Справа № 22-а-2777/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04
червня 2008 року № 22-а-2777/08

зал
судового засідання № 1 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого сідді: Міронової Г.М.

суддів: Нікуліна О.А., Горбенко К.П.

при секретарі

Білоус К.І.

за участю представників

від позивача: від відповідача:
третіх осіб:

не з'явився; не з'явився; ОСОБА_2 - особисто;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Гонтар Геннадія Никифоровича;

на постанову

Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області

від

26 грудня 2007 року

У адміністративній справі

№ 2-а-68/07

за позовом до треті особи:

ОСОБА_1Маріупольської міської
ради, Маріупольського міського управління земельних ресурсів; ОСОБА_2, ОСОБА_3

Про

зобов'язання прийняття рішення по
заяві про виділення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції, що
був уточнений в ході судового розгляду, в якому просив зобов'язати
Маріупольську міську раду прийняти рішення щодо надання їй в користування або у
власність земельну ділянку загальною
площею 120 кв.м., розташовану біля свого АДРЕСА_1за давністю користування на
підставі статті 119 Земельного Кодексу України..

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від
26 грудня 2007 року позов ОСОБА_1до Маріупольської міської ради,
Маріупольського міського управління земельних ресурсів, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання прийняття
рішення щодо надання їй в користування
або у власність земельної ділянки було
задоволено частково, зобов'язано Маріупольське міське управління земельних
ресурсів подати на розгляд Маріупольській міській раді заяву ОСОБА_1 щодо
виділення земельної ділянки за вищезазначеною адресою, а Маріупольську міську
раду зобов'язано розглянути вказану заяву.

Не погодившись з таким судовим рішенням, третя особа - ОСОБА_2 звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану постанову скасувати та
ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі, оскільки вважає, що судом необ'єктивно оцінені докази, а
висновки суду необґрунтовані, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що
судом першої інстанції не прийнято до уваги, що є таке, що набрало чинності
рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.08.2004 року, яким
позивач ОСОБА_1 був зобов'язаний вивільнити самовільно зайняту земельну
ділянку, зокрема, не взято до уваги, що відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди
та ін.) не можуть передаватися в приватну власність. Крім того, приймаючи
вказане рішення по справі, суд першої інстанції не врахував те, що позивач не
надав належні документи, встановлені законодавством, необхідні для розгляду
спірного питання.

Апелянт в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені в
апеляційний скарзі, просив їх задовольнити.

Інші сторони, що беруть
участь у справі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним
чином.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду
справи. Колегією суддів явка сторін у судове засідання не визнана обов'язковою,
тому їх неявка не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі,
задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає,
що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм
процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно
і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Яку саме заяву позивача ОСОБА_1 досліджував
суд при розгляді справи - з матеріалів справи не вбачається. Є тільки декілька
відповідей позивачу від різних установ, але в них йдеться мова про приватизацію
земельної ділянки (а.с. 7, 15, 54, 59).

До того ж, суд першої інстанції не
врахував тієї обставини, що постійне користування і право власності мають різні
юридичні наслідки для того, хто набуває ці права і не можна змішувати ці
поняття, а вирішення спірного питання повинно залежати від чітко зазначених
позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЗК
України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні зе­мельних ділянок у власність, подають заяву
(клопотання) до відповідного органу виконавчої влади ... міської ради. У заяві зазначаються бажане місце
розташування земельної ділянки, цільове призначення та її розмір.

У частині 2 статті 119
Земельного Кодексу України зазначено, що передача земельної ділянки у власність або у
користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом, тобто на
загальних підставах.

Відповідно до приписів п/п 1 п.
“а” частини 1 статті 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка і внесення на
розгляд ради пропозицій
щодо встановлення ставки земельного
податку, розмірів плати
за користування природними ресурсами,
вилучення (викупу), а
також надання під забудову та для
інших потреб земель, що перебувають
у власності територіальних громад;
визначення в установленому порядку розмірів
відшкодувань підприємствами, установами
та організаціями незалежно від
форм власності за забруднення довкілля та
інші екологічні збитки;
встановлення платежів за користування комунальними та
санітарними мережами відповідних
населених пунктів.

Частина 2 ст. 19 Конституції
України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Колегія суддів вважає, що, з огляду
на вищенаведені норми діючого законодавства зі спірного питання, суд першої
інстанції прийшов до помилкового висновку, вказавши, що позивачем виконані вимоги
законодавства щодо надання документів для приватизації або передачі в
користування спірної земельної ділянки, бо саме виконавчий комітет повинен був
зробити відповідний висновок за поданою позивачем заявою та документами і
передати матеріали на розгляд міської ради.

Суд першої інстанції безпідставно
поклав на Маріупольське міське управління земельних ресурсів обов'язок подати
на розгляд Маріупольської міської ради заяву ОСОБА_1 про надання їй в постійне
користування або у власність земельну ділянку, а на міську ради обов'язок розглянути заяву та прийняти по ній
рішення, бо у даній справі вони є неналежними відповідачами за заявленими
позовними вимогами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статті 106 та 162 КАС
України і Земельний Кодекс України не передбачають захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи у засіб вирішення спірного
питання саме судовим рішенням, тобто
замість органу місцевого самоврядування
без дотримання процедури, яка передує прийняттю рішення по суті звернення.

Згідно
п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень суб'єкту владних повноважень обов'язок
доказування правомірності
свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Колегія суддів вважає, що відповідач надав
переконливі докази законності своїх дій.

Колегія суддів
зазначає, що судом першої інстанції неповно були з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судове
рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст у відповідності до статті 160 КАС
України виготовлений 12 червня 2008 року.

Керуючись статтями 24,
160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2про скасування постанови Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2007 року - задовольнити.

Скасувати постанову Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2007 року у
справі № 2-а-68/07 за позовом ОСОБА_1до
Маріупольської міської ради, Маріупольського міського управління земельних
ресурсів, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3
«про зобов'язання прийняття рішення по заяві про виділення земельної ділянки».

У задоволенні вимог ОСОБА_1до Маріупольської міської ради, Маріупольського
міського управління земельних ресурсів - відмовити у повному обсязі за
безпідставністю заявлених позовних вимог.

Постанова суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом
одного місяця з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції -
Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

.

Головуючий:
Г.М.
Міронова

Судді:
О.А. Нікулін

К.П. Горбенко