Справа № 22-а-2936/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у першій інстанції - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06
червня 2008 року справа
№ 22-а-2936/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді:

Міронової Г.М.

Суддів: при секретарі судового
засідання за участі позивача

Нікуліна О.А., Горбенко К.П.
Білоус К.І.
ОСОБА_1 - особисто;

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області

на постанову

Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області

Від

27 грудня 2007 року

по справі

№2-а-64/07

за позовом

ОСОБА_1

До Третя особа

Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області,
Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області

Про

визнання дій неправомірними,
нарахування недоотриманої суми допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2007 року
ОСОБА_1звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від
27 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області, третя
особа: Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області
про визнання дій неправомірними, нарахування недоотриманої суми допомоги на
оздоровлення було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: він здійснював виплати, керуючись Постановою
КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 2 категорії та перебуває на обліку у відповідача, при
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив 420
гривень.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено 21 серпня 2007 року -
100 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач
повинен був отримати від відповідача разову грошову допомогу у розмірі
- (440 гривень х 5) - 100 гривень = 2100 гривень.

Відповідач та представник третьої особи в судове
засідання апеляційної інстанції не з'явилися, були повідомлені належним чином,
від третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх
представника.

В судовому засіданні позивач заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень,
колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове рішення
залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи
встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС відноситься до 2 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За 2007 рік Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі
100 грн., установлену постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеною постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для 2
категорії осіб, постраждалих у наслідок ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС - 100 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З моменту прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної
допомоги на оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як
Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної
плати, щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України
про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом протягом фінансового року, за який йому
належить до сплати щорічна допомога на оздоровлення.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 100 гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними.

Тобто суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 167, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області -
залишити без задоволення.

Постанову Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 27 грудня 2007 року у справі №2-а-64/07 за позовом
ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: Головне управління
Державного казначейства України в Донецькій області «про визнання дій неправомірними, нарахування
недоотриманої суми допомоги на оздоровлення» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: О.А.
Нікулін

К.П.
Горбенко