Справа № 22а-137/2007
Суддя: Кізюн О.Ю.
Дата ухвалення: 2007-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2007 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді
Кізюн О.Ю.

суддів: Карпусь
С. А., Харчука В.М.

при секретарі
Тимощук М. В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу №
22а-137 за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2007 року за позовом
ОСОБА_1до Хмельницького обласного військового комісаріату про зобов'язання
проведення перерахунку та виплати недоплаченої пенсії.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В грудні
2006 року
ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Хмельницького обласного військового
комісаріату про перерахунок пенсії. В обґрунтування заявлених вимог посилався
на те, що прослужив у Збройних Силах 23
роки, а у 1997 році звільнився з дійсної
військової служби у запас і йому була призначена пенсія відповідно до Закону
України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Однак
вважає, що на порушення вимог ст. .63 Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" відповідач безпідставно не проводив перерахування призначеної йому
пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних
категорії військовослужбовців, тому
просив зобов'язати військовий комісаріат провести донарахування недоплаченої
пенсії та виплатити йому пенсію за минулий час,
а саме:

· з 01
вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року з врахування щомісячної грошової 40%
надбавки за службу в Збройних силах України згідно Указу Президента України від
14.07.1999 року №847 „Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України";

· з 01
січня 2003 року по 31 грудня 2004 року з врахуванням щомісячної 100% надбавки
згідно Указу Президента України від 23.02.2002 року №173 „Про посилення
соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ";

Головуючий у першій інстанції -
Панасюк В. А. Справа
№ 22а-137

Доповідач - Кізюн
О.Ю. Категорія
№ 14, 22

2

·
з 01
травня 2003 року по 31 грудня 2004 року з
врахуванням щомісячної 90%
надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України згідно Указу
Президента України від 05
травня 2003 року №389 "Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби
України та управління державної охорони України за безперервну службу";

· з 01 жовтня 1996 року по 31 грудня 2004 року з
врахуванням 33, 3% премії, передбаченої Постановою КМУ України від 22
травня 2000 року № 829 "Про грошове забезпечення
військовослужбовців",
"Положенням про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженого Наказом Міністра оборони
України від 05.03.2001 року № 75.

Постановою
Хмельницького міськрайонного суду від 19
січня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. вважає постанову суду незаконною, просить її скасувати з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального права та постановити нову постанову про
задоволення його позовних вимог.

Апеляційна
скарга ОСОБА_1. підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Суд
першої інстанції вірно встановив дійсні обставини справи, дав їм належну оцінку, а його висновки щодо необґрунтованості
заявлених позовних вимог ОСОБА_1. узгоджуються з матеріалами справи, відповідають закону.

Згідно ст.
63 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" призначені військовослужбовцям пенсії перераховуються з підвищенням
грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно
до ч.3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове
забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов військової служби.

Частина 3 ст. 43
Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (до набрання
чинності Закону України "Про внесення змін до статті 43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 15 червня 2004 року) та п.7
постанови Кабінету Міністрів України від 17
липня 1992 року № 393 "Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"
передбачали, що пенсії
військовослужбовцям обчислювалися з їх грошового забезпечення з урахуванням
відповідних окладів за посадою,
військовим званням, процентної
надбавки за вислугу років, додаткових
видів грошового забезпечення, що
надаються щомісячно (надбавки за вчене звання і вчений ступінь, кваліфікації і умов служби тощо).

Щомісячні
надбавки, що запроваджені Указом
Президента України від 14
липня 1999 року №847, Указом Президента України від 23 лютого 2002 року №173 та Указом
Президента України від 5
травня 2003 року № 389 відносилися до
додаткових видів грошового забезпечення і враховувалися при нарахуванні пенсій
особам, які отримували їх під час
проходження військової служби та звільнені з неї після запровадження даних
надбавок.

Оскільки
позивач був звільнений з військової служби 03 червня 1997
року й даних щомісячних надбавок як додаткового виду грошового забезпечення
під час проходження служби не отримував,
тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Не було
у суду першої інстанції й підстав для задоволення вимог ОСОБА_1. в частині
врахування в розмір пенсії щомісячної 33, 3 % премії, як такої,
що не передбачена чинним законодавством. Так,
вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення, що надається щомісячно, встановлено постановою Кабінету Міністрів
України від 06 квітня 1998 року №452
"Про упорядкування додаткових
видів грошового забезпечення

3

військовослужбовців", якою виплата премій на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829 "По грошове
забезпечення військовослужбовців" в якості додаткового грошового
забезпечення не передбачена. Пунктом 3
вказаної постанови лише надано командирам (начальникам) право преміювати
військовослужбовців відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат
роботи в межах фонду преміювання і не зазначено, що даний вид грошового забезпечення є
щомісячною надбавкою.

Відповідно
до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до статті 43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 15 червня 2004 року особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до
Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсій з
урахуванням положень цього Закону та виплату 50% перерахованої пенсії з 1 січня 2005
року, азі січня 2006 року - 100% перерахованої
пенсії.

Судом
встановлено, що з 1 січня 2005 року позивачу
зроблений перерахунок розміру пенсії згідно з вимогами чинного законодавства.

За таких
обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_1. у задоволенні його позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої
інстанції.

Постанова
суду ґрунтується на повно, всебічно
досліджених обставинах справи,
постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 198,
200, 205, 206, 212 КАС України,
колегія судців

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Постанову
Хмельницького міськрайонного суду від 19
січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня
набрання законної сили.