Справа № 2-а-4398/2008
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р. Справа № 2-а-4398/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Гонтарука Віктора Миколайовича

При секретарі судового засідання: Зелінській Ірині
Василівні

За участю
представників сторін:

позивачів : ОСОБА_2 та ОСОБА_1.;

представника позивачів: ОСОБА_8;

представника відповідача: Євчук Г.В.

розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом: громадян Молдови ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до: Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій
області

про: скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Громадяни республіки Молдови ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулись до Вінницького окружного адміністравтивного суду з
позовами до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України у Вінницькій області та Замостянського РВ ВМУ УМВС України у
Вінницькій області про скасування рішення Замостянського РВ ВМУ УМВС України у
Вінницькій області №4 від 03.03.2008 року про скорочення дії реєстрації та №8
від 06.03.2008 року про видворення, рішення ВГІРФО МРВ УМВС України у
Вінницькій області про заборону в'їзду в Україну протягом 1 року, винесені
відносно громадянки Молдови ОСОБА_1, а також скасування рішенння Замостянського
РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області №3 від 03.03.2008 року про скорочення
дії реєстрації та №7 від 06.03.2008 року про видворення, рішення ВГІРФО МРВ
УМВС України у Вінницькій області про заборону в'їзду в Україну протягом 1
року, винесене відносно громадянина Молдови ОСОБА_2.

Ухвалами суду від 19.05.2008 року
(а.с.13) та від 21.03.2008 року (а.с.34) відкриті провадження у справах
№2-а-4398/08 за позовом ОСОБА_1. та №2-а-4413/08 за позовом ОСОБА_2

Ухвалою суду від 09.04.2008 року
провадження у даних справах об'єднано, справі присвоєно номер 2-а-4398/08.

Під час судового розгляду справи, що
був поновлений згідно ухвали суду від 27.05.2008 року, позивачі та їх
представник заявили усне клопотання про зменшення позовних вимог. Просили суд
позови в частинах скасування рішень відділу у справах громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області про заборону
в'їзду в Україну протягом 1 року, ухвалених відносно позивачів не вирішувати.

Дану заяву прийнято судом на підставі
положень ст.51 КАС України.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачі
зазначили, що вони є громадянами Республіки Молдови, на території України
перебувають з метою лікування дочки - ОСОБА_3 на законних підставах.

05.03.2008 року вони були викликані у
СГІРФО Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, де у них
вилучили паспорти.

06.03.2008 року, отримавши зазначені
документи, позивачі виявили у них відмітки щодо рішення про скорочення терміну
перебування, з вимогою до 05.03.2008 року покинути територію України, рішення
про видворення, згідно якого термін перебування обмежений до 30.03.2008 року та
про заборону в'їзду в України на 1 рік.

Останні вважають, що вони,
перебуваючи на території України, не вчиняли ні адміністративних правопорушеня,
ні злочинів, а тому дані рішення є незаконними, оскільки суперечать вимогам
чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 31, 32 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без громадянства" №3929-XII від 04.02.1994 року.

Під час слухання даної справи
позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача, проти позову
заперечила, посилаючись на обставини, що викладені у відповідному листі б/н і
дати (а.с.58-60). Суду пояснила, що рішення від 03.03.2008 року прийняті
Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області на підставі та в порядку
Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" №3929-XII від 04.02.1994 року, в зв'язку з тим, що позивачі
займались незаконною торговельною діяльністю, а також постійно змінювали місце
свого проживання, що, на думку останньої, є доказом того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не
мають на території України приймаючої сторони.

Також представник відповідача вважає,
що твердження позивачів про те, що в Україні вони змушені проживати в зв'язку з
необхідністю у лікуванні дочки, не відповідає дійсності, оскільки хвороба
ІНФОРМАЦІЯ_1 К.Г. не є важкою та може лікуватись у будь-якій районній лікарні.

В судовому засіданні була заслухана
думка спеціаліста - лікаря Вінницької обласної дитячої лікарні - Пересунько
Юлії В'ячеславівни, яка пояснила, що хвороби, на які страждає донька позивачів
- ОСОБА_3 не є загрожуючими життю, підлягають лікуванню у будь-якій лікарні.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що
перебуває з позивачами у дружніх стосунках. Вони з грудня 2007 року проживають
у квартирі, що належить її сім'ї. Останні доглядали за її дідусем. Про те, що
ОСОБА_1,ОСОБА_2 займаються торгівлею свідку нічого не відомо. ОСОБА_4
охарактеризували позивачів виключно з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_5 під час допиту
зазначила, що з квітня 2008 року лікує доньку позивачів - ОСОБА_3 Медична
допомога дитині у м.Вінниці надається з листопада 2007 року. ОСОБА_3 має
затримку у фізичному розвитку, що є наслідком хвороби - кардіопатії, а тому
потребує постійного наглядку з боку медиків. Також ОСОБА_5 повідомила, що дану
хворобу можливо лікувати і у інших місцях, але при наявності відповідного
медичного обладнання та ліків.

Також судом були допитані свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які працюють на посадах інспекторів СГІРФО Замостянського
РВ. Останні пояснили, що підставою до ухвалення ними рішень про скорочення
терміну перебування на території України та видворення позивачів за межі
України було здійснення позивачами незаконної торгівельної діяльності у
м.Вінниці. При цьому вони також зазначили, що особисто неодноразово
спостерігали за тим, як ІНФОРМАЦІЯ_1 реалізовували постільну білизну на базарі
та у магазинах міста.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вислухавши пояснення учасників процесу та покази
свідків, судом встановлено, що громадяни Республіки Молдови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
12.12.2007 року прибули на територію України з приватною метою, що
стверджується відповідними штампами у їхніх паспортах.

Зі слів свідка ОСОБА_4 вбачається, що
останні з грудня 2007 року проживають у належному її сім'ї помешканні.
Знаходяться із ОСОБА_4 у дружніх стосунках.

Також суд, оглянувши копії виписки з
амбулаторної карти (а.с.7), з медичної картки стаціонарного лікування (а.с.8-9,
12), вислухавши пояснення свідка ОСОБА_5 прийшов до висновку, що донька
позивачів - ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_3, потребує нагляду медиків та проходить
лікування у медичних закладах м.Вінниці.

03.03.2008 року на підставі положень
ст.31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" №3929-XII від 04.02.1994 року (далі Закон) в зв'язку з
зайняттям позивачами незаконною торгівлею, відсутністю приймаючої сторони,
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були винесені рішення про скорочення терміну
перебування на території України з вимогою покинути Україну до 05.03.2008 року.

06.06.2008 року на цих же підставах,
посилаючись на ст.32 Закону, інспекторами СГІРФО Замостянського РВ ухвалані
рішення про видворення позивачів за межі України, якими їх також зобов'язано не
пізніше 30.03.2008 року залишити територію України.

Вирішуючи спір щодо встановлення
відповідності прийнятих відповідачем рішення вимогам закону та нормам права суд
керувався внутрішнім переконанням, що грунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні обставин справи. При цьому були
застосовані положення ч.2 ст.71 КАС України, відповідно до яких в зв'язку із
запереченням проти позову, обов'язок щодо доказування правомірності рішення
суб'єкта владних повноважень покладено на останнього.

Так, статтею 31 Закону визначено, що
підставою до скорочення іноземцю терміну перебування в Україні є порушення ним
законодавства України, якщо ці порушення не передбачають адміністративну або
кримінальну відповідальність.

Згідно ст.32 Закону іноземець може
бути видворенний за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, при
умові якщо дії іноземця грубо порушують законодавство про статус іноземців та
осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи
охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян України.

Всупереч викладеним нормам закону,
відповідач під час провадження у даній справі не довів факту здійснення
позивачами незаконної торгівельної діяльності, на підставі чого були ухвалені
зазначені рішення.

Так,
згідно ст.221 КпАП України, справи про адміністративні правопорушення,
передбачені ст.160-2 КпАП України, згідно якої незаконною торговельною
діяльністю є здійснення угод купівлі-продажу товарів чи інших предметів з
ухиленням від реєстрації в установленому порядку з метою одержання
неконтрольованого державою прибутку, розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними судами.

З урахуванням даної норми відповідач
мав би надати суду рішення суду, ухвалене відносно позивачів під час розгляду
справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.160-2 КпАП України.
Саме тому судом не використані як докази у справі письмові пояснення від
06.03.2008 року (а.с.67,70).

При цьому слід зазначити, що надані
представником відповідача під час судового засідання копії постанови
Хмільницького міськрайонного суду від 07.06.2007 року, якою визнано ОСОБА_2
винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КпАП України, та
рішення Хмільницького МРВ УМВС України у Вінницькій області від 07.05.2007 року
про скорочення терміну перебування останнього на території України, судом не
приймаються до уваги, оскільки вони ухвалені до 12.12.2007 року (до останнього
прибуття позивачів на територію України).

Також суд вважає, що відсутність
приймаючої сторони не може бути підставою до ухвалення рішень про скорочення
терміну тимчасового перебування в Україні та видворення за її межі, оскільки
чинне законодавство України не передбачає дану умову як підставу до перебування
іноземців або осіб без громадянства в Україні.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позов громадян Молдови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Замостянського РВ ВМУ
УМВС України у Вінницькій області про скасування рішень підлягає
задоволенню.

Оскільки рішення у даній справі ухвалено на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень, здійснені нею судові витрати - судовий
збір у розмірі 6 грн. 80 коп., сплачений згідно квитанцій №124 від 17.03.2008
року та №127 від 17.03.2008 року, в силу вимог ч.1 ст.94 КАС України підлягає
відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254,
255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов громадян Молдови ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Замостянського РВ ВМУ УМВС
України у Вінницькій області про скасування рішень задовольнити.

Скасувати рішення Замостянського РВ
ВМУ УМВС України у Вінницькій області №4 від 03.03.2008 року про скорочення дії
реєстрації та №8 від 06.03.2008 року про видворення, винесене відносно
громадянки Молдови ОСОБА_1, а також скасувати рішенння Замостянського РВ ВМУ
УМВС України у Вінницькій області №3 від 03.03.2008 року про скорочення дії
реєстрації та №7 від 06.03.2008 року про видворення, винесене відносно
громадянина Молдови ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь
громадян Молдови ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 6 грн. 80
коп. (по 3 грн. 40 коп. кожному).

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Згідно положень ч.3 ст.160, ч.4 ст.167 КАС України
постанова у повному обсязі складена 02.06.2008 року.

Суддя Гонтарук
Віктор Миколайович