Справа № 22-а-6634/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Воробйов
С.О. Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2008
року справа №
22-а-6634/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.П., Гаврищук Т.Г. Безруковій В.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради

на постанову

Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області

від

20 травня 2008 року

по справі

№ 2-а-64/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради

про

стягнення недоотриманої суми на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

03.12.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Постановою Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області від 20.05.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської ради про
стягнення грошових сум на оздоровлення за 2006-2007 роки було задоволено
частково, а саме задоволено за 2007 рік. В частині стягнення щорічних виплат на
оздоровлення за 2006 рік відмовлено, оскільки відповідно до п.37 ст.77 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії
та є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив у 2007 році - 460 грн.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено в 2007 році - 120 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача
разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2007
рік - (460 гривні х 5) - 120 гривень = 2180 гривень.

Тобто судом було встановлено, що фактично за 2007 рік відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 2180 грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановою КМУ №
562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які
беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є
інвалідом 2 групи.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 групи 1 категорії
у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Управління
виплатило щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007 рік - 120 грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 групи 1 категорії - 120 гривень (за грошовою
реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Обґрунтовано суд
першої інстанції також не визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні
позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році, врахувавши, що дія абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України. Тому не можна
стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними.

Зупинення дії
закону не дає право його застосовувати. Такі ж висновки й Верховного Суду
України в аналогічному по суті спору, викладені в Ухвалі від 20 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВВДФССНВВПЗУ в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від
20 травня 2008 року у справі № 2-а-64/08 року за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради «про
стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення» - залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: