Справа № 2а-280/2008
Суддя: Романенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

Справа №2а-280/2008 року

15 квітня 2008 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді - Романенко В.В.,

при секретарі Кириловій К.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сімеїзської селищної ради, 3-і
особи: ОСОБА_2, Ялтинське міське управління земельних ресурсів, про скасування
рішення органу місцевого самоврядування
та покладання зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в
якому просить визнати частково недійсним та скасувати п.6 рішення №16 від 30
липня 2007 року 22-ї сесії 5-го скликання Сімеїзської селищної Ради у частині
зобов'язання ОСОБА_1 організувати індивідуальний під'їзд наданої для відведення
земельної ділянки, орієнтованою площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд розташованої за адресою: м.Ялта, смт.Паркове. Зобов'язати
Сімеїзську селищну раду на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 про
затвердження проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,06 га
для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд
розташованої за адресою: м.Ялта, смт.Паркове.

Вимоги мотивовані тим, що рішенням Сімеїзської селищної
ради №22 від 19.12.2006 року позивачу наданий дозвіл на складання проекту
відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0600 га адресою: м.Ялта,
смт.Паркове. Рішенням Сімеїзської
селищної ради №25 також наданий дозвіл ОСОБА_2на складання проекту відводу
суміжної з позивачем земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та споруд. У процесі розробки проекту відводу
земельної ділянки позивачем були
отриманні всі необхідні та передбачені законом узгодження та висновки, а також
письмова згода ОСОБА_2на проїзд до земельної ділянки позивача через його
земельну ділянку при виконанні умови не залишення автотранспорту на земельній
ділянці ОСОБА_2, оскільки іншої можливості влаштування під'їзду не існує.
Фактично була досягнута домовленість про встановлення земельного сервітут.
Письмова згода ОСОБА_2 була зареєстрована 16 січня 2007 року в Сімеїзській
селищній раді під №20. Однак, 30 липня
2007 року Сімеїзська селищна рада прийняла рішення №16, яким внесла зміни до
рішення №22 від 19 грудня 2006 року та зобов'язала позивача організувати індивідуальний
під'їзд до своєї земельної ділянки, т.б. фактично скасувала встановлений між
позивачем та ОСОБА_2 земельний сервітут. Іншої можливості влаштування під'їзду
не має, оскільки з північного боку земельної ділянки знаходяться землі ДП
«Лівадія», керівництво якого категорично відмовляється дати згоду на під'їзд, з
західного боку - земельна ділянка сусідніх користувачів, з південного - обрив,
з східного боку земельна ділянка ОСОБА_2, можливістю проїзду через яку позивач
користується 15 років. Таким чином,
позивач вважає рішення Сімеїзської селищної
ради №16 від 30.07.2007 року неправомірним.
22 жовтня 2007 року позивач звернувся до Сімеїзської селищної ради з
заявою про затвердження проекту відводу земельної ділянки. До теперішнього часу
в порушення вимог ст.118 ЗК України
заява не розглянута, чим порушується конституційне право позивача на
безоплатне отримання у власність
земельної ділянки.

Представник відповідача позов не визнав.

Представник ЯМУЗР до суду не з'явився, про день та час
розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

3-я особа ОСОБА_2категорично заперечував проти позову.

Вислухавши сторони, представників, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є
доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на судовий
контроль органів державної влади.

Частини друга й третя ст.55 Конституції України
визначають, що права та свободи
громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суд
рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Положення
Конституції України з
цього питання відтворені в статті
2-й Кодексу адміністративного судочинства
України про завдання адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1
статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ст. 14 Конституції України кожному
громадянину України, гарантується право
на землю.

Згідно ст. 12 ЗК України, розпорядження землями
територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у
власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ,
міст.

У відповідності зі ст. 116 ЗК України громадяни і юридичні особи здобувають право власності й права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень.

Відповідно до п. 6 ст. 118 ЗК
України, - громадяни, зацікавлені в одержанні безкоштовно у власність земельної
ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування
житлового будинку й госспоруджень подають заяви у відповідну Міську Раду.

Відповідно
до п. 7 ст. 118 ЗК України, - Міська Рада у випадку згоди на передачу земельної
ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту його відводу.

Відповідно до п. 10 ст. 118 Земельного кодексу України,
відповідна селищна рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно п. 11 ст. 118 Земельного кодексу України, у разі
відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Згідно із ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні» акти органів місцевого самоврядування за мотивами їхньої
невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в
судовому порядку.

Як встановлено судом,
сторони по справі є користувачами суміжних земельних ділянок за адресою:
м.Ялта, смт.Паркове, в районі будинку №1.

18
вересня 2006 року на підставі ст. 118, 119 Земельного кодексу України ОСОБА_1
звернувся до Сімеізської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення
земельної ділянки, орієнтованою площею 0,06 га, для будівництва і
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованою в
смт. Паркове.

Рішенням 12 сесії 5 скликання
Сімеізської селищної ради № 22 від 19 грудня 2006 року ОСОБА_1 було дано дозвіл
на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0600
га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і
споруд, розташованою в смт. Паркове.

Рішенням 15 сесії 24 скликання
Сімеізської селищної ради № 25
громадянину ОСОБА_2також було надано дозвіл на складання проекту
відведення суміжної земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і споруд.

Однак рішенням 22 сесії 5-го
скликання Сімеізської селищної ради № 16 від 30 липня 2007 року було внесено
доповнення до рішення 12 сесії 5 скликання Сімеізської селищної ради № 22 від
19 грудня 2006 року, яким позивача зобов'язано організувати індивідуальний
під'їзд до своєї земельної ділянки.

Суд вважає, що рішення 22 сесії 5-го скликання
Сімеізської селищної ради № 16 від 30 липня 2007 року є неправомірним і
підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве
самоврядування», акти ради, прийняти в межах наданих їй повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території
органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній території.

У процесі розробки проекту відведення земельної ділянки
позивачем були отримані усі необхідні, передбачені законом узгодження та
висновки, а також було отримано письмова згода користувача суміжної земельної
ділянки ОСОБА_2на проїзд до земельної
ділянки ОСОБА_1 через його земельну ділянку при виконанні вимоги не залишати
свій автотранспорт на його земельній ділянці, оскільки іншої можливості
під'їзду до своєї земельної ділянки він не має.

Таким чином між суміжними
землекористувачами була досягнута
домовленість про встановлення земельного сервітуту, яка була викладена у
письмовій формі у вигляді заяви, яка розцінюється судом як договір земельного
сервітуту у відповідності до ст.100 ЗК України, оскільки законодавством не
встановлена конкретна форма договору, але вказано, що земельний сервітут
може бути встановлений договором, який
підлягає реєстрації.

Дана заява 16 січня 2007 року
відповідно до діючого земельного законодавства була зареєстрована у виконавчому
комітеті Сімеізської селищної ради за № 20.

Можливість влаштування під'їзду до земельної ділянки
позивача шляхом домовленості про встановлення земельного сервітуту на суміжну
земельну ділянку ОСОБА_2 було необхідною
умовою для надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки, яка
була виконана ОСОБА_1, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 16 січня 2007
року, зареєстрованою в Сімеїзській селищній раді.

Саме з влаштуванням такого під'їзду погоджувалися всі
документи позивачем при розробці проекту відводу земельної ділянки та
затвердженим генеральним планом м.Ялта.

Відповідно до п.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні
дії.

Судом була надана
сторонам можливість надати
суду докази відповідно до
ст.ст.10,11,71 КАС України.

ОСОБА_1 суду доведено, що можливості влаштування іншого
під'їзду не існує та надані відповідні докази. В той час як представником
відповідача не представлено суду переконливих мотивованих підстав для
необхідності внесення змін в рішення 12
сесії 5 скликання Сімеізської селищної ради № 22 від 19 грудня 2006 року про
зобов'язання ОСОБА_1 організувати індивідуальний під'їзд до своєї земельної
ділянки, в той час як це питання було
вирішення шляхом досягнення домовленості між суміжниками.

Також сторонами не заперечувалося в судовому засіданні,
що протягом 15 років ОСОБА_1 проїжджав до своєї земельної ділянки через
ділянку, якою користувався ОСОБА_2

Таким чином,
вимоги позивача ОСОБА_1 про
визнання неправомірним та скасування
рішення 22 сесії 5-го скликання Сімеїзської селищної ради № 16 від 30
липня 2007 року є обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню на
підставі ст.152 ЗК України.

Крім того, судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до голови Сімеїзської селищної ради з заявою про затвердження
проекту відведення земельної ділянки. Однак до теперішнього часу в порушення
вимог ст.118 ЗК України заява не
розглянута.

Право кожного громадянина України на отримання у
власність або у користування земельної ділянки, норми яких закріплені в
земельному законодавстві, гарантується Конституцією України і Земельним
Кодексом України.

Таким чином, суд вважає бездіяльність Сімеїзської
селищної Ради, яка виразилися в нерозгляді по суті на засідання сесії заяви
позивача про затвердження проекту відводу земельної ділянки з 22 жовтня 2007
року такою, що порушує його права та інтереси, що охороняються законом, на
отримання у власність земельної ділянки.

У силу ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства
України, - у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти
постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання
нечинним рішення чи окремих його положень та зобов'язання відповідача вчинити
певні дії.

Дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.14, 19, 55
Конституції України, ст.ст.12, 116, 118, 152 ЗК України, ст.59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 10, 11, 17, 71, 159-163, 162,
167 Кодексу адміністративного судочинства України,

П о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати частково недійсним та скасувати п.6 рішення №16
від 30 липня 2007 року 22-ї сесії 5-го скликання Сімеїзської селищної Ради у
частині зобов'язання громадянина ОСОБА_1 організувати індивідуальний під'їзд
наданої для відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,06 га для
будівництва та обслуговування житлового
будинку та господарських споруд розташованої за адресою: м.Ялта, смт.Паркове.

Зобов'язати
Сімеїзську селищну раду на найближчій сесії розглянути заяву громадянина ОСОБА_1
про затвердження проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,06
га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд
розташованої за адресою: м.Ялта, смт.Паркове.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги.

Суддя: