Справа № 22а-1147/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -1147/08 головуючий
суддя у 1-ій інстанції -
категорія статобліку - 48 Ліхтанська Н.П.(справа №2а-85/2007)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Поплавського В.Ю. (доповідача),

суддів - Уханенко С.А., Стежко В.А.,

при секретарі - Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу виконавчого
комітету Бердянської міської ради Запорізької області

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 15 серпня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до
виконкому Бердянської міської ради Запорізької області про визнання рішення виконкому та рішень
сесії недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року
ОСОБА_1. звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до
виконкому Бердянської міської ради Запорізької області, в якому просила визнати
недійсними: п.2 рішення виконкому Бердянської міської ради № 407 від 07 липня
2005 року «Про надання дозволу на виробництво проектно-вишукувальних робіт для
будівництва та реконструкції»; п. 20 рішення 45 сесії ІV скликання Бердянської міської ради № 21 від 15 вересня
2005 року «Про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної
ділянки»; п.1.13 рішення 51 сесії ІV скликання Бердянської міської ради № 11 від 22 грудня 2005 року «Про
надання громадянам України в оренду земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна
ділянка)».

Постановою Бердянського
міськрайонного суду від 15 серпня 2007 року позовні вимоги були задоволені у
повному обсязі.

Відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати постанову та закрити провадження у
справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..22 ЗК України (1990 р.) право власності
на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Таким документом, згідно із ст..23 ЗК України (1990 р.), є державний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, п.1.13 рішення Бердянської міської ради
Запорізької області від 12.04.1995 року
№ 164 «Про надання земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних
житлових будинків» земельна ділянка площею 990 кв. м. , яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, була надана ОСОБА_1. у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.4).

Згідно акту № 09 від 15.05.1995 р. позивачці була передана вищезазначена
земельна ділянка в натурі і встановлені межові знаки (а.с.5). Проте, ОСОБА_1.
не отримала до теперішнього часу державний акт на право власності.

В газеті «Південна Зоря» від 24.03.2005 р. було опубліковано звернення
відповідача до жителів міста, яким раніше надавалися земельні ділянки та не
використовувалися потім за призначенням і не оформили правовстановлюючі
документи на них, де пропонувалося звернутися до виконкому для уточнення даних
(а.с.111).

Пунктом 2 рішення виконкому Бердянської міської ради №
407 від 07 липня 2005 року «Про надання дозволу на виробництво
проектно-вишукувальних робіт для будівництва та реконструкції» було надано
дозвіл ОСОБА_2на виробництво проектно-вишукувальних робіт для будівництва
житлового будинку на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
також скасовано п.1.13 рішення виконкому Бердянської міської ради від
12.04.1995 року № 164 «Про надання земельних ділянок громадянам для будівництва
індивідуальних житлових будинків», відповідно до якого ОСОБА_1. було надано
земельну ділянку площею 990 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність.

Пунктом 20 рішення 45
сесії ІV скликання Бердянської
міської ради № 21 від 15 вересня 2005 року «Про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки», ОСОБА_2. було надано дозвіл на
розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 1.13 рішення 51
сесії ІV скликання Бердянської
міської ради № 11 від 22 грудня 2005 року «Про надання громадянам України в
оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», було затверджено проект
відведення земельної ділянки та передано в короткострокову оренду строком до
01.12.2010 року ОСОБА_2. земельну ділянку площею 0,0995 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку.

25 січня 2006 року між
Бердянською міською радою в особі міського голови Баранова В.О. та ОСОБА_2.
було укладено договір спірної земельної ділянки строком до 1 грудня 2010 року
(а.с.112).

Таким чином, предметом
спору є спір про право користування земельною ділянкою площею 990 кв. м. , яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та виділялася у власність позивачки
відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, а потім передана в оренду
третій особі і перебуває у її користуванні.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України, визначено, що
справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.2 Земельного Кодексу України земельними
відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження
землею.

Згідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються в
порядку цивільного судочинства.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що визнання незаконним рішення суб'єкта
владних повноважень про скасування попереднього рішення про надання земельної
ділянки за вищеозначених обставин не може в повній мірі відновити право
позивачки на спірну земельну ділянку, оскільки необхідно вирішити правові
питання про правомірність набуття ОСОБА_2. права користування на цю ділянку,
визнання його договору оренди недійсним, витребування спірної земельної ділянки
на якій він почав певні роботи.

Таким чином, предметом спору в даній справі є право користування однією і
тою земельною ділянкою між позивачкою та третьою особою, і це в свою чергу
виключає розгляд справи в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1
частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України закриває провадження
у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову
суду першої інстанції скасувати і провадження по адміністративній справі -
закрити. Роз'яснити позивачці можливість звернення до суду з позовом в порядку
цивільного провадження.

Керуючись п.1, ч.1 ст. 203 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Бердянської міської ради Запорізької області задовольнити, постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15
серпня 2007 року - скасувати.

Провадження по позовним вимогам ОСОБА_1до виконкому Бердянської міської ради Запорізької
області про визнання рішення виконкому
та рішень сесії недійсним - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Судді:

Конец
формы