Справа № 2-а-28/2008
Суддя: Потоцький В.В.
Дата ухвалення: 2008-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-28 2008
ПОСТАНОВА

Іменем
України копія

14 лютого 2008 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області, діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Потоцького В.В.

при секретарі
Мисюрі Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Переяславі-Хмельницькому справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації про
виплату недоплаченої допомоги на оздоровлення, нарахування та виплату допомоги
на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду війни
ІІ групи, -

встановив:

Позивач просить стягнути із відповідача недоплачену допомогу на оздоровлення за
2003-2007 роки в сумі 8958 грн. 30 коп., як ліквідатору наслідків аварії на
ЧАЕС та зобов'язати відповідача
виплатити йому недоплачену допомогу як інваліду війни ІІ групи за 2004-2007 роки в сумі 7996 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що
відповідач мав виплачувати йому, як
учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інваліду 2 групи, відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щорічну
грошову допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а
як інваліду війни 2 групи - щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

В порушення зазначених
законів відповідач виплачував вибірково позивачу допомогу на оздоровлення за: 2003 р. виплата
не здійснювалася; за 2004 р. виплачено 26,70 грн. у грудні 2004 р.; за 2005 р.
виплачено 120,00 грн. у грудні 2005 р.; за 2006 р. виплачено 120,00 грн. у
грудні 2006 р.; за 2007 р. виплачено 120,00 грн. у вересні 2007 р.;.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав
повністю і просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,
проте у письмовому запереченні позов не визнав, посилаючись на те, що виплата
зазначених допомог проводилася відповідно до постанов Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 р., № 562 від 12.07.2005 р. в межах кошторисів
відповідно до Законів України “Про
Державний бюджет ... ” на кожний рік.

З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи
судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії - учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і має право на пільги
і компенсації, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що
підтверджується відповідною копією
посвідчення, яка знаходиться в матеріалах справи.

Окрім того, згідно з копією посвідчення позивач є
інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни.

Судом встановлено, що
має місце спір фізичної особи (пенсіонера) з суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень та дій щодо розміру виплачених допомог.

Дані правовідносини регулюються законами України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”(закон
796-ХП від 28.02.1991 р.),“ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”( № 3551-ХП від 22.10.1993 р.), “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”(закон № 1058-1У від 09.07.2003 р.), Законами “Про
Державний бюджет” , якими встановлювався розмір
мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму : № 380-1У від
26.12.2002 р., № 1344-1У від 27.11.2003 р., № 2285-1У від 23.12.2004 р, №
3235-1У від 20.12.2005 р., № 489-У від 19.12.2006 р., № 749-У від 15.03.2007 р.
, законом № 1704-1У від 11.05.2004 р.” Про затвердження прожиткового мінімуму
на 2004 рік”, постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 р. № 544
“Про підвищення розмірів трудових пенсій”.

Відповідно до ст. 48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” - учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС - інвалідам 2 групи
виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органом соціального захисту населення. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до Порядку використання коштів фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 20.06.2000 року № 987, який діяв до 16.09.2005 р., виплата
компенсацій і допомог, передбачених Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
непрацюючим і працюючим пенсіонерам проводиться
органами праці та соціального
захисту населення від дня набуття права на пільги, але не раніше дня одержання
посвідчення встановленого зразка, який підтверджує статус постраждалого, та з
дня подання письмової заяви. Письмова заява подається громадянином один раз на всі компенсації та
допомоги. У разі зміни обставин заява поновлюється.

Відповідно до п.3 Порядку використання коштів державного
бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936, призначення громадянам компенсацій, допомоги
певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 “Про
вдосконалення механізму надання соціальної допомоги”; у разі, коли вперше встановлено відповідний
статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, виплата проводиться
з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому
посвідчення відповідного зразка.

Згідно зі ст. 13
Закону України №
3551-ХП від 22.10.1993 р. щорічно до 5 травня інвалідам війни П групи
виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком. Виплату вказаної допомоги, як зазначено в ст. 171 цього
закону , здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 28
Закону України № 1058-1У від 09.07.2003
р., яка застосовується з червня 2004
року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір
пенсії до зазначеного часу встановлювався постановою Кабінету Міністрів України
№ 544 від 15.04.2003 р. і відповідно до п. ”а” ст. 1 встановлений у розмірі 50
грн.

Відповідно до Закону
України № 2285-1У від 23.12.2004 р. розмір прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а отже і розмір мінімальної пенсії в 2005 році
становив 332 грн.

В травні 2006 року -
359 грн., згідно з законом № 3235-1У від 20.12.2005 р.

В травні 2007 року -
406,00 грн. відповідно до законів України № 489-У від 19.12.2006 р. та № 749-У
від 15.03.2007 р.

Відповідно до п.6
ч.1 ст. 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не
надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Законом України № 321 від 05.10.2006 р. внесено зміни до
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, зокрема доповнено його ст. 71, згідно з якою дія положень цього
закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до
нього.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними
положення Закону “Про Державний бюджет України на 2007 рік” , якими призупинена дія положень ряду законів, в тому числі й ст.
48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та ст. 13 закону “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”.

Крім зазначених підстав для задоволення позову в цій
частині суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004
року визнано неконституційними положення ст. 44 Закону “Про Державний бюджет
України на 2004 рік” про встановлення у 2004 році виплати щорічної допомоги
інвалідам війни в менших передбачених законом
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розмірах.

З матеріалів справи встановлено наступне.

Позивачу ОСОБА_1. відповідач виплатив допомогу на
оздоровлення за: 2003 р. виплата не здійснювалася; за 2004 р. виплачено 26,70
грн. у грудні 2004 р.; за 2005 р. виплачено 120,00 грн. у грудні 2005 р.; за
2006 р. виплачено 120,00 грн. у грудні 2006 р.; за 2007 р. виплачено 120,00
грн. у вересні 2007 р.;.

Списків
одержувачів щорічної разової допомоги як інвалідам війни до 5 травня відповідач
не надав.

Суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

За 2006-2007 роки йому
безпідставно допомога виплачена в розмірах, що не відповідають вимогам Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. А за 2003рік виплату не проведено.

Виходячи з
вищезазначеного, позивачеві належить виплатити допомогу на оздоровлення за 2003
рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 515 грн. в сумі
2575,00 грн. (515х5).

За 2004 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на
час виплати 237 грн. в сумі 1158,30 грн. ( 237х5-26,70).

За 2005 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на
час виплати 332 грн. в сумі 1540,00 грн. ( 332х5-120,00).

За 2006 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на
час виплати 400 грн. в сумі 1880,00 грн. ( 400х5-120,00).

За 2007 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на
час виплати 440 грн. в сумі 2080,00 грн. ( 440х5-120,00).

З вищенаведених підстав підлягають задоволенню і вимоги
позивача про виплату йому недоплачених сум одноразової щорічної допомоги до 5
травня як інваліду війни 2 групи.

Таким чином позивачеві за 2004 рік
належить виплатити 240 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 50
грн. за мінусом виплачених 160 грн. (50х8-160); за 2005 рік належить виплатити 2326 грн., виходячи з
розміру мінімальної пенсії 332 грн. за мінусом виплачених 330 грн. (332х8-330);
за 2006 рік належить виплатити 2542
грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 332 грн. за мінусом виплачених 330
грн. (359х8-330); за 2007 рік належить
виплатити 2888 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 406 грн. за мінусом
виплачених 360 грн. (406х8-330);

Судові витрати відносяться на рахунок держави, оскільки
позивач звільнений від сплати судових витрат відповідно до п.18 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

На
підставі ст. 48 закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, керуючись ч.2 ст. 11, ст.ст. 159,160,162,163 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради про виплату
недоплаченої допомоги на оздоровлення, нарахування та виплату допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду війни ІІ
групи , задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської
області на користь ОСОБА_1недоплачену суму допомоги на оздоровлення за
2003-2007 роки в розмірі 9233 грн. 30 коп.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької
районної державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_1недоплачену
суму разової щорічної грошової допомоги
як інваліду війни 2 групи за 2004-2007 роки в розмірі 7996 грн. 00 коп.

Постанова
може бути оскаржена до Апеляційного
адміністративного суду Київської області через суд першої інстанції з
одночасним надісланням апелянтом копії
скарги до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається до
суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення ; апеляційна скарга подається протягом двадцяти
днів після подання вказаної заяви.

Постанова набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня проголошення , якщо заяву про її апеляційне оскарження не було подано.

В разі подання заяви про апеляційне оскарження постанови
, але неподання апеляційної скарги в двадцятиденний строк з часу подання заяви
вона набирає законної сили після закінчення цього строку.

В разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий (підпис)