Справа № 22-а-469/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22-а-469/08(22-а-3278/07) Головуючий 1 інст.: Колеснік С.А.
Категорія:47 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
квітня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатов Ю.М.

суддів - Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

секретаря судового засідання Житєньова Н.М.

позивача: ОСОБА_1

представника
відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Харкова від 01.10.2007 року по справі №2а-85/07/16

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної державної адміністрації,

про визнання неправомірною бездіяльності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту, позивач) звернувся до суду з позовом до Харківської
обласної державної адміністрації (надалі по тексту, відповідач), в якому просив
суд:

- визнати неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення за період
з жовтня 2002 року по квітень 2005 року включно у сумі 182072,26 грн;

- зобов'язати
відповідача протягом десяти днів з дати набрання чинності судовим рішенням за
цим позовом нарахувати грошове забезпечення за період з жовтня 2002 року по
квітень 2005 року включно у сумі 182072,26 грн.;

- стягнути
з відповідача на користь позивача суму заборгованості за належним до виплати
грошовим забезпеченням за період з жовтня 2002 року по квітень 2005 року, не
нарахованим відповідачем позивачеві за цей період виплати і не виплаченим
позивачеві за період з жовтня 2002 року по квітень 2005 року відповідачем, а
саме - 182072,26 грн.

Позов обґрунтовує тим, що розпорядженням голови
обласної державної адміністрації від 01.10.2002 року №346-к "Про
прикомандирування ОСОБА_1", виданим на підставі розпорядження Кабінету
Міністрів України від 12.09.2002 року №534-р "Про відрядження полковника
внутрішньої служби ОСОБА_1 до Харківської облдержадміністрації", він був
прикомандирований з 01.10. 2002 року до апарату Харківської
облдержадміністрації облдержадміністрації. Розпорядженням голови Харківської
обласної державної адміністрації від 12.04.2005 року №238-к, виданим на
підставі наказу Міністерства Внутрішніх Справ України від 02.04.2005 року
№325-ос, позивач був відкомандирований з Харківської облдержадміністрації. При
нарахуванні позивачу грошового забезпечення Харківська облдержадміністрація ігнорувала вимоги абзацу 2 п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 року, відповідно до якого грошове
забезпечення особам начальницького складу органів внутрішніх справ,
відкомандированих до органів виконавчої влади, виплачується виходячи з окладів
за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони
відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового
забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для осіб
начальницького складу органів внутрішніх справ.

Внаслідок порушення відповідачем вимог абзацу 2 п.1
Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року, на думку позивача,
відповідач за період служби позивача в Харківській обласній державній
адміністрації незаконно не нарахував до виплати та не виплатив позивачу 182072
грн. 26 коп.

Постановою Київського районного суду м. Харкова
від 01.10.2007 року в задоволенні
позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої інстанції року скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування
вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції
не повно досліджені всі обставини справи та їм дана неналежна оцінка. Позивач
вважає, що судом не враховано, що відповідач
при нарахуванні йому грошового забезпечення ігнорував вимоги абзацу другого
пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року,
відповідно до якого грошове забезпечення особам начальницького складу органів
внутрішніх справ, відкомандированих до органів виконавчої влади, виплачується
виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та
установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших
видів грошового забезпечення у розмірах та
порядку, зазначених законодавством для осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ. Також позивач вважає, що судом проігноровано, що
внаслідок порушення відповідачем вимог абзацу другого пункту 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 йому за період
проходження служби позивачем в Харківській обласній державній адміністрації незаконно не нараховано до виплати
та не виплачено 182072 ,26 грн.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечує, постанову суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою,
просить залишити її без змін а апеляційну скаргу позивача без задоволення. В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що розрахунок з позивачем був проведений відповідно до чинного законодавства України. Після звільнення позивача
пройшло більш ніж півтора року, але він жодного разу не звертався з
приводу стягнення не нарахованого на його думку грошового забезпечення за весь
період його роботи.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2002р. № 534-р.
"Про відрядження полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 до Харківської
облдержадміністрації", погоджено з пропозицією МВС та Харківської
облдержадміністрації про відрядження до цієї адміністрації полковника
внутрішньої служби ОСОБА_1 із залишенням його в кадрах МВС (а.с.17).

Розпорядженням голови Харківської
обласної державної адміністрації №346-к від 01.10.2002 року, ОСОБА_1
прикомандировано до Харківської обласної державної адміністрації з 01.10.2002
року на посаду начальника відділу по забезпеченню діяльності голови
облдержадміністрації апарату облдержадміністрації (а.с.17).

Указом Президента України від
30.12.2004р. № 1586/2004, ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання генерал-майора
внутрішньої служби (а.с.19).

Розпорядженням голови Харківської обласної
державної адміністрації № 238-к від 12.04.2005 року, ОСОБА_1 відкомандировано з
12.04.2005 року (а.с.18).

Позивач був прикомандирований до Харківської обласної
державної адміністрації на посаду начальника відділу по забезпеченню діяльності
голови облдержадміністрації апарату облдержадміністрації в період з 01.10.2002
року по 12.04.2005 року.

Згідно розрахунку грошового
забезпечення ОСОБА_1, відрядженого до Харківської обласної державної
адміністрації, наданого УФРЕ ГУМВС України в Харківській області 27.09.2006р.,
грошове забезпечення складалось з:

- окладу

- окладу за спеціальне звання

- надбавки за вислугу років (40%)

- надбавки 100%

- надбавки
за особливі умови праці до 50%

- надбавки за таємність 15%)

- доплата від належної суми пенсії (50%)

- надбавки за безперервну службу (90%)

- премія
33,3%.

З листа Головного Управління МВС України в Харківській області від
11.06.2007р. №9/3-403 судом встановлено, що Розрахунок грошового забезпечення
ОСОБА_1, відрядженого до Харківської обласної держадміністрації, був зроблений
за його особистим зверненням до начальника ГУМВС України в Харківській області.
При цьому, питання що ставилось, було сформульовано таким чином: яке грошове
забезпечення могло б бути нараховане ОСОБА_1 при умові максимальних розмірів
видів грошового забезпечення та можливостей бюджету? Зазначений розрахунок було
проведено головним спеціалістом сектору економіки організації праці та
заробітної плати ОСОБА_3 на підставі довідок Харківської обласної
держадміністрації, наданих заявником та нормативними документами, що
регламентують нарахування та виплату грошового забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ України, про що зроблено
примітку, розміщену під розрахунком.

Розрахунок грошового
забезпечення ОСОБА_1, відрядженого до Харківської обласної держадміністрації,
проведений 27.09.2006 року управлінням фінансових ресурсів та економіки ГУМВС
України в Харківській області є приблизним розрахунком можливого грошового
забезпечення, в якому враховані види грошового забезпечення в максимальних
розмірах, незалежно від їх фактично встановлених розмірів, та за умови повного
фінансування цих виплат.

Таким чином, суд зазначив, що
зазначений розрахунок не може бути підставою для нарахування чи виплати
вихідної допомоги чи інших виплат, а також бути пред'явленим в суді.

Згідно довідки щодо розміру
фонду оплати праці від 05.07.2007р., наданою Харківською облдержадміністраціїю
(а.с.78-79) та доданих до неї копій фінансових документів, підтверджуючих
граничний фонд оплати праці працівників апарату обласної державної
адміністрації з 2002 року по 2005 рік (а.с.80-139), отримані фонди оплати праці
на 2002-2005 роки були менші, ніж розрахункові фонди оплати праці з урахуванням
виплат посадового окладу, рангу державного службовця, надбавки за вислугу
років, 50% надбавки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №2288,
середньої премії 25%, виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, на
підставі чого ці виплати здійснювалися шляхом зменшення розмірів премій деяких
працівників апарату облдержадміністрації. Фінансування з державного бюджету за
2002-2005рр. здійснювалось в недостатньому обсязі, у зв'язку з чим
необов'язкові додаткові виплати здійснювалися в неповному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходив з того, що грошове забезпечення позивача в період роботи у Харківській
обласній державній адміністрації протягом 2002 (з жовтня) по 12 квітня 2005
року здійснювалось та виплачувалось відповідно до чинного законодавства..

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001р. № 104 "Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби, відряджених до органів виконавчої влади та інших
цивільних установ", військовослужбовцям, відрядженим до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється
матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців
Збройних Сил. При цьому, грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за
посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони
відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового
забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для
військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
Керівникам органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені категорії осіб, надано право
виплачувати додаткові види грошового забезпечення, встановлені
законодавством, в межах асигнувань на утримання цих органів і установ. За
відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за
попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені
законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань,
органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, відповідно до п.1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №104 "Про порядок і норми
грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших
військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ,
Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ", виплата додаткових видів грошового
забезпечення є правом керівників органів виконавчої влади, до яких відряджені
вищевказані категорії осіб, та виплачувати додаткові види грошового
забезпечення в межах асигнувань на утримання цих органів і установ.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно сум грошового забезпечення з розшифровкою, виданої Харківською обласною
державною адміністрацією за період з
01.10.2002 р. по 31.12.2002 р., з 01.01.2003р. по 31.12.2003 р., з
01.01.2004 р. по 31.12.2004 р., з
01.01.2005 р. по 12.04.2005 р., грошове забезпечення позивача складалося з:

1 окладу

2 окладу за військове звання

3 надбавки за вислугу років

4 надбавки 100%

5 надбавки за особливі умови служби 50%

6 пенсія 50%

7 надбавки за секретність ПКМ 414

8 премії.

Тобто, позивачу, крім обов'язкових виплат, виплачувалось також додаткове
грошове забезпечення, а саме: надбавка за особливі умови праці у розмірі 50%
окладів грошового забезпечення, відповідно до Указу Президента України від
04.10.1996 року №926/96, надбавка за секретність у розмірі 15% грошового
забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 414.

Виплата щомісячної доплати в
розмірі 50% суми пенсії, яка могла бути нарахована позивачу - є правом
керівника та тільки в межах асигнувань, що виділяються на утримання
облдержадміністрації.

Встановлення та виплата
щомісячної надбавки за безперервну службу в органах внутрішніх справ України у
розмірі 90% грошового забезпечення передбачена Указом Президента України від
24.04.2003 року № 370/200 є також право, а не обов'язком керівника, при цьому у
межах асигнувань на утримання обласної державної адміністрації.

Щодо строків позовної
давності, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої
інстанції, який не застосував строк позовної давності, оскільки правовідносини
між відповідачем та позивачем склалися до набрання чинності КАС України, а тому
на них розповсюджується положення ст.257 ЦПК України.

Відповідно до статті 99 КАС
України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого законом. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

На підставі наведеного, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд
першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не
спростовують, оскільки встановлення та виплата позивачеві спірних надбавок є
правом, а не обов'язком керівника установи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2007 року по
справі №2а-85/07/16 - без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис) Н.С.
Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова