Справа № 22-а-2042/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П.,
Кононенко З.О.

за участю секретаря Маймуліної А.В.

представників позивача: Підіпригора М.О.

представника відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі
м. Харкова на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2007
року по справі №2-а-1909/07

за
позовом Приватного підприємства «Електромашстан»

до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова

про
визнання нечинним податкового
повідомлення - рішення -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне
підприємство «Електромашстан» (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова (надалі по тексту відповідач), в
якому просив суд визнати нечинним податкове повідомлення - рішення №000302330/0
від 15 березня 2007 року, яким приватному підприємству «Електромашстан» було
визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 91879,90 грн., з
яких за основним платежем - 83349 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями -
8530 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2007
року по справі №2-а-1909/07 позов задоволено частково. Визнано нечинним
податкове повідомлення-рішення № /0 від 15 березня 2007 року винесене
ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Харкова в частині визначення податку на
прибуток в сумі 89283,4 грн., з яких основний платіж 81006 грн., та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 8277,4 грн. В іншій частині податкове
повідомлення-рішення № /0 від 15 березня 2007 року винесене ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова залишено без змін.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції при прийнятті постанови п.п. 5.2.1 п. 5.1., п.п. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.
17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що
призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких посилаючись на ухвалення судом першої інстанції
постанови з дотриманням норм процесуального та матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

__________________________________________________________________________________________

Справа № 22-а-2042/2008 Головуючий 1 інстанції: Спірідонов М.О.

Категорія: 40 Доповідач:
Шевцова Н.В.

Судом
першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2007
року на підставі направлення №111 виданого ДПІ у Орджонікідзевському районі м.
Харкова, відповідно до ст. 11-І Закону України "Про Державну податкову
службу в Україні" та до плану-графіку проведення документальних перевірок
суб'єктів господарювання була проведена планова виїзна документальна перевірка
фінансово - господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по
31.12.2006 рік під час якої було складено акт перевірки від 05.03.2007 року №
412/23-32235483.

Згідно акту перевірки позивачем в
перевіряємому періоді було віднесено до складу валових витрат витрати у
загальному розмірі 324020 грн. згідно укладених договорів: з ФОП ОСОБА_3 щодо
ведення справи у суді та органах виконавчої служби з громадянкою ОСОБА_4; з ФОП
ОСОБА_5, щодо пошуку виробничих та офісних приміщень, розташованих на території
м. Харкова та Харківської області, надання юридичних послуг та аналізу правових
аспектів за іншими об'єктами; з ФОП ОСОБА_6 щодо юридичного супроводження угоди
по придбанню нерухомості. Крім цього, підприємством було віднесено до складу
валових витрат суму у розмірі 8913,79 грн. вартості послуг приватного нотаріуса
ОСОБА_7 щодо нотаріального оформлення договору по придбанню нерухомості.

Перевіркою також встановлено,
що в перевіряємому періоді в порушення
пп. 5.2.1, 5.3.2, 8.1.1, 8.1.2 п. 5.2, 5.3, 8.1 ст. 5, 8 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" неправомірно було віднесено
до складу валових витрат витрати у III кварталі 2006 році у розмірі 7070 грн. та у IV кварталі 2006
року у розмірі 325863,79 грн.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 15 березня 2007 року
№ /0, яким було визначено суму податкового зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 91879,9 грн., у тому числі за основним платежем -
83349,0 грн. та за штрафними (фі­нансовими) санкціями - 8530,9 грн.

Судом також встановлено, що 01.11.2004 року по 10.03.2006 року ОСОБА_4 обіймала
посаду заступника директора з фінансових питань та головного бухгалтера ПП
„Електромашстан". 10 березня 2006 року ОСОБА_4 за власним бажанням була
звільнена (наказ № 4 від 10.03.2006 року). Після звільнення ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовною заявою до ПП „Електромашстан" про стягнення заробітної
плати, невиплаченої при звільнені працівника, компенсації за затримку видачі
трудової книжки та остаточного розрахунку у розмірі - 5842,24 грн. Не
погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_4 ПП „Електромашстан" було
вимушено звернутися за правовою допомогою до ФОП ОСОБА_3 З метою надання
юридичних послуг між позивачем та ФОП ОСОБА_3 були укладені угода № 50/А від
22.08.2006 року та угода № 52/А від 26.09.2006 року.

Оплата послуг ФО-П ОСОБА_3 у
розмірі 7070 грн. була здійсненна позивачем на підставі акту виконаних робіт №
164 від 26.09.2006 року до угоди № 50/А від 22.08.2006 року та рахунку № 164
від 26.09.2006 року, а також акту виконаних робіт № 165 до угоди № 52/А та
рахунку № 165 від 26.09.2006 року.

Судом також встановлено, що
відповідно до договору № 19А від 06.11.06 р. укладеного між ПП
„Електромашстан" та ФОП ОСОБА_5 та додаткової угоди до договору № 1 від
09.11.2006 року ФОП ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання надати позивачеві, ПП
„Електромашстан", інформаційно-консультаційні послуги, які полягають у
пошуку виробничих та офісних приміщень, розташованих на території м. Харкова та
Харківської області, надання юридичних консультацій, аналіз правових аспектів,
економічної доцільності та надання порівняльної характеристики об'єкта з іншими
об'єктами. Відповідно до акту приймання-сдачі виконаних робіт (послуг) № 7 від
29.12.2006 року та рахунку № 7 від 29.12.2006 року загальна вартість
інформаційно-консультаційних послуг ФОП ОСОБА_5 становить 315350 грн.

14 листопада 2006 року між
позивачем та ФОП ОСОБА_6 укладено договір № 30 про надання юридичних послуг,
згідно з яким ФОП ОСОБА_6 зобов'язався за плату надати позивачу по справі
правову допомогу - юридичне супроводження правочину по придбанню нерухомості.
Актом № 1 сдачі-приймання наданих послуг до договору № 30 від 14.11.2006 року
підтверджено виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині витрат на оплату інформаційно-консультаційних послуг ФО-П
ОСОБА_5 на підставі договору № 19-А від 06.11.06р. та додаткової угоди № 1 від
09.11.2006р. на загальну суму 315350,00 грн. та витрат на оплату юридичних
послуг ФО-П ОСОБА_6 на підставі договору № 30 від 14.11.2006 р. на загальну
суму 1600 грн., суд першої інстанції виходив з того, що послуги надані ФО-П
ОСОБА_5, ФО-П ОСОБА_6 пов'язані з пошуком об'єкту нерухомості - виробничого
приміщення, підготовкою та оформленням документів необхідних для виникнення
права власності на такий об'єкт, пов'язані з підготовкою виробництва та з
веденням господарської діяльності підприємства, отже витрати на оплату послуг
ФО-П ОСОБА_5, ФО-П ОСОБА_6 правомірно та у відповідності до норм чинного
законодавства віднесені ПП „Електромашстан" до складу валових витрат
підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з метою надання юридичних послуг, між
позивачем та ФОП ОСОБА_3 були укладені угода № 50/А від 22.08.2006 року та
угода № 52/А від 26.09.2006 року.

На підставі акту виконаних робіт №
164 від 26.09.2006 року до угоди № 50/А від 22.08.2006 року та рахунку № 164
від 26.09.2006 року, а також акту виконаних робіт № 165 до угоди № 52/А та
рахунку № 165 від 26.09.2006 року позивачем здійснена оплата послуг ФОП ОСОБА_3
у розмірі 7070 грн. (а.с. 20-25).

Крім того, 14 листопада 2006 року
між позивачем та ФО-П ОСОБА_6 укладено договір № 30 про надання юридичних
послуг, згідно з яким ФО-П ОСОБА_6 зобов'язався за плату надати позивачу
правову допомогу - юридичне супроводження правочину по придбанню нерухомості.

Копіями платіжних доручень
підтверджено перерахування позивачем коштів на підставі договору № 19-А від
06.11.2006 року та додаткової угоди № 1 від 09.11.2006 року на загальну суму
315350 грн. та витрат на оплату юридичних послуг на підставі договору № 30 від
14.11.2006 року на суму 1600 грн.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.1. п. 5.2
ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові
витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваний як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

До складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання
електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8
Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" під терміном
„амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на
зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних
відрахувань, установлених цією статтею.

Підпунктом 8.1.2. п. 8.1. ст. 8 Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств" передбачено, що амортизації підлягають витрати на:

- придбання основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого

використання,
включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання,

закладення і
вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

1
самостійне
виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати
на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких
основних фондів;

2
проведення
всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення
основних фондів;

3
капітальні
поліпшення землі, не пов'язані з будівництвом, а саме: іригація, осушення,
збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.

Пунктом 8.4.1.
п. 8.4. ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств»
встановлено, що у разі здійснення витрат на придбання основних фондів балансова
вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання, з
урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених
у зв'язку з таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану
вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований
платником податку на додану вартість.

Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92 визначає балансову вартість основних фондів в
податковому обліку .

Згідно з п.п.
5.1. п. 5. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" до основних засобів, зокрема відносяться будинки, споруди та
передавальні пристрої.

Відповідно до
п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби"
первісна вартість об'єкта основних засобів складається з таких витрат:

- суми, що
сплачують постачальникам активів
та підрядникам за
виконання

будівельно-монтажних робіт (без
непрямих податків);

4 реєстраційні
збори, державне мито
та аналогічні платежі, що
здійснюються в зв'язку з
придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів;

5 суми ввізного мита;

6 суми непрямих податків у зв'язку з придбанням
(створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству);

7 витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів;

8 витрати на транспортування, установку, монтаж,
налагодження основних засобів;

- інші витрати,
безпосередньо пов'язані з
доведенням основних засобів
до стану, у якому вони придатні для використання із
запланованою метою.

Отже, п. 8 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" передбачає перелік витрат
на придбання основних фондів, які підлягають амортизації.

Виходячи з викладеного, колегія
суддів, вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що послуги надані ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6,
які полягали в пошуку об'єкту нерухомості - виробничого приміщення, підготовкою
та оформленням документів необхідних для виникнення права власності на такий
об'єкт та представлення інтересів підприємства в суді ФОП ОСОБА_3 , пов'язані з
підготовкою виробництва та з веденням господарської діяльності підприємства, у
зв'язку з чим, вірно включені позивачем до складу валових витрат.

Також колегія суддів зазначає, що
п. 5.3. - 5.7. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств"
містять вичерпний перелік витрат, які не можуть бути включені до складу валових
витрат підприємства, будь-яких обмежень щодо віднесення до складу валових
витрат підприємства витрат на оплату наданих підприємству юридичних послуг
пункти 5.3. - 5.7. зазначеного закону не передбачають. Згідно з п. 5.11. ст. 5
Закону установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу
валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому законі, не
дозволяється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, що витрати на оплату послуг ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 були правомірно
та у відповідності до норм чинного в Україні законодавства віднесені позивачем
до складу валових витрат підприємства.

Отже, колегія суддів, підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у справі суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з
наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова - залишити
без задоволення, а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2007
року по справі №2-а-1909/07 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня
складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 09.06.2008 року.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис) З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.
Шевцова