Справа № 22-а-2445/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М. Головуючий
у 1 інстанції - Зінченко Л.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем
України

28
травня 2008 року справа
№ 22-а-2445/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Арабей Т.Г., Геращенка І.В.
Білоус К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Стаханівської міської ради;

на постанову від

Стаханівського міського суду
Луганської області 28 січня 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-109/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Стаханівської міської ради, Головного
управління Державного казначейства України в Луганській області;

Про

Визнання бездіяльності
неправомірною та стягнення недоплаченої щорічної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

28.08.2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевказаним позовом.

Постановою Стаханівського міського
суду Луганської області від 28.01.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Стаханівської міської
ради (надалі - УПСЗН), Головного управління державного казначейства України в
Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги було задоволено частково. Визнано неправомірними
дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Стаханівської міської ради щодо відмови виплатити грошову допомогу за 2007 рік
та стягнуто з УПСЗН на користь позивача заборгованість з щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004, 2007
роки у сумі 1440,35 грн..

Не погодившись з таким судовим
рішенням, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Стаханівської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на
невірне застосування судом норм процесуального та матеріального права та
постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є ветераном війни - учасником війни та перебуває на обліку у
відповідача та має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач
щорічно повинен був отримати від відповідача разову грошову допомогу, з
урахуванням виплачених, у таких розмірах:

- у
2004 році - 284,69 грн. (мінімальна пенсія за віком) х 3 = 854 грн. 03 коп.; у
2005 р. - 332 грн. (мінімальна пенсія за віком) х 3 - 50 грн. = 946 грн., у
2006 р. - 359 грн. (мінімальна пенсія за віком) х 3 - 50 грн. = 1027 грн., у
2007 р. - 410,06 грн. (мінімальна пенсія за віком) х 3 - 55 грн. = 1175,18
грн., а всього - 4002 грн. 21 коп. Але фактично позивач отримав, у 2004 р. - 00
грн., у 2005 р. - 50 грн., у 2006 р. - 50 грн., у 2007 р. - 55 грн., а всього -
155 грн.

Так, судом було
встановлено, що фактично за 2004 та 2007 роки відповідачем було недоплачено
позивачеві суму щорічної разової допомоги у розмірі: 1440 грн. 35 коп.

Позивач та відповідач у
судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, були повідомлені належним
чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне у
задоволенні апеляційної скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
ветераном війни - учасником війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч. 5
ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” має право на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету
Стаханівської міської ради: в 2004 р. -
виплати не здійснювались, у 2005 р. - 50 грн., у 2006 р. - 50 грн. та у 2007 р.
- 55 грн. При цьому відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону України “Про
державний бюджет України на 2004 рік”, ст. 34 Закону України “Про державний
бюджет України на 2005 рік”, ст. 30
Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”, ст. 96 Закону
України “Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Так, колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо неправомірності дій відповідача за 2004 рік, оскільки
Положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004
(v020p710-04) від
01.12.2004 року, проте суд першої інстанції помилково здійснив розрахунок суми,
яка повинна бути виплачена позивачеві.

Так, розмір мінімальної пенсії за віком станом на 05
травня 2004 року складав: - 92 грн.45 коп., згідно Закону України “Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.,

Таким чином, неправомірність дій
відповідача щодо невиплаті ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2004 року, встановлених ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на
2004 рік”, а не в розмірі 277 грн. 35 коп. (92,45 х 3) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової
допомоги як ветерану війни - учаснику війни в розмірі 277 гривень 35 копійок.

Проте, ст. 34 Закону України “Про
державний бюджет України на 2005 рік”,
ст. 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” до
теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України. За
таких обставин твердження суду першої інстанції про їх невідповідність
Конституції України є передчасними, бо це є прерогативою саме Конституційного
Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були
протиправними.

За відсутності визнання таких
законів про бюджет неконституційними у суду першої інстанції не було правових
підстав визнавати дії відповідача протиправними, бо відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Визнання закону неконституційним відповідно до п. 5 ч. 2
ст. 245 КАС України може бути підставою
для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Що
стосується задоволення позовних вимог за 2007 рік, то колегія суддів зазначає,
що, суд першої інстанції вірно визначився з підставами щодо задоволення
позовних вимог в цій частині, оскільки положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України у
справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Крім
того, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили
працездатність. Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У зі змінами,
внесеними Законом від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн., а для
визначення мінімального розміру пенсії він повинен збільшуватися на один
відсоток.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2007 року в розмірі 55 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі
1218
грн. (406 х 3) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та
доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1
недоплачену суму щорічної грошової допомоги як ветерану війни - учаснику війни
в розмірі 1163 гривень (406 х 3 - 55).

Враховуючи
зазначене, суд 1-ої інстанції правильно визнав бездіяльність Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Стаханівської міської
ради неправомірною та стягнув недоплачену щорічну допомогу за 2004 рік у сумі
277 грн. 35 коп. та за 2007 рік у сумі 1163 грн., а всього 1440 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.
206, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні апеляційної скарги Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Стаханівської міської ради -
відмовити.

Постанову Стаханівського міського суду Луганської області
від 28.01.2008 року у справі за № 2-а-109/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Стаханівської
міської ради, Головного управління державного казначейства України в Луганській
області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення недоплаченої щорічної
допомоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання законної сили.

Головуючий: Г.М.Міронова

Судді:
Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко