одноразової щоріч­ної грошової допомоги як учаснику бойових дій.

В позові
зазначав, що він як учасник бойових дій відповідно до ч.5 ст.12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на оде­ржання
щорічно до 5 травня
грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за ві­ком. Але таку
допомогу він отримував не в повному обсязі: в 2004 р. -
120 грн., в 2005 р. -250 грн., в 2006 р. - 250 грн. ОСОБА_1
вважає, що з урахуванням офіційно встановле­ного розміру мінімальної пенсії за
віком, йому повинні були виплатити разову грошову допомогу в розмірі:

· в 2004 р. -1423,45 грн.( 284,69 грн. х 5);

· в
2005р.- 1660,00 грн.( 332,00 грн. х 5);

· в
2006р.- 1795,00 грн.(359,00
грн. х 5).

Таким чином, загальна сума
недоплати за 2004,2005,
2006 роки складає 4258,45
грн.

Посилаючись
на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 прохає суд стягнути з від­повідача на його
користь 4258,45 грн.

Представники
відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволен­ня позовних
вимог ОСОБА_1 заперечують, посилаючись на те, що виплати щорічної разової
допомоги ветеранам війни відповідно до п.9 ст.87 Бюджетного Кодексу України
здійснюються з Державного бюджету України .
Отже, позивачу сплачені суми, які були передбачені відповідно Законами
України «Про державний бюджет України на 2004рік», «Про державний бюджет
України на 2005рік», «Про державний бюджет України на 2006 рік».Також
представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що суми недоплаче­ної
разової допомоги за 2004
і 2005 роки не
можуть бути стягнуті в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду,
передбаченого ст.99 КАС України.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов
наступних висновків:

Право
ОСОБА_1 на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників
бойових дій, - підтверджено
його посвідченням НОМЕР_1
(аркуш справи 8).

Відповідно
до ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за за­хистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк , який
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

2

Згідно ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

ОСОБА_1
звернувся з позовом до Вільнянського райсуду
лише 13.12.2006 року,
клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку не заявляв. При
цьому позивач вважає, що з урахуванням положень ч.4 ст.99 КАС України строк
звернення до суду з адміністративним позовом ним не пропущено, оскільки раніше
він вирішував спір в досудовому порядку, а потім він неодноразово звертався в різні суди м.Запоріжжя, але його заяви були
залишені без розгляду. Із наданих позивачем суду копій документів вбачається,
що, дійсно, раніше він звертався з заявами про перерахування щорічної разо­вої
грошової допомоги безпосередньо до Запорізького обласного воєнного комісаріату,
потім звертався з адміністративним позовом до Запорізького обласного воєнного
комі­саріату до Жовтневого райсуду Запорізької області (постановою якого від
31.05.2005 ро­ку в задоволенні позову йому було відмовлено, і ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області вищевказана постанова Жовтневого райсуду залишена без
змін.) Крім того, 21.08.2006 р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького райсуду
Запорізької області з по­зовом до Управління праці та соціального захисту
населення Запорізької районної дер­жавної адміністрації; ухвалою Запорізького
райсуду від 28.08.2006 року позовна заява повернута позивачеві. 11.09.2006 року
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Запорізької районної державної адміністрації до Ленінського райсуду
Запорізької області. Ухвалою Ленінського райсуду
Запорізької об­ласті від 07.12.2006
року на підставі поданої ОСОБА_1 заяви відповідно до п.5ч.1 ст.155 КАС
України позов залишено без розгляду.

Таким
чином, як вбачається із досліджених судом документів, ні в досудовому по­рядку,
ні в суді позивач не вирішував спір безпосередньо з Управлінням праці та соціа­льного
захисту населення Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області, тобто
з відповідачем у справі.

Отже,
суд дійшов висновку, що при зверненні до
Вільнянського райсуду з вимо­гами
про стягнення з Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області недоплаче­ної
грошової допомоги за 2004
і 2005 роки - ОСОБА_1
пропущено встановлений законодавцем
річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав. З
урахуванням позиції відповідача у справі, який наполягає на застосуванні судом
вимог ст.100 КАС України, - суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні по­зовних вимог в частині стягнення недоплаченої грошової допомоги
за 2004 і 2005 роки в зв'язку з пропущенням ним строку звернення до суду.

Вирішуючи
питання щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми грошової до­помоги за
2006 рік в розмірі 1545 грн., суд керується ст..22 Конституції України, згідно
якої не допускається звуження Змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті но­вих законів або внесенні змін до чинних законів. Отже, відсутність
коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє учасника бойових дій права на
таку допомогу, оскільки Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не передбачено об­меження таких виплат наявністю певних
коштів чи фінансування.

З
урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що в частині стягнетшя суми недо­плаченої
разової щорічної допомоги за 2006
рік вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

3

На підставі ст. 94 КАС України,
враховуючи, що сторони звільнені від сплати су­дового збору, судові витрати у
справі компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст..22 Конституції
України, п.5 ст.12 Закону України «Про статус вете­ранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.
ст. 99, 100, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Вільнянського ра­йонної
адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої разової
щорічної допомоги за 2006
рік в розмірі 1545 грн.

В іншій частині
позов залишити без задоволення.

Постанову
суду може бути оскаржено до адміністративного суду апеляційної ін­станції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається до Вільнянського районного
суду протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, після
чого протягом двадцяти днів подається апеляційна скарга.