Справа № 22а-2666/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції суддя -
ряд.ст.зв. №49
Рівненський міський суд Рівненської
області, № 2а-241/07
Доповідач у 2-й інстанції суддя - Яворський І.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
травня 2008 року Справа № 22а
-2666/08 м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді - Яворського І.О.

суддів: Носа
С.П.

Любашевського В.П..

при секретарі:
Поворознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Рівненської
області на постанову Рівненського міського суду від 02 жовтня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1до Прокуратури Рівненської області, Відділу державного
казначейства міста Рівне про визнання протиправним дій Прокуратури Рівненської
області, стягнення моральної шкоди та зобов'язання Прокуратури Рівненської
області вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 листопада 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду
Рівненської області з позовом до Прокуратури Рівненської області (відповідач
1), Відділу державного казначейства в місті Рівне (відповідач 2) про визнання
протиправними дій прокуратури Рівненської області, стягнення моральної шкоди та
зобов'язання прокуратури щодо вчинення певних дій. З адміністративного позову
вбачається, що 06 жовтня 2006 року Позивачем на адресу відповідача-1 була
подана заява про вчинення головою Рівненської обласної державної адміністрації
дій, які мають ознаки злочину. 12 жовтня 2006 року Позивач подав додаткову
заяву по цьому ж питанню та на прийомі в прокурора Рівненської області
пояснив чому з такими заявами звертався
до правоохоронних органів. Позивач у позові до суду вказував також на те, що
прокуратура Рівненської області проявила повну бездіяльність та шляхом
зловживання владою створила умови, за яких посадові особи Рівненської обласної
державної адміністрації мають змогу уникати відповідальності як за злочини, так
і за корупційні дії. На думку позивача,
бездіяльність відповідача-1 та його потурання владним структурам призвели до
того, що станом на день звернення до суду, ОДА в особі керівництва, не допускає
Позивача до роботи і перешкоджає у виході на роботу. Позивач вважає, що йому
також заподіяна і моральна шкода.

У запереченні на адміністративний позов
Відповідач-2 Управління державного казначейства у місті Рівне вказує, що
межі повноважень органів Державного казначейства при казначейській формі
виконання бюджету як за доходами, так і за видатками, визначені Бюджетним
Кодексом України від 21 червня 2001 року, Положенням про Державне казначейство
України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005
року та іншими нормативно-правовими та підзаконними актами; при цьому жодна
норма не передбачає права чи обов'язку органів Державного казначейства
уособлювати державу чи державний бюджет. Відповідач-2 просив суд першої
інстанції відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У запереченні на адміністративний позов прокуратура Рівненської
області звертає увагу на те, що
відповідно з ст. 20 Закону України ”Про звернення громадян”, ОСОБА_1. про
наслідки розгляду його звернення від 06.10.2006 року та додатку до нього від
12.10.2006 року, надано письмову відповідь 06 листопада 2006 року, тобто у
строки, передбачені чинним законодавством.

Постановою Рівненського міського суду від 02 жовтня 2007 року
адміністративний позов ОСОБА_1до Прокуратури Рівненської області, Відділу
державного казначейства в місті Рівне про визнання протиправними дій
прокуратури, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди -
задоволено частково. Визнано дії Прокуратури Рівненської області по розгляду
заяв ОСОБА_1. протиправними. Стягнуто з Прокуратури Рівненської області на
користь ОСОБА_1. 5 000 (п'ять тисяч) гривень завданої йому моральної шкоди та
1000 (одну тисячу) гривень понесених ним судових витрат на правову допомогу з
Державного бюджету України. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1.
відмовлено.

У мотивувальній частині постанови суд першої інстанції вказав, зокрема, що
Позивач 06 жовтня 2006 року звернувся до прокуратури Рівненської області із
заявою, в якій він вважав, що в діях службових осіб Рівненської ОДА містяться
ознаки злочину, передбаченого ст..ст.172,173 КК України, про результати
розгляду якої він не був повідомлений, і по якій, в порушення вимог ст.97 КПК
України, прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи тільки 05
липня 2007 року, про що було повідомлено Позивача. На заяву Позивача від 12
жовтня 2006 року про бездіяльність прокуратури по його заяві від 06.10.2006
року, Позивач також не отримав ніякого повідомлення в установлені законом
строки.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку Прокуратурою Рівненської
області. Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права, зокрема, Закону України ”Про прокуратуру”. Під час перевірки
прокуратурою було з'ясовано, що ОСОБА_1. звернувся за захистом своїх трудових
прав з позовом до Рівненського міського суду, а тому заходи цивільно-правового
характеру прокуратурою області в його інтересах не вживались. Вступ у справи за
позовами ОСОБА_1. прокурором не здійснювався, оскільки він за професією юрист,
тому спроможний самостійно захистити в суді свої порушені права.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про підставність апеляційної скарги та
незаконність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративного
суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок
судового провадження.

На підставі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ст. 19 Закону України ”Про прокуратуру”, до повноважень органів
прокуратури входить здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів
всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими
особами.

Судом першої інстанції не враховано, що прокуратурою області після
надходження звернень ОСОБА_1., проводилась перевірка в порядку нагляду і про її
результати Позивач був повідомлений письмово 06 листопада 2006 року.

Суд також не врахував, що працівники прокуратури залучали до перевірки
спеціалістів Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області.
При цьому порушень службовими особами Рівненської ОДА трудових прав ОСОБА_1. не
було встановлено. По згаданих причинах перевірка в порядку ст. 97 КПК України
не проводилась.

Колегія суддів констатує, що відповідно до ст. 20 Закону України ”Про
звернення громадян” ОСОБА_1. про наслідки розгляду його звернення від
06.10.2006 року та додатку до нього від 12.10.2006 року надано письмову
відповідь 06 листопада 2006 року, тобто у строки, передбачені чинним
законодавством.

Суд першої інстанції не взяв до уваги
і того факту, що на підставі
письмового прохання ОСОБА_1., яке надійшло в прокуратуру області 12.10.2006
року, прокурором відділу прокуратури області Сільва Н.А. цього ж дня у нього
було відібрано письмове пояснення по фактах, викладених у зверненні від
06.10.2006 року.

На підставі ст. 94 КПК України кримінальна справа може бути порушена тільки
в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.
А з інформації Територіальної державної інспекції праці в області від
20.10.2006 року вбачається, що ОДА при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1.
заробітної плати, нарахуванні відпускних не було виявлено порушень чинного
законодавства.

Підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди
відсутні у зв'язку з дотриманням працівниками прокуратури вимог діючого
законодавства щодо розгляду звернень ОСОБА_1.

З врахуванням викладеного вище,судом першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене без дотримання норм
матеріального права .

Постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. як до Прокуратури Рівненської області,
так і до Відділу Державного казначейства в місті Рівне.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п. 3, 202, 205 ч. 1 п. 1, 207 КАС
України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1до прокуратури Рівненської області, Відділу
державного казначейства міста Рівне про визнання протиправними дій Прокуратури
Рівненської області, стягнення моральної шкоди та зобов'язання прокуратури
Рівненської області вчинити певні дії - скасувати і прийняти нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_1. в задоволенні адміністративного позову повністю за
безпідставністю.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого
Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя І.О.Яворський

Суддя
С.П. Нос

Суддя
В.П.Любашевський