Справа № 22А-0406/2007
Суддя: Яворський М.А.
Дата ухвалення: 2007-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22 А- 0406/2007 Головуючий
Категорія 12 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року м.
Київ

Колегія судців
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
судді: Юровської Г.В.

суддів Яворського МА.,
Суханової Є.М.

при
секретарі Велицькому О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 26
грудня 2006 року в
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської області, третя особа -ОСОБА_2про
визнання недійсним рішення №
31/563 Боярської міської ради Києво-Святошинського району
Київської області від 05.08.04
p., -

встановила:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2006 року в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Боярської; міської ради Києво-Святошинського
району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання не дійсним рішення
Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 31/563 від 05.08.04 р. XXXI
сесії XXIV скликання про затвердження матеріалів інвентаризації і
передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок у частині надання
земельної ділянки ОСОБА_2, що знаходиться у АДРЕСА_1, площею 0,732 га для
будівництва та обслуговування житлового будинку відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду позивачка по справі ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову постанову про повне задоволення поданого нею
адміністративного позову.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що судом
першої інстанції при ухвалення вказаного рішення допущено порушення норм
матеріального права, зокрема ст. 106
ЗК України в частині відсутності згоди сусідів на погодження меж, та норми
процесуального права ст.ст. 138,
141, 143 КАС, а саме не вирішення заявленого клопотання про допит
свідків, не дослідження поданих сторонами доказів, та розгляд справи у
відсутність відповідача.

Третя особа по справі ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду без змін, посилаючись на необґрунтованість
доводів апеляційної скарги та законність постанови суду.

Заслухавши пояснення представника апелянта, інших осіб,
які з'явилися на розгляд справи, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказаний
адміністративний позов встановив, що згідно рішення Боярської міської ради від 05 серпня 2004 р. гр. ОСОБА_2
було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0732 га. в АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

2

На підставі цього рішення 22 вересня 2004
р. їй було видано Державний акт НОМЕР_1 на дану земельну ділянку.

Позивачка, ОСОБА_1, також приватизувала свою земельну ділянку на підставі
рішення виконкому Боярської міської ради №
454/2 від 17.11.1997 р. і
отримала 07.04.1999 р.
Державний акт серії - НОМЕР_2.

Згідно до'наданих матеріалів вбачається, що житловий будинок позивачки
ОСОБА_1 розташований на приватизованій земельній ділянці, яка межує з пров.
Зеленим і не потребує виділення окремого проїзду.

Житловий будинок №
6, що належить ОСОБА_2, розташований на земельній ділянці, яка не межує з
пров. Зеленим і тому потребує окремого проїзду, який і був наданий саме для
обслуговування цього житлового будинку.

Згідно плану забудови садиби ОСОБА_2, затвердженого архітектором
Києво-Святошинського району від 02.04.1981
р. та плану присадибної ділянки з інвентаризаційної справи БТІ від 31.08.83 p., вбачається, що
земельна ділянка (проїзд) виділена для житлового будинку № 6 по пер.
Зеленому.

Тому суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення Боярської
міської ради про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування житлового будинку прийнято у відповідності до
вимог чинного законодавства та не порушує права позивачка в тому числі і прав
приватної власності на земельну ділянку,

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та
вважає його обґрунтованим.

Доводи апелянта проте, що вказаним рішенням порушено чинне земельне
законодавства та її права власника земельної ділянки є на думку колегії не
обгрунтованими,

Так із наданих позивачкою документальних доказів - Державного акту
на право приватної власності на земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_1
передано у власність земельну ділянку площею 0.0499 га. по АДРЕСА_1.
(а.с. 6).

Треті особі по справі ОСОБА_2 у відповідності до рішення Боярської міської
ради №31/563 від 5 серпня 2004 року передано у
власність земельну ділянку площею 0.0732
га. по АДРЕСА_1. (а.с. 4)
і на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку вказаним розміром, (а. с. 5).

Відповідно до ст. 118
ЗК України саме органи місцевого самоврядування в межах своєї
адміністративно-територіальної території наділені повноваженнями надавати у
власність земельні ділянки на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують
розмір земельної ділянки.

Тому колегія суддів вважає, що відповідач по справі в межах своєї
компетенції прийняв оскаржуване рішення.

Посилання позивачки на те, що відповідач незаконно
передав у власність треті особі пройд, який є землею загального користування на
думку колегії суддів є безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається,
що вказаний проїзд визначає заїзд лише до земельної ділянки лише ОСОБА_2, тобто
є індивідуальним заїздом до вказаної земельної ділянки, а тому вказаному
випадку суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивачки про
порушення відповідачем норм п. а ч.3 ст. 83
ЗК України.

Безпідставні на думку колегії є посилання апелянта на порушення її прав
зазначеним рішення відповідача, оскільки з наданих матеріалів справи
вбачається, що позивачка має заїзд на власну земельну із провулку Зеленого поза
приватизованим ОСОБА_2 проїздом.

Не обґрунтованим є доводи апелянта і щодо влаштування
вказаного проїзду за рахунок земельної ділянки позивачки та суміжного
землекористувача ОСОБА_3, оскільки на час виділення вказаного проїзду дані
земельні ділянки перебували у відданні відповідача Боярської міської ради, яка
в межах своєї компетенції виділила Присяжнюк дану земельну ділянку для пройду
до земельної ділянкою

3

якою вона
користувалася на той
час. Дані обставини підтверджуються наявними

документальними доказами : планом на
забудову земельної ділянки за 1981 рік (а. с. 44)
та планом присадибною ділянкою за 1983
рік ( а. с. 43).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга повинна бути
залишена без задоволення а постанова без змін.

Керуючись ст.ст.
198,200,205,206 Кодексу
Адміністративного Судочинства України, колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду від 26
грудня 2006 року без
зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця.