Справа № к-28627/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2006 року й ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до голови апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_2
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання відповідача прийняти
рішення і відшкодування шкоди, -

встановила:

В червні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити факт
бездіяльності відповідача, якою порушено вимоги ст. 293 КУпАП та відшкодувати
заподіяну йому такими діями матеріальну шкоду у розмірі 600 000,00 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 10 липня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2006 року, у відкритті
провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1було відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалені по справі судові рішення скасувати, а
справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття
провадження.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
за позовом ОСОБА_1., суд першої інстанції встановив, і апеляційний суд
обґрунтовано погодився з тим, що вимоги позивача в частині зобов'язання
відповідача виконати вимоги ст. 293 КУпАП мають здійснюватись шляхом звернення
за правилами вказаного Кодексу, оскільки відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Заяви і скарги щодо неправильності
процесуальних дій судді чи суду відповідно до ч.2 ст.2 КАС України не
підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону
існує інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні
правосуддя.

Такий висновок судів першої і
апеляційної інстанції підтверджується матеріалами справи та узгоджується з
положеннями ст.ст. 126, 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при
здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на суддів у
будь-який спосіб забороняється.

Крім того, пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами справ за скаргами на рішення, дії чи
бездіяльність органів місцевого самоврядування, юридичних, посадових і
службових осіб у сфері управлінської діяльності, які порушують права і свободи
громадян» роз'яснено, що до суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи
бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до
сфери управлінської діяльності.

Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття
справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в
апеляційному і касаційному порядку та прийняття по них судових рішень, належить
до сфери правосуддя, і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно
до процесуального законодавства України.

З рішення Конституційного Суду
України 6-рп від 23.05.2001 року видно, що судами не розглядаються скарги
(позови) громадян на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя,
оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судові рішення законні і обґрунтовані, судом як першої, так і
апеляційної інстанції при розгляді справи порушень норм матеріального чи
процесуального права, які б відповідно до ст. 227 КАС України могли бути
підставою для їх скасування чи зміни, допущено не було.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами висновків не спростовують, а тому оскаржувані судові рішення повинні
залишатися без змін.

Керуючись ст.ст. 2201,
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1- залишити
без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2006
року й ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2006
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст. 237 КАС України.

Судді: