Справа № 22ас-417/2007
Суддя: Іващук В.А.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року м.
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого : Іващука В.А., суддів : Ковальчука О.В., Колоса С.С., при
секретарі: Мазур Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Вінницького обласного військового комісаріату (далі - Вінницький ОВК) про
перерахунок розміру пенсії за вислугу років, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2006 року,

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом.

Зазначив,
що він звільнений у відставку із Збройних Сил в 1983 році з призначенням пенсії
в розмірі 90% від грошового забезпечення. З вини посадовців Вінницького ОВК
йому не проводились перерахунки пенсії з урахуванням всіх діючих надбавок і
доплат внаслідок чого недоплата його пенсії складає 23 987 грн.

Посилаючись
на ці обставини, просив визнати дії посадовців Вінницького

ОВК неправомірними та зобов'язати
відповідача відшкодувати недоплату пенсії

за
минулий час (до 01 січня 2005 року), що утворилася через невиплату 100%

надбавки
по Указу №173/2002, 70% надбавки за безперервну службу по Указу

№389,
33,3 % премії по Указу №923/96 на суму 23 987 грн.

Постановою
Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2006 року у задоволенні
зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить постанову суду
скасувати, ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позов, посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права.

Справа №22
ас-417 2007 року Категорія: 22 Головуючий у суді першої інстанції ЦюраТ.В.

Суддя-доповідач
апеляційної інстанції Іващук В.А.

У доводах апеляційної
скарги посилається на те, що висновки суду суперечать нормі ч.3 ст.63 Закону
України №2262-IV, яка на відміну
від рекомендацій Пленуму ВСУ №4 від 15 квітня 2005 року, носить імперативний,
обов'язковий характер.

Зазначає, що висновки суду суперечать нормі ч.2 ст.55
Закону України №2262-ХІІ, яка не обмежує строком стягнення неправомірно не
перерахованої пенсії.

У доводах посилається також на рішення Конституційного Суду України від 27
лютого 2003 року №4-рп/2003, яке спростовує висновок суду про незворотність дії
нормативних актів які встановлюють пенсійні пільги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. проходив військову службу у
Збройних Силах. Після звільнення у запас з 1983 року був поставлений на
пенсійний облік у Вінницький обласний військовий комісаріат, яким йому була
нарахована пенсія відповідно до чинного на той час законодавства.

Позивачу була призначена пенсія за вислугу років з врахуванням
грошового забезпечення, яке позивач отримував на день звільнення, що складалось
із посадового окладу, окладу за військове звання, відповідної відсоткової
надбавки за вислугу років.

Виходячи із того, що надбавки, на які претендує позивач, відносяться до
додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при
нарахуванні пенсії особам, які отримували її під час проходження служби й
звільнені після їх запровадження, а також, що під час проходження служби
позивач не отримував всіх вказаних ним надбавок, оскільки був звільнений до їх
запровадження, суд відмовив у задоволенні позову.

Переглянувши постанову суду у межах заявлених вимог у суді першої інстанції
та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову - без змін, з наступних підстав.

Згідно ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" пенсії особам, які мають право на неї за цим
законом, та членам їх сімей, обчислюються з грошового забезпечення з
урахуванням відповідного окладу за посадою, спеціальним званням, процентної
надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання й вчену ступінь,
кваліфікацію і умови служби в порядку й розмірах, що визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Щомісячні надбавки та премії, які відносяться до додаткових видів грошового
забезпечення, приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії, у випадку коли
ці особи отримували їх під час проходження служби на час виходу на пенсію.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 15 квітня 2005 року "Про
окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" вимоги перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після
звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення
та премій за минулий час, тобто до 01 січня 2005 року задоволенню не
підлягають.

Укази Президента України, на які посилається позивач, були видані після
звільнення його зі служби і не мають зворотної сили й не поширюються на
правовідносини, які мали місце до їх видання.

Крім цього, Закон України "Про внесення змін до статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", який набув чинності з 1 січня 2005 року, не має зворотної дії, тому
вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі
служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за
минулий час, тобто до 1 січня 2005 року, задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає
безпідставними. Такі

доводи не спростовують висновків суду. .,£

Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується позивачем, пенсія
йому була призначена виходячи із грошового забезпечення, яке він отримував
перед звільненням в запас з військової служби.

У період проходження військової служби він зазначені додаткові види
грошового забезпечення (надбавки, премію) не отримував, а тому підстав для
перерахунку йому пенсії не вбачається.

Виходячи із зазначеного вище, суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, дійшов правильного висновку та ухвалив судове рішення без
порушень норм матеріального або процесуального права.

Відповідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана
постанова суду скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198 ч.І п.1, 200, 205
ч.І п.1, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2006 року у цій справі -
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Протягом одного
місяця після набрання нею законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.