Справа № 22А-591/2007
Суддя: Галущенко 0.І.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22А-591/2007p. Головуючий
Категорія - 36 Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І
ПОСТАНОВА

25 квітня 2007р.
Судова колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Вовненко Г.Ю.

суддів: Колосовського С.Ю.
Галущенко, O.І.

при
секретарі: Фірсовій Т.В. за участю:

позивачів- ОСОБА_3.,ОСОБА_1.

представника

відповідача - Деордієва К.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві адміністративну справу за

апеляційною скаргою директора Департаменту праці та
соціального захисту населення на постанову Центрального районного суду м.
Миколаєва від 23.02.2007
р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3до Департаменту праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі-Департамент) про визнання
дій неправомірними та стягнення заборгованності з виплати разової грошової
допомоги,

встановила:

30.10.2006 р. та 05.02.2007
р. ОСОБА_1.ОСОБА_3 та ОСОБА_2. звернулися з позовом до Департаменту про
визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості з виплати разової
грошової допомоги.

Позивачі
зазначали, що вони є військовими пенсіонерами та учасниками бойових дій і мають
право на отримання одноразової (щорічно до 5 травня) грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

В той же час, Устинову з 2004 p., а ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. з 1999 p., така допомога
виплачувалась у розмірах, передбачених Законами України "Про державний бюджет
України" за відповідні роки, а не у розмірах, встановлених Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ( далі - Закон №3551-XII.) та нормативними
актами, якими встановлювався розмір мінімальної пенсії за віком.

Внаслідок цього
порушення, утворилась заборгованість, розмір якої ОСОБА_1визначено у 4128 грн. 45 коп., а
ОСОБА_3таОСОБА_2. у 4358
грн.97 коп.

Посилаючись на
ці обставини, позивачі просили про стягнення цієї заборгованості.

Постановою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2007 р. постановлено про задоволення позовних вимог у розмірі 3657 грн. 50 коп.

Апелянт ставить
питання про скасування постанови, як незаконної і просить постановити нову
постанову про задоволення позову у повному обсязі, вважаючи необґрунтованими
висновки суду стосовно недотримання вимог закону при визначенні розміру
допомоги та наявності підстав для стягнення заборгованості.

2

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачі як учасники бойових дій мають
право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону № 3551-XII.

При цьому, суд
вважав доведеним, що зазначена допомога позивачам за період з 1999 по 2006 р. р.
нараховувались та виплачувались в меншому розмірі, ніж передбачено Законом
3551-ХІІ, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Проте з такими
висновками не можна погодитися, оскільки вони є наслідком неправильного
застосування норм матеріального права.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що позивачі є учасниками бойових дій.

Дійсно, частиною
5 ст. 12 і частиною 5 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ (із
змінами, внесеними Законом від 25
грудня 1998 р.)
передбачена виплата щорічно до 5
травня разової грошової допомоги учасникам бойових дій у розмірі п'ять
мінімальних пенсій за віком.

В той же час, в
частині 1 ст. 2 Закону 3551-ХП
зазначено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до п.
2 ст. 4 Бюджетного
кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Так, в Законах
про Державний бюджет України на 2000
- 2006 р. р. встановлювалися розміри виплат щорічної разової
грошової допомоги відповідно до Закону №
3551-ХII:

- у 2000 р. і 2001 p.: учасникам
бойових дій і інвалідам війни III групи -
40 грн.;

·
у 2002
p.: учасникам
бойових дій - 80 грн., інвалідам війни III групи -100 грн;

·
у 2003
p.: учасникам
бойових дій - 90 грн., інвалідам війни ПІ групи -100 грн.,

·
у 2004
p.: учасникам
бойових дій - 120 грн., інвалідам війни III групи -130 грн.;

·
у 2005
р. і 2006 p.: учасникам
бойових дій - 250 грн., інвалідам війни III групи - 270 грн., інвалідам
війни II групи -
330 грн.

Законом України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік" дію частини 5
ст. 12 і
частини 5 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ
зупинено на 2007 р. в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Визнані рішенням
Конституційного Суду України №
20-рп/2004 від 1 грудня 2004 р.
неконституційними положення ст. 44
Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік", на що
посилались позивачі, втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення, тобто
з 1 грудня 2004 р.

Тоді як,
відповідно до ч. 4 ст. 17-1 Закону № 3551-ХII разову
грошову допомогу до 5 травня
можливо отримати лише до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата
допомоги. Неотриманні у вказаний строк кошти (залишок) повертаються до бюджету
держави.

3

Тобто, рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 р.
постановлено після закінчення вказаного строку отримання допомоги.

Суд першої
інстанції не врахував положення зазначених законів, а тому прийшов до
неправильного висновку, що позивачам не в повному обсязі виплачувалась щорічна
разова грошова допомога до 5
травня.

За таких
обставин, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню у відповідності до
вимог п. 4 ст. 202 КАС України, з
ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.
ст. 195,202,207 КАС
України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну
скаргу директора Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради -задовольнити.

Постанову
Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2007 р. скасувати та
ухвалити нову постанову.

В задоволенні
позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3до Департаменту праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними
та стягнення заборгованності з виплати разової грошової допомоги - відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу
на протязі одного місяця може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.