Справа № 22а-203/2006
Суддя: Олійник В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а - 203/2006 Головуючий
у І інстанції Дзюба Н.М.
36 Доповідач
у II інстанції Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2007 року колегія судців судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого:
Яворського М.А.,

суддів: Олійника
В.І., Оношко Г.М.,

при секретарі:
Зозулі Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали
адміністративної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю „САВТЕК", прокуратури Макарівського району Київської
області та ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області
від 15 листопада 2006 року по справі за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Спеціалізоване керамічне підприємство „Керамік" до
Макарівської районної державної адміністрації Київської області, третя особа -
Лишнянська сільська рада Макарівського району, про визнання незаконним та
скасування розпорядження №540 від 15 червня 2006 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що
розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 12 жовтня 1990 року №473-р
Спеціалізованому керамічному підприємству „Керамік" було надано в постійне
користування під будівництво цегельного заводу земельну ділянку площею 4,5 га
на території колгоспу імені XXI Партз'їзду села Лишня
Макарівського району. На дану земельну ділянку у 1990 році було видано
Державний акт на право безстрокового і безоплатного користування земельною
ділянкою.

Поряд із земельною ділянкою під територію цегельного заводу у 1988-1989
роках було розвідано Лишнянське родовище цегельної сировини площею 14,5 га, яке
було зарезервоване для потреб цегельного заводу, який будувався ТОВ СКП
„Керамік".

Проте, у 2003 році Макарівська районна державна адміністрація
уклала договір оренди від 6 серпня 2003 року земельної ділянки площею 137,747 га в межах
Лишнянеької сільської Ради із Закритим акціонерним товариством
„Ресурссервіс" і при цьому третій особі була передана земельна ділянка,
яка містила в собі сировинну базу побудованого позивачем цегельного заводу.

Позивач вважав, що договір оренди порушує його право на підприємницьку
діяльність.

Розпорядженням Макарівської РДА №540 від 15 червня 2006
року

громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було передано безоплатно у приватну власність
земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, і таким чином
без згоди позивача у нього було вилучено частину земельної ділянки.

Отже, земельна ділянка, передана громадянам у приватну власність, була
зарезервована для потреб позивача і ТОВ СКП „Керамік" отримало дозвіл
Лишнянської сільської Ради від 20 жовтня 2006 року №42 (4 сесія 5 скликанняО на
право добування корисних копалин Лишнянського родовища цегельної сировини.

Із зазначених підстав позивач просив скасувати незаконне розпорядження
Макарівської РДА.

Постановою Макарівського районного суду від 15 листопада 2006 року позовні
вимоги ТОВ СКП „Керамік" задоволено.

В апеляційних скаргах з підстав порушення судом норм
матеріального і процесуального права прокуратурою Макарівського району
ставиться питання про скасування постанови і прийняття нової, якою позовні
вимоги ТОВ СКП „Керамік" залишити без задоволення, а Товариством з
обмеженою відповідальністю „Савтек" - про скасування постанови і прийняття
нової, якою відмовити у задоволенні позову. ОСОБА_1 приєднався до апеляційних
скарг.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід
задовольнити, постанову суду скасувати і прийняти нову, виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що представником
відповідача було визнано позовні вимоги.

Колегія суддів
не може погодитись з таким висновком суду.

Визнання представником відповідача позовних вимог та прийняття їх судом не
є обґрунтованим, так як позовні вимоги ТОВ СКП „Керамік" не відповідають
дійсності та не підтверджуються наявними письмовими доказами.

ОСОБА_5, інтереси якого представляє прокурор Макарівського району, не було
викликано у судове засідання, як зацікавлену особу.

Із розпорядження , а також Державного акту на право користування землею
НОМЕР_1 від 1990 року видно, що земельну ділянку площею 4,5 га було надано
Спеціалізованому кооперативному підприємству „Керамік" у 1990 році.

Позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю спеціалізоване
керамічне підприємство „Керамік", яке зареєстроване лише 6 червня 2005
року. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ТОВ СКП
„Керамік" є правонаступником Спеціалізованого кооперативного підприємства
„Керамік" і у Статуті ТОВ СКП „Керамік" відсутні посилання на таке
правонаступництво.

Щодо „зарезервованої"" земельної ділянки, то розпорядження №540
було ухвалено 15 червня 2006 року, а рішення Лишнянської сільської Ради - 20
жовтня 2006 року, а тому, на думку колегії суддів, позивач не мав надавати
згоду, а інтереси громадян мали бути врахованими при ухваленні рішення

Лишнянської
сільської Ради, оскільки рішення порушує інтереси громадян, а розпорядження не
порушує інтереси позивача.

Крім того, чинним законодавством не передбачена „резервація" земельної
ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Земельного кодексу України, не можуть перебувати у
запасі земельні ділянки, надані у власність або користування громадян чи
юридичних осіб. Згідно з ч.2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок
проводиться за згодою землекористувачів.

Таким чином, у позивача відсутні будь-які докази на підтвердження його
права користування або володіння спірною земельною ділянкою.

У власність громадян надано не надра, а земельну ділянку, тобто у
відповідності до ст. 79 Земельного кодексу України, лише поверхневий
(ґрунтовий) шар.

Законність надання громадянам спірної земельної ділянки, а відповідно і
законність розпорядження №540 підтверджується судовими рішеннями Макарівського
районного суду від 11 червня 2005 року, апеляційного суду Київської області від
7 листопада 2005 року та Вищого адміністративного суду України від 12 квітня
2006 року щодо правомірності надання громадянам земельних ділянок на території
розвіданого Лишнянського родовища, передачі їм у власність земельних ділянок в
межах родовища, але лише поверхневого (ґрунтового) шару.

Земельна ділянка розвіданого Лишнянського родовища
цегельної сировини площею 14,5 га ніколи не передавалась позивачу в
користування. Згідно з матеріалами справи вказана земельна ділянка від 2003
року правомірно перебувала в оренді у ЗАТ „Ресурссервіс" і договір оренди
ніким не оспорювався. В наступному на законних підставах земельна ділянка була
передана у власність громадянам.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність скасування постанови і прийняття нової, якою
відмовити ТОВ „Спеціалізоване керамічне підприємство ^Керамік" у
задоволенні адміністративного позову до Макарівської районної державної
адміністрації про скасування розпорядження №540 від 15 червня 2006 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 198, 200
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „САВТЕК", прокуратури
Макарівського району Київської області та ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 15 листопада
2006 року скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити Товариства з
обмеженою відповідальністю „спеціалізоване керамічне підприємство „Керамік" у
задоволенні адміністративного позову
до

Макарівської
районної державної адміністрації про скасування розпорядження №540 від 15
червня 2006 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.