Справа № К-2756/08
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 року Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого -
судді Фадєєвої Н.М.

Суддів -
Бим М.Є., Леонтович К.Г., Чалого С.Я., Харченка В.В.

розглянувши у
попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду від 21.02.2008р. у справі за позовом ОСОБА_1. до
Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки
України про визнання протиправним та
скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-2756/08

Доповідач Фадєєва Н.М.

У вересні 2007р. позивач звернувся до
Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив
визнати недійсним та скасувати наказ Державного департаменту з питань
банкрутства Міністерства економіки України № 69 від 20.08.2007р. та просив
зупинити дію рішення суб'єкта владних
повноважень.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду клопотання
ОСОБА_1. про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2008р.
апеляційна скарга Державного департаменту з питань банкрутства
Міністерства економіки України задоволена, ухвала Житомирського окружного
адміністративного суду скасована, відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1.
про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Не погоджуючись з ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду від 21.02.2008р., ОСОБА_1. звернувся з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить
скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від
21.02.2008р., залишити в силі ухвалу Житомирського окружного адміністративного
суду від 19.12.2007р., посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якщо існує очевидна
небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно
буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки
протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В порушення
зазначеної норми суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ОСОБА_1. про
забезпечення позову не пересвідчився, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, не з»ясував обсяг
позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд мав брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути
порушені в зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 117 Кодексу
адміністративного судочинства України суд у порядку забезпечення
адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Разом з тим, в даній
справі ОСОБА_1. вимагається скасування правового акту індивідуальної дії та продовження дії ліцензії.

Забезпечивши його позов шляхом зупинення дії
правового акту індивідуальної дії, Житомирський окружний адміністративний суд
фактично частково вирішив позовну вимогу на період
розгляду справи, тобто продовжив певні відносини між позивачем та відповідачем
з настанням відповідних наслідків, що
не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення
позову.

Отже, забезпечуючи
позов в такий спосіб суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову,
передбачених ч. 1. ст. 117 КАС України, та частково вирішив позовні вимоги на період дії ухвали про забезпечення
позову, що є неприпустимим.

Як передбачено ч. 1
ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 159
КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено ч. З ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про те,
що суд першої інстанції не забезпечив повного і всебічного з'ясування
обставин щодо вжиття заходів
забезпечення адміністративного позову та не дослідив докази, якими підтверджують
вказані вище обставини.

Доводи касаційної
скарги зазначених висновків апеляційного суду не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи
порушено норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 221, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу
Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2007р. у справі № 2-а-1734/07
- без змін.

Скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2008р.
про зупинення виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2008р.

Ухвала набирає чинності
з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає.

Судді :