Справа № 22ас-216/2007
Суддя: Морозовський В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22ас - 216 / 2007 Постанову ухваїено під
Категорія 36 судді
ПОСТАНОВ А

ІМЕНЕМ У К
Р А ї Н И

28 лютого 2007 року місто
Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого
: Морозовського В.І.,

суддів : Глєбова
1.К. і
Чорного В.І.,

при секретарі : Шевчук Л.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу начальника управління праці та соціального
захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації на постанову
Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 листопала 2006 року за
адміністративним позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту
населення Шаргородської районної державної адміністрації. Міністерства фінансів
України та Головного управління Державного казначейства України про стягнення
щорічної разової грошової допомоги, -

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним
позовом, мотивованим тим, що являється учасником бойових дій і згідно із
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право щорічно до 5 травня отримувати разову грошову допомогу
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Незважаючи на це, протягом 2004 -
2006 років вказана грошова допомога йому виплачувалась без урахування
зазначених вимог закону, внаслідок чого розмір недоплати склав 3297,25 грн.,
яку він просив стягнути з відповідачів. Одночасно позивач поставив питання про
відшкодування заподіяної внаслідок бездіяльності відповідачів моральної шкоди в
сумі 3000 грн. та судових витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.

В подальшому представник позивача змінив позовні вимоги
та просив збільшити до 4213,45 грн. суму грошової допомоги, що підлягає до
стягнення.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької
області від 21 листопада 2006 року позов задоволено частково: з управління
праці та соціального захисту населення Шаргородської районної державної
адміністрації (далі - управління соцзахисту) на користь ОСОБА_1стягнуто разову
грошову допомогу за 2004, 2005 і 2006 роки у розмірі 4213,45 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду
скасувати та ухвалити нову пос­танову. Скарга мотивована тим, що суд першої
інстанції при вирішенні справи порушив норми матеріального та процесуального
права. Зокрема, вказується на те, що суд при визначенні розміру щорічної
грошової допомоги безпідставно застосував положення Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а управління соцзахисту не є належним
відповідачем у справі.

2

Сторони будучи
належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не
прибули. Тому у відповідності до вимої ч.4 ст.196 КАС України колегія суддів
прийняла рішення про апеляційний розгляд справи без участі осіб, що не
з'явились.

Заслухавши
суддю-доповідача. перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягаг
задоволенню частково, при цьому виходить з наступних міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд послався на рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №
20-рп'2004. згідно який, положення ст.44 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік" щодо обмеження виплати встановленої Законом
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
щорічної разової грошової допомоги учасникам війни певними розмірами визнано
неконституційним.

Приймаючи таке
рішення. Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до його правової
позиції визначено, шо оскільки для значної кількості громадян України пільги,
компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, с додатком до
основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на
забезпечення достатнього життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який
принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом
(частина тре і я статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу
цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів
за статтею 22 Конституції України не ^пускається. Зупинення його дії можливе за
умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85. пункту 19
частини першої статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття. 64
Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002
року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Крім того, за
змістом ч.2 п.5 рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №
1-зп суть закріпленого у ст.58 Конституції України принципу незворотності дії в
часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією стабільності
суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

З огляду на це,
твердження відповідача про те, що судове рішення не відповідає вимогам
законодавчих актів України, які встановлюють порядок фінансування видатків,
суперечить визначеному ст.8 Конституції України принципу верховенства права та
встановленій ч.З ст.22 Конституції України гарантії, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Що стосується
заяви відповідача про те, що управління соцзахисту не є належним відповідачем у
справі, то це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 17-1 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту'" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, покладено саме на органи
праці та соціального захисту населення.

Разом з цим,
правильно встановивши дійсні обставини справи, докази, якими підтверджу­ється
позов, суд безпідставно застосував положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при визначенні розміру
щорічної грошової допомоги невірно виходив з розміру прожиткового мінімуму.

Між тим,
відповідно до ч.З ст.28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини першої цієї статті (тобто, виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність),
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом.

Так як у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" разова грошова
допомога учасникам бойових дій обчислюється з мінімальної пенсії за віком,
розмір якої у 2004, 2005 і 2006 роках складав, відповідно, 92.45, 332 і 359
грн., тому з урахуванням виплачених у вказані роки сум (120, 250 і 250 грн.)
недоплата ОСОБА_1. даної допомоги, яку належить стягнути з управління праці та
соціального

3

захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації, складає 3297.25
грн. ((92.45 х 5) - 120) - ((332 5) - 250) + ((359 х 5) - 250)).

Оскільки судом
першої інстанції застосовано матеріальний закон, який не підлягав застосуванню,
шо призвело до неправильною вирішення справи, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС
України це є підставою для скасування силового рішення та ухвалення нового
рішення про часткове задоволення позову.

При цьом\
колегія суддів також враховує, шо постанова суду в частині відмови у
задоволенні позову щодо відшкодування заподіяної внаслідок бездіяльності
відповідачів моральної шкоди в сумі 3000 грн. та судових витрат на правову
допомогу в розмірі 500 грн. в апеляційному порядку ніким не оскаржена, а том\
перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 195. 198. 202. 205, 207 КАС України, колегія
суддів -

постановила:

Апеляційна
скаргу начальника управління праці та соціального захисту населення
Шаргородської районної державної адміністрації чпстково задовольнити.

Постанову
Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2006 року
скасувати.

Ухвалити нову
постанову, якою адміністративний позовОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з управління праці та соціального захисту населення
Шаргородської районної державної Вінницької області щорічну разову грошову
допомогу за 2004. 2005 і 2006 роки в розмірі 3297,25 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця.