Справа № 12/259
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 12/259
Окружний адміністративний суд міста
головуючого - судді Цвіркуна Ю.І.,
суддів -Кочана В.М., Кротюка О.В.,
при секретарях Рудик Т.О., Жидачик
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом полковника запасу Збройних Сил
України ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України,
Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту фінансів
Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, в якому
просить зобов'язати їх провести
перерахунок розміру призначеної йому пенсії з врахуванням в загальний
безперервний строк служби в Збройних Силах України навчання в Київському
суворовському військовому училищі.
В суді позивач свої позовні вимоги
підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, а саме, на
думку позивача, початок військової служби ОСОБА_1 має рахуватись з 18.07.1978
року, оскільки з 18.07.1978 р. по 26.06.1980 р. він проходив навчання в
Київському суворовському військовому училищі.
Представник відповідача позов не
визнав та зазначив, що позивачу нараховується та виплачується пенсія відповідно
до чинного законодавства України. Крім того, представник відповідача наполіг на
відмові в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем порушено строк
звернення до суду.
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити, виходячи з наступного.
Полковник запасу ОСОБА_1 проходив
військову службу у Збройних Силах України. З 23.12.2003 року Наказом МНС
України від 29.11.2003 року №437 він був звільнений з військової служби у запас
за станом здоров'я з правом носіння військової форми. Вислуга років зазначена у
наказі -23 роки 03 місяці 23 дні, пільгова -23
роки 06 місяців 23 дні.
Відповідно до архівної довідки від
26.03.2007 року №1863 позивач з 18.07.1978 року по 26.06.1980 року навчався у Київському суворовському
військовому училищі.
Як з'ясовано, позивач був
звільнений зі служби у 2003 році.
Отже, позивач знав або міг
дізнатися про порушення його права з дня звільнення та розрахунку вислуги років
-строку його служби. Звідси, слід вважати, що у позивача виникло право вимоги
за даними позовними вимогами з дня звільнення та розрахунку вислуги років його
На час звільнення позивача спори,
що виникали з правовідносин між фізичною особою та органом державної влади
розглядались судами в прядку Цивільного процесуального кодексу України від
18.07.1963 року, який діяв до 01.09.2005 року до початку діяльності
адміністративних судів та до набрання чинності нового Цивільного процесуального
кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 236 ЦПК від
18.07.1963 року, який втратив чинність, суд розглядає справи по скаргах на
рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 248-1 ЦПК від
18.07.1963 року громадянин має право звернутися до суду (військовослужбовець -
до військового суду) із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або
бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування,
посадової і службової особи порушено його права, свободи чи законні інтереси.

Згідно із ч.4 вищезазначеної статті
ЦПК від 18.07.1963 року до суб'єктів, зазначених у частині першій цієї статті,
рішення, дії або бездіяльність яких може бути оскаржено до суду, належать:
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові чи
службові особи, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності, керівні органи і керівники об'єднань
громадян, а також службові особи, які виконують організаційно-розпорядчі,
адміністративно-господарські обов'язки або виконують такі обов'язки за
спеціальними повноваженнями.

Стаття 248-2 ЦПК від 18.07.1963
року встановлювала, що до рішень, дій або бездіяльності, що підлягають
оскарженню, належать колегіальні і одноособові рішення, дії або бездіяльність,
у зв'язку з якими особа вважає, що порушено або порушуються її права, свободи
чи законні інтереси.

Як передбачено статтею 248-5 ЦПК
від 18.07.1963 року, скаргу може бути подано в суд: - у двомісячний строк,
обчислюваний з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо
про порушення її прав, свобод чи законних інтересів; - у місячний строк з дня одержання особою
письмової відповіді про відмову у задоволенні скарги органом, службовою особою
вищого рівня по відношенню до того органу, посадової, службової особи, що
постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність, або з дня
закінчення місячного строку після подання скарги, якщо особою не було одержано
на неї письмової відповіді. Пропущений строк для подання скарги може бути
поновлено судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних причин.

Згідно із ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

У ч.3 ст.100 КАС України
передбачено, що позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом
незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, у п.14 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування
адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства
України під час розгляду адміністративних справ» передбачено, що за правилами
частини третьої статті 100
КАС України позовні заяви
повинні прийматися до розгляду
адміністративним судом незалежно від закінчення
строку звернення до
адміністративного суду. Припис частини
другої цієї статті щодо розгляду і вирішення справи у разі визнання судом
причини пропуску строку звернення до
суду поважною стосується саме прийняття судом постанови за результатами
розгляду справи, тобто
відповідно до встановлених обставин
та норм матеріального
права. У разі ж відсутності підстав для визнання
поважною причини пропуску строку
звернення до суду
та встановлення факту
порушення права суд відмовляє в
його захисті саме з підстав пропуску строку. При цьому такий висновок
суду повинен міститися в постанові,
прийнятій за результатами розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.71 КАС України закріплено,
що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

В силу положень закону позивач мав
право звернутись до суду у встановлений строк, що обчислюється з дня, коли йому
стало відомо або повинно було стати відомо про порушення прав, свобод чи
законних інтересів.

Як встановлено, позивач до
адміністративного суду з цими позовними вимогами звернувся у жовтні 2007 року.

У своїх позовних вимогах позивач
просить зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру призначеної йому
пенсії, що вирахувана з визначеної вислуги років його служби. При цьому він не
просить визнати рішення, дії або бездіяльність відповідача протиправними
стосовно розрахунку вислуги років чи відмови у проведенні такого розрахунку.

Судом береться до уваги, що вислуга
років позивача визначена відповідним органом у період звільнення його зі служби -23.12.2003
року.

Отже, позивач знав або міг
дізнатися про порушення його права з дня звільнення та розрахунку вислуги
років служби.

Таким чином, є підстави вважати, що
у позивача виникло право вимоги за даним позовом з дня звільнення та розрахунку
вислуги років його служби. А тому ним пропущено строк звернення до суду.

Представник відповідача наполіг на
відмові у задоволенні адміністративного позову, зокрема, у зв'язку з
пропущенням строків звернення до суду.

Позивач не довів і не доводив в
суді поважності причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку
звернення до суду.

На основі встановленого, керуючись
ст.ст.86, 99-100, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції у порядку, що передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя:
Ю.І. Цвіркун

Суддя:
В.М. Кочан

Суддя:
О.В. Кротюк