Справа № 22-22-а674/2007
Суддя: Онищенко Е.А.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-22-а674/2007р. Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 12 " квітня 2007 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Белки В.Ю.,

Суддів: Полякова 0.3.,

Онищенка
Е.А. При секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на постанову Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від «18»
січня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до виконкому Шевченківської районної
адміністрації Запорізької міської ради, треті особи: КП ВРЕЖО № 10, ОП ЗМБТІ, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання незаконними розпорядження Шевченківського райвиконкому м.
Запоріжжя № 2283 від 30.06.2000 року «Про
приватизацію житлового приміщення» та свідоцтва про право власності на житло,
виданого на ім'я ОСОБА_6,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2006
рокуОСОБА_1., ОСОБА_2 звернулися до
суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 1993 року на родину з
трьох осіб , а саме
ОСОБА_1., ОСОБА_2
та ОСОБА_5 був отриманий обмінний ордер, згідно з яким вони отримали право
користування житловим приміщенням у вигладь ізольованої кімнати в комунальній
квартирі АДРЕСА_1
Комунальна квартира складається з трьох житлових приміщень та має підсобні
приміщення : дві кухні з ізольованими входами, коридори , санвузол та комори.

Розпорядження Шевченківської РВК м. Запоріжжя № 2283 від
30.06.2000 року сусіду ОСОБА_6 було передано у власність займану ним кімнату №
7 та кухню № 6.

Посилаючись на те, що вказане розпорядження є
противоправним, таким, що видане з порушенням Закону України «Про приватизацію»
, оскільки кухня № 6 площею 10,7 кв.м, була розташована
у комунальній квартирі, де мешкає декілька наймачів, та була приміщенням
загального користування і не підлягала приватизації, просили суд визнати
вказане розпорядження та свідоцтво про право власності на житло, видане на
ім'яОСОБА_6. на підставі противоправного
розпорядження незаконними.

Рішення Шевченківського районного суд м. Запоріжжя від 18 січня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, просили постанову суду скасувати, та
ухвалити нову про задоволення їх вимог.

2

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в
межах доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1. та ОСОБА_2
районний суд виходив з положень ст.ст. 99,
100 КАС України, відповідно до яких ,
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше , обчислюється з
дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови в задоволенні
позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Районним судом встановлено , що під час приватизації у 2000 році всі документи було підготовлено на підставі
особистих заяв громадян, та акту обстеження ОП ЗМБТІ від 29.05.2000 року, який
складено з виходом на спірну квартиру. Позивачі ОСОБА_1 постійно мешкають в
зазначеній квартирі та не могли не знати про приватизацію кімнати та кухні, та
договір купівлі продажу. Бачили та не заперечували проти проведеного покупцем ОСОБА_3. переобладнання
квартири, і не могли про це не знати так як збиралися самі продати йому свою
кімнату.

СамОСОБА_1.. не заперечував, що після звернення з місць
позбавлення волі в 2002 році
проживав в квартирі і знав, що ОСОБА_3
належить кімната та кухня, який ними користується одноособово.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку проте, що позивачам про
спірне розпорядження та свідоцтво було відомо ще у 2000 році, а тому , з урахуванням
наполягань відповідачів, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, у зв'язку
з пропуском терміну, звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що районний суд
необґрунтовано спростував їх доводи про те, що про приватизацію їм стало відомо
тільки у 2006 році не
відповідають обставинам справи та встановленим районним судом фактам.

Інші доводи, що до неповного з'ясування районним судом
всіх обставин справи, є необґрунтованими і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права , які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що судове
рішення постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи
і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 199,200, 205 КАС
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2-відхилити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
«18» січня 2007 року по справі
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного Суду України протягом одного місяця.