Справа № 22а-5254/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інстанції: Волоско І.Р.
Справа 22а-5254/08
Сихівський районний суд м. Львова №2а-43/07
Доповідач:Багрій В.М.
Постанова

Іменем України

09
червня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Троцькому Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової
адміністрації у Львівській області про визнання протиправниими наказів та
незаконність звільнення, поновлення на роботі ,

в с т
а н о в и л а :

У грудні 2006 року ОСОБА_1звернувся до
суду з позовом до Державної податкової адміністрації України, Державної
податкової адміністрації у Львівській області про визнання протиправними
наказів та незаконність звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що працював на
посаді першого заступника начальника податкової міліції ДПА у Львівській
області.

Наказом ДПА України від 5.07.2006р.
№666-о, який оголошений наказом по ДПА у Львівській області №273-о від
6.07.2006р., він був звільнений з органів податкової міліції за пп. «г» п.64
Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ /за скороченням штатів/.

Звільнення вважав незаконним, оскільки
звівльнений за скороченням штатів при наявності можливості подальшого
використання на службі, яка у відповідачів була, відповідачі порушили
встановлений законом порядок звільнення його з органів податкової міліції з
зазначенних підстав, не запропонуваши іншого рівноцінного місця служби.

На момент видання оспорюваних ним наказів він
хворів, про що свідчить листок непрацездатності від 05.07.2006 року, а тому
відповідно до ст. 40 ч. 3 КЗпП України вважав це звільнення незаконним.

На підставі вищенаведеного, позивач
просив визнати протиправними та скасувати накази ДПА України від 05.07.2006
року №666-о та ДПА у Львівській області №273-о від 06.07.2006 року; поновити його на посаді першого заступника УПМ ДПА у
Львівській області, зобов'язавши відповідача ДПА України виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу і внести відповідний запис в трудову
книжку.

Постановою Сихівського районного суду м.
Львова від 27.12.2007 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до
Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації
у Львівській області про визнання протиправними наказів та незаконність
звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено за пропуском встановленого законом строку звернення до суду
за вирішенням даного спору про звільнення з публічної служби.

Постанову суду першої інстанції оскаржив
ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає,
що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає
скасуванню внаслідок невідповідності висновку суду обставинам справи, їх
ігноруванням, ненадання оцінки доказам, грубого порушення матеріального і
процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що
твердження суду про те, що до спорів щодо звільнення з публічної служби, слід
застосовувати встановлений ст. 223 КЗпП України місячний строк позовної
давності є безпідставні, оскільки дані спори вирішуються не по КЗпП України, а
по КАС України, тобто за іншими процесуальними нормами.

Зокрема, ОСОБА_1вказує на те, що
твердження суду про те, що він повинен був написати на наказі про звільнення
про те, що він на час звільнення хворів є голослівним, не базується ні на
жодному нормативному акті, більше того, воно прямо порушує вимоги ст. 19
Конституції України.

Крім того, будь-яких винятків щодо
законності звільнення під час хвороби законодавством не передбачено.

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що його звільнення зі служби в податковій міліції проведено з порушенням
норм чинного законодавства, а, відмовляючи в позові за пропуском строку
звернення до суду, суд не обміркував
питання про причину пропуску строку та прийняв незаконну постанову про
відмову в позові.

Просить постанову Сихівського районного
суду м. Львова від 27.12.2007 року скасувати та винести нове рішення, яким
визнати протиправними та скасувати накази ДПА України від 05.07.2006 року
№666-о та ДПА у Львівській області №273-о від 06.07.2006 року про його
звільнення з посади та служби; зобов'язати ДПА України поновити його на посаді
першого заступника УПМ ДПА у Львівській області.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1.,
який апеляційну скаргу підтримав, а від апеляційних вимог в частині стягнення
грошового утримання за час вимушеного прогулу під час апеляційного розгляду
справи відмовився,

дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови позивачу в задоволенні
позову, оскільки той пропустив місячний строк звернення до суду за вирішенням
спору про поновлення на публічній службі без поважних причин.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не може з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1. , полковник податкової
міліції, працював на посаді першого заступника начальника управління податкової
міліції ДПА у Львівській області.

Оскаржуваними наказами ДПА України від
5.07.2006р. №666-о та ДПА у Львівській області від 6.07.2006р., яким попередній
наказ було оголошено, ОСОБА_1. був звільнений
з даної посади та з органів податкової міліції за пп. «г» п.64 Положення
про проходження служби рядовим і начальницькиим складом органів внутрішніх
справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991р. №114 (далі Положення) за скороченням штатів.

Відповідно до п.10 Положення особи
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та особистими правами та свободами,
виконують всі обовязки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими
законодавчими актами, а їх права, обовязки та відповідальність, що випливають з
умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів
внутрішніх справ та цим Положенням.

Таким чином, положення законодавства
України поширються на спірні правовідносини позивача та відповідачів стосовно
вирішення даного спору про поновлення ОСОБА_1. на публічній службі.

З наявних в справі матеріалів видно, що
штатним розкладом ДПА у Львівській області, введеним в дію з 1.01.2005р.,
передбачалася посада першого заступника начальника управління податкової
міліції (УПМ) ДПА у Львівській області (а.с.67) .

Штатний розклад ДПА у Львівській
області, затверджений заступником голови ДПА України 30.08.2005р., такої посади
не передбачав (а.с.82).

8 вересня 2005р. ОСОБА_1. під розписку
був повідомлений про наступне звільнення його з займаної посади за п.1 ст.40
КЗпП України та п.64 «г» Положення, а 17 жовтня 2005р. ОСОБА_1. на підставі
ст.42 КЗпП України голова ДПА у Львівській області запропонував
нерівноцінну посаду старшого
оперуповноваженого сектору протидії незаконному відшкодуванню ПДВ Буського
райвідділу податкової міліції Львівської області.

Колегія суддів приймає до уваги, що
відповідач -ДПА у Львівській області,
вирішуючи питання відносно звільнення позивача, керувалася як спеціальним
законодавством, яке регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх
справ, так і трудовим законодавством.

Оскільки позивач перебував у відпустці,
присудженій за рішенням суду, а також перебував на лікуванні, а від
запропонованої посади відмовився, наказом ДПА України від 5.07.2006р. він був
звільнений з органів податкової міліції за скороченням штатів.

Відповідно до п.64 «г» Положення особи
середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас через
скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на
службі.

З матеріалів справи видно, що можливість
подальшого використання ОСОБА_1. на службі в органах податкової міліції була.

З поданої довідки відповідачем (а.с.29)
встановлено, що на момент звільнення позивача з органів податкової міліції
(5.07.2006р.) по УПМ ДПА у Львівській області були вакантними посади начальника
Городоцького відділу податкової міліції та старшого уповноваженого відділу
боротьби з незаконним обігом товарів УПМ ДПА.

Цих вільних посад перед звільненням
позивачу запропоновано не було, хоча при наявності такої пропозиції , як
пояснив ОСОБА_1., він би погодився
зайняти одну з цих посад, що дало би можливість уникнути судового спору про
визнання звільнення незаконним та дало би йому можливість дослужити незначний
строк перед виходом на пенсію за вислугу років.

Посада в Буському райвідділі податкової
міліції, яку пропонували ОСОБА_1., була заміщена 26.10.2005р., тобто задовго до
звільнення позивача зі служби.

Відповідно до п.48 Положення при
переміщенні на нижчу посаду осіб середнього, старшого і вищого начальницького
складу і звільненні з органів внутрішніх справ проводиться атестація.

Відповідачі такої атестації позивачу не
провели.

Звільнивши позивача з посади першого
заступника начальника УПМ ДПА у Львівській області та з органів податкової
міліції в липні 2006р., в листопаді того ж року ДПА України затвердила нову організаційну
структуру УПМ ДПА у Львівській області, згідно якої посада, на якій проходив
службу ОСОБА_1., в структурі управління податкової міліції була відновлена, що
ставить під сумнів обгрунтованість скорочення посади позивача.

Крім того, позивач був звільнений зі служби в період
тимчасової непрацездатності, оскільки з 5.07.2006р. по 10.07.2006р. перебував
на листку непрацездатності (серія ААД №099984 (а.с.14), який не оспорений
відповідачами і у встановленому законом порядку не анульований.

Оскільки ОСОБА_1. був звільнений зі
служби за скороченням штатів при наявності можливості подальшого використання
на службі, та з порушенням встановленого трудовим законодавством порядку
звільнення з цих підстав (не запропоновано вакантних посад, звільнення проведено
під час тимчасової непрацездатності позивача), колегія суддів приходить до
висновку про те, що таке звільнення позивача є незаконним.

Згідно з п.24 Положення у разі
незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового,
начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на
попередній роботі (посаді).

За таких обставин колегія суддів визнає
необхідним поновити ОСОБА_1. в органах податкової міліції на попередній посаді
першого заступника начальника податкової міліції ДПА у Львівській області як
незаконно звільненого з неї.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1.,
будучи ознайомленим з наказом про звільнення в липні 2006р., та подавши позов
до суду про поновлення на публічній службі 4.12.2006р., пропустив встановлений
законодавством місячний строк звернення з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України
якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

З поданих позивачем матеріалів видно, що
протягом липня 2006р. - грудня 2006р.ОСОБА_1. хворів, неодноразово звертався з
цього приводу до лікаря, а в жовтні 2006р. перебував на лікуванні в інституті
кардіології ім. академіка М.Д.Стражеска АМН України.

Враховуючи стан здоровя позивача в липні
- грудні 2006р., колегія суддів приходить до висновку про поважність причини
пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом та необхідність
його поновлення з метою захисту порушених прав позивача.

За таких обставин апеляційна скарга
позивача підлягає задоволенню, а доводи відповідачів в запереченнях на позовну
заяву в частині повного дотримання вимог законодавства при звільненні ОСОБА_1.
зі служби, про його непридатність до служби за станом здоровя, про неповажність
причин пропуску звернення до суду, визнає такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки спростовуються доказами в справі та нормами матеріального права,
проаналізованими вище.

Оскільки постанова суду першої інстанції
ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права і є
незаконною, така підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про
задоволення позову з наведених вище підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задоволити.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від
27.12.2007 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним
адміністративним позовом.

Визнати протиправними та скасувати накази ДПА України від
05.07.2006 року №666-о та ДПА у Львівській області №273-о від 06.07.2006 року
про звільнення з посади та служби ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1на
посаді першого заступника Управління податкової міліції ДПА у Львівській
області.

Постанова в частині поновлення на публічній службі
підлягає негайному виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М.Обрізко