Справа № К-6829/07
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді -
Смоковича
М.І.,

Суддів - Весельської
Т.Ф.,

Горбатюка С. А.,

Мироненка О. В.,

Штульмана І. В.,

при секретареві - Сидорович
О.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів - ОСОБА_2
(довіреності від 08.12.05),

представника третьої особи Управління
ДАБК виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної
адміністрації) - Шаповал
В. П.

провівши у відкритому судовому
засіданні касаційний розгляд справи

за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1,ОСОБА_9 до
Київської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю
“Бест-Олвіс”, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю
виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної
адміністрації) про визнання рішень недійсними,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_2-
представника позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від
13 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2007 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_1, ОСОБА_9 звернулися до Київської міської ради з адміністративним
позовом про визнання незаконними та скасування пункту 7 її рішення від 10 липня
2003 року № 638-8/798 та рішення від 28 грудня 2004 року № 1160/2570, посилаючись на
їх незаконність, а також невідповідність вимогам діючого законодавства щодо
будівельних норм та державних санітарних правил планування і забудови населених
пунктів.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2006 року,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2007
року, у задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що позивачі
пропустили річний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх
порушених прав, свобод та інтересів.

У поданій касаційній скарзі представник позивачів ОСОБА_2, з посиланням на
порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про
скасування зазначених рішень та задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились для розгляду
справи, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Приймаючи рішення у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з
того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Втім, з таким висновком погодитись не можна, оскільки відповідно до пункту
1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою
адміністративною юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення
адміністративного суду спір, що виник між двома конкретними суб'єктами
суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах,
у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою
іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у
зв'язку з прийняттям Київською міською радою рішення від 10 липня 2003 року №
638-8/798, пунктом 7 якого затверджено проект відведення земельної ділянки, та
передачею ТОВ “Бест-Олвіс” в оренду на 10 років земельної ділянки, площею 0,07
га, по вулиці Червоноармійській, 44-г у місті Києві, а також рішення від 28
грудня 2004 року № 1160/2570, яким затверджено проект відведення земельної
ділянки та передано ТОВ “Бест-Олвіс” земельну ділянку, площею 0,04 га, по
вулиці Червоноармійській, 46 у місті Києві в оренду, строком на 5 років.

Вказані земельні ділянки надані ТОВ “Бест-Олвіс” для реконструкції
магазину, з розширенням під офісний діловий розважальний комплекс, його
подальшої експлуатації та обслуговування, а також для будівництва, експлуатації
та обслуговування паркінгу та бізнесцентру.

Позивачі, мешканці багатоквартирних жилих будинків, які оточують місце
будівництва, вважають, що рішеннями органу місцевого самоврядування порушено їх
право користуватися прибудинковою територією, а тому просять їх скасувати.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Дана справа не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції,
наведеного у пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України. У ній відсутній
публічно-правовий спір, оскільки вимоги позивачів не стосуються захисту їх
прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з
боку органів державної влади, а стосується питання відновлення їх права
користуватися земельною ділянкою, прилеглою до будинків, у яких вони
проживають.

Отже, у даній справі наявний спір про право, що, у свою чергу, виключає її
розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Якщо ж провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати у порядку
адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває
провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України.

За правилом частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення у касаційному порядку
і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтями 155 та 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2-
представника позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2007 року скасувати.

Провадження у справі у порядку адміністративного судочинства закрити.

Роз'яснити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_1,ОСОБА_9 право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді Т. Ф. Весельська

С. А. Горбатюк

О.
В. Мироненко

І.
В. Штульман