Справа № 22а-205/2007
Суддя: Кондор Р.Ю.
Дата ухвалення: 2007-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДІДИКА В.М., МАШКАРИНЦЯ М.М.

при секретарі РОТМІСТРЕНКО О.В.

за участю
позивачки ОСОБА_1., представників відповідача ТОВТИН
М.В., ГОРІНЕЦЬКОГО В.Й.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді на постанову Ужгородського міськрайонного суду
від 03.03.2007 р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді про визнання
дій і рішень неправомірними, -

встановив:

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_1.
17.11.2006 р. звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом до ДПІ
у м. Ужгороді. Мотивувала вимоги тим, що вона здійснює
незалежну професійну діяль­ність і вправі сплачувати податки за
спрощеною системою оподаткування, як це вона робила протягом 2004-2006 років, її право підтверджене й судом. Однак,
відповідач за результатами проведеної в жовтні
2006 р. перевірки визначив заборгованість із сплати податків в розмірі 34143,79 грн. та попередив про можливість
примусового її стягнення, чим порушив вимоги ст..19 ч. 2, ст. 124 ч. 5 Конституції України. Просила: визнати дії та рішення відповідача, а саме - акт перевірки №
92/17-119/ від 01.11.2006 p., податкове повідомлення-рішення №
4243/17-0//30179 щодо сплати нею податку в сумі
34143,79 грн. та застосування податкової застави -протиправними; зобов'язати відповідача скасувати зазначені рішення та
виконувати рішення Ужгородського,
міськрайонного суду від 18.08.2004 р. Оскільки відповідач реально застосував податкову заставу, позивачка вимоги збільшила та просила
й ці дії визнати протиправними.
'

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 03.03.2007 р. змінений по­

зов задоволено. Дії по складенню
зазначеного акту перевірки від 01.11.2006 р. щодо

донарахування податку в сумі
34143,79 грн., надісланню вказаного податкового по­

відомлення рішення та накладенню
арешту на активи позивачки згідно витягу про ре­

єстрацію рухомого
майна від 23.11.2006 р. визнано

неправомірними, зобов'язано
відповідача виконувати рішення Ужгородського міськ­

районного суду від 18.08.2004 р. щодо
сплати позивачкою податків за спрощеною сис-

темою оподаткування.

ДПІ у м. Ужгороді в апеляції ставить питання про скасування постанови Ужго­родського
міськрайонного суду від 03.03.2007 р. та відмову в позові через порушення судом, першої інстанцїї норм матеріального та
процесуального права. Так, діяльність приватних нотаріусів не є
підприємницькою, вони відносяться до категорії самозайнятих осіб і як такі не
можуть застосовувати спрощену систему оподаткування своїх до­ходів. Ця система може бути застосована саме фізичними
особами - суб'єктами під-

Справа №22a-205/07 . Номер рядка статистичного звіту: 14

2

приємницької
діяльності. Тому положення пп. 4.3.25. п. 4.3. ст. 4 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" та інші нормативні акти у відповідній
частині на позивачку не поширюються. Крім
того, відповідач на виконання рішень суду випи­сав позивачці Свідоцтва про сплату єдиного податку на 2005-2007 роки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представників апелянта Товтин М.В. та
Горінецького М.Й., які апеляцію з урахуванням
часткової відмови від позову підтри­мали,
стверджуючи про правомірність оспорюваних дій відповідача; позивачки ОСОБА_1., яка апеляцію заперечила, вказуючи на незаконність
донарахування зазна­ченого податку, невиконання
відповідачем судового рішення та на систематичні без­підставні відмови їй у
праві застосування спрощеної системи оподаткуванні доходів, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до насту­пного.

ОСОБА_1. є приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу
і як така здійснює незалежну професійну діяльність та відноситься до категорії самозайнятих
осіб (п.п. 1.9., 1.19. Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб" (із змінами), далі - Закон „Про податок...").

Саме в якості такої особи ОСОБА_1. оскаржила відмову ДПІ в м. Ужгороді в задоволенні заяви про перехід на спрощену систему
оподаткування доходів. Рішен­ням Ужгородського міськрайонного
суду від 19.08.2004 р. скаргу було задоволено та було зобов'язано відповідача, зокрема, перевести ОСОБА_1 на цю систему
опода­ткування. Ухвалою апеляційної інстанції від
18.10.2004 р. це рішення було залишене без зміни (а.с. 12).

Чинне судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України (ст. 124 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 71,
72 КАС України, обов'язок дока­зування правомірності оспорюваного рішення
лежить на суб'єкті владних повнова­жень,^
обставини, встановлені чинним судовим рішенням в адміністративній чи ци­вільній
справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Преюдиція судового рішення передбачалася й ст. 32 ЦПК України (1963 p.).

Ужгородський міськрайонний суд чинною ухвалою від 07.12.2006 р. додатково роз'яснив
для ДПІ в м. Ужгороді вищезазначене рішення від 19.08.2004 p., вказавши, що інспекція зобов'язана видавати приватному нотаріусу ОСОБА_1. Свідоцтво
про сплату єдиного податку щорічно, протягом перебування її на спеціальній
(спрощеній) системі оподаткування (а.с. 71). Як
ствердив і сам відповідач, внаслідок роз'яснення судового рішення позивачці виписані Свідоцтва про сплату єдиного податку на
2005-2007 роки (а.с. 80).

За змістом положень пп. 4.3.25. п. 4.3. ст. 4, п. 22.2. ст. 22 Закону „Про
пода­ток...", що мають пріоритет над іншими, зокрема - підзаконними,
нормативними ак­тами, самозайнята особа вправі
обрати спеціальну (спрощену) систему оподаткування доходів, одержаних від здійснення нею підприємницької або незалежної
професійної діяльності. При цьому, закон, надавши це право усім зазначеним
особам, не пов'язує його з конкретними видами такої
діяльності, не встановлює винятків з нього, відпові­дних заборон
тощо.

Підпункт 4.4^1. п. 4.4. ст. 4. Закону України „Про порядок
погашення зо­бов'язань платників
"податків перед бюджетами-та державі4имич4ільовими-фондами" (із
змінами), далі - Закон „Про погашення...") встановлює обов'язок
податкового.ор­гану приймати рішення на
користь саме платника податків правових актів щодо оподаткування.

Отже, передбачене законом право особи не може заперечуватися внаслідок неналежної урегульованості певних правовідносин
підзаконними нормативними акта­ми, що узгоджується з положеннями
ст.ст. 8, 22, 24, 41, 67 Конституції України та відповідно до
ст.ст, 8, 9 КАС України враховується судом.

Незважаючи на це,. протягом 2004-2006 років відповідач неодноразово відмов-"
ляв ОСОБА_1- у переведенні на_спрощену систему оподаткування. За наслідками - зазначено висновок якої
позивачка заперечила, відповідач, не

3

враховуючи сплату позивачкою за спрощеною системою оподаткування податку із
до­ходів в розмірі 2400,00 грн., подачу відповідної
звітності (а.с. 43-50, 56)", безпідставно > визначив їй відповідний податковий борг за 2005 рік за загальною
системою оподат­кування в розмірі 34143,79 грн. Як наслідок, щодо активів
позивачки застосовано й податкову заставу з метою стягнення
цього боргу (а.с. 14, 32). Такими діями та рі­шеннями права
позивачки порушено.

За таких обставин, суд першої інстанції, визнавши відповідні дії та рішення
по­даткового органу щодо визначення та стягнення
податкового боргу в сумі 34143,79 грн. неправомірними, правильно, на
підставі наявних доказів та з урахуванням дово­дів сторін встановив обставини справи та вірно застосував законодавство про
оподат­кування і процесуальний закон, які
у відповідній частині регулюють спірні правовід­носини, що виникли. Вірно в контексті даної справи вказав суд і на
обов'язок відпові­дача виконувати ігнороване ним чинне
судове рішення. Не спростовують цих виснов­ків суду й доводи апеляції відповідача, позиція якого в справі, а дії щодо
позивачки -також є суперечливими. В т.ч., не мають правового значення
твердження про закон­ність даної перевірки як такої,
оскільки йдеться не про сам по собі факт здійснення податковим органом своїх повноважень щодо проведення перевірки платника
подат­ків, а про її висновки та наслідки.

- Разом з тим,
кваліфікувавши дії відповідача по застосуванню податкової заста­ви як арешт активів позивачки, суд припустився
помилки. Відповідно до Закону „Про погашення...",
податкова застава (ст. 8) та адміністративний арешт активів (ст. 9), маючи
певні спільні риси, є різними за своїм правовим змістом процедурами, даних про
застосування арешту активів, на що не вказувала й позивачка, в справі немає. Крім того, судом помилково зазначено час постановления рішення Ужгородського міськрайонного суду „18.08.2004 p.", тоді коли фактично це рішення було прийняте 19.08.2004
р.

Таким чином, апеляцію ДПІ в м. Ужгороді слід задовольнити частково. Поста­нову
суду першої інстанції на підставі ст. 201 п. 1 КАС України в частині висновку
про накладення арешту на активи позивачки а також часу
прийняття вищезазначеного су­дового рішення слід змінити,
виключивши з неї відповідні судження та рішення, вка­завши на протиправність застосування податкової застави, зазначивши розмір
подат­кового боргу та належну дату судового рішення. В
решті, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляцію слід залишити без
задоволення, а законне та обґрунтоване по суті спору рішення
суду - без зміни.

Керуючись
ст.ст. 198, 200, ст. 201 п. 1, ст. 205 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 3 березня 2007 р. зміни-т и . Виключити з постанови судження про застосування арешту активів ОСОБА_1., вказавши на протиправність дій відповідача по складенню
зазначеного акту перевірки щодо.донарахування податку в сумі
34143,79 грн., застосуванню податкової застави та виклавши другий абзац резолютивної частини постанови після слів
„ОСОБА_1." в такій редакції: „та передачі в податкову заставу її
активів", далі - за текстом. Виклю­чити з постанови посилання на
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.08.2004
p., вказавши на рішення цього суду від „19.08.2004 р."