Справа № К-2767/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка
О.І.

Загороднього
А.Ф.

Заїки М.М.

при
секретарі Лелюку О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Адміністрації Державної
прикордонної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року у справі за позовом
ОСОБА_1до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання
незаконним рішення, -

в с т а н о в и л а:

У
серпні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Адміністрації
Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення від
08.07.2004 року №10/Г-1172 про відмову в проведенні компенсаційної виплати. У
позові зазначав, що він згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної
служби України №183-ос від 22.12.2003 року був звільнений з військової служби у
відставку за станом здоров'я. 01.03.2004 року міжрайонною Голосіївською МСЕК
йому було встановлено втрату професійної працездатності 20%, пов'язану із
захворюванням, отриманим при виконанні обов'язків військової служби.

29.06.2004
року ОСОБА_1. подав до Адміністрації Державної прикордонної служби України
рапорт та необхідні документи для проведення йому компенсаційної виплати у
відповідності до статті 26 Закону України «Про Державну прикордонну
службу».

08.07.2004
року Адміністрацією Державної прикордонної служби України було прийнято рішення
№10/г-1172 про відмову в проведенні компенсаційної виплати, з посиланням на те,
що він був звільнений з військової служби до набрання чинності постанови
Кабінету Міністрів України №731 від 02.06.2004 року «Про затвердження порядку
призначення та проведення компенсаційних виплат у разі загибелі(смерті) або
каліцтва військовослужбовців Державної прикордонної служби».

Посилаючись
на викладене, позивач просив визнати незаконне рішення Адміністрації Державної
прикордонної служби України від 08.07.2004 року №10/г-1172, зобов'язати
відповідача провести компенсаційну виплату у розмірі, визначеному пунктами 3,4
постанови Кабінету Міністрів України №731 від 02.06.2004 року та стягнути на
його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В подальшому позивач відмовився
від вимог про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2004 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року, позов задоволено.
Визнано незаконним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України
310/г-1172 від 08.07.2004 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача
компенсаційну виплату у розмірі 74509,92 грн. та на користь держави державне
мито у розмірі 745,10 грн.

У касаційній скарзі Адміністрація Державної прикордонної служби України просить скасувати рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 грудня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Колегія суддів,
перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильного застосування норм матеріального та процесуального
права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
задовольняючи позов ОСОБА_1 ., правильно виходили з того, що право на отримання
компенсаційних виплат у позивача виникло з 01.08.2003 року, з набранням
чинності Закону України «Про Державну прикордонну службу», оскільки статтею 26
цього Закону передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва),
захворювання, одержаного військовослужбовцем Державної прикордонної служби
України під час виконання ним службових обов'язків, йому здійснюється
компенсаційна виплата в розмірі до десятирічного грошового забезпечення за
останньою посадою, яку він займав в порядку та на умовах, визначених Кабінетом
Міністрів України.

Судами вірно зазначено, що Закон України «Про
Державну прикордонну службу України» набрав чинності з 01.08.2003 року, позивач
був звільнений у запас Збройних Сил України після набрання чинності цього
Закону, а тому він має право на отримання компенсаційної виплати, яка
передбачена статтею 26 цього Закону.

За таких обставин оскаржувані судові рішення
є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Адміністрації
Державної прикордонної служби України залишити без
задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року у справі за позовом
ОСОБА_1до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання
незаконним рішення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка