Справа № 2а-1926/2008
Суддя: Данилова М.В.
Дата ухвалення: 2008-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-1926/08

“05”травня 2008
року м. Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Данилової М.В.,

Суддів - Бартош Н.С., Зінченка А.В.,

при секретарі - Ланцевич Я.П. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління Міністерства
внутрішніх справ України на транспорті (третя особа - Міністерство внутрішніх
справ України) про визнання недійсним рішення,

встановив :

Позивач
звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати неправомірними дії комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій Управління МВС України
на транспорті, визнати недійсним рішення цієї комісії щодо неможливості визнати
позивача учасником бойових дій, зобов'язати означену комісію визнати позивача
учасником бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразку.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що звернувся до
відповідача з відповідним рапортом про визнання його учасником бойових дій ,
оскільки навчаючись в Дніпропетровській середньо-спеціальній школі міліції МВС
СРСР з 1989 по 1991 р.р. позивач залучався за рішенням Уряду СРСР до виконання
спеціальних задач з нормалізації обстановки, відновлення законності та
правопорядку в умовах надзвичайного
стану та при збройних конфліктах на
території Республік Закавказзя в містах Степанокерт, Аскеран Нагірно- Карабаської
автономної області СРСР з 09.04.1990р. по 12.06.1990р. згідно відповідного
наказу.

Позивачу було відмовлено в задоволенні його прохання з посиланням на п. 2
ст. 6 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постанові Кабінету
Міністрів України від 08.02.1994р. № 63.

Таку відмову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, в зв'язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не прибув, подавши до суду заяву про слухання
справи за його відсутності. Представник відповідача до суду також не прибув,
подавши заяву про слухання справи за його відсутності, свою позицію по справі
або заперечення по суті висунутих позовних вимог також суду не представив.
Третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, повідомлена належним чином
про час та місце розгляду справи, свого представника до суду не направила,
позицію по справі не надала.

Враховуючи, що відповідач та третя особа - суб'єкти владних повноважень, не
представили суду свою позицію по справі та не надали доказів в її
обгрунтування, суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи на підставі
наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим.

При цьому суд виходить з
наступного.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що згідно листа відповідача від 03.12.2007р. № 8/6163 позивачу
було відмовлено в його проханні про надання йому статусу учасника бойових дій.
При цьому відповідач посилався на вимоги
п. 2 ст. 6 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
Постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1994р. № 63 «Про організаційні
заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Згідно досліджених по справі
доказів, а саме: довідки по матеріалах особової справи МВС України від
14.03.2008р. № 18/8-22, виписки з наказу Дніпропетровської спеціальної
середньої школи міліції МВС СРСР від 02.04.1990р. № 42, виписки з наказу
Дніпропетровської спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР від 15.06.1990р.
№ 76 позивача під час навчання в означеному навчальному закладі в період з 09
квітня 1990 р. по 12 червня 1990 р. було направлено для виконання службових
обов'язків з охорони громадського порядку при надзвичайних обставинах ,
пов'язаних з масовими антигромадськими проявами в містах Степанокерт та
Аскерані НКАО Азербайджанської РСР. Згідно Постанови ради Міністрів СРСР від 25.09.1989
р. № 795-173 вказаний період служби з 09.04.1990р. по 12.06.1990р. (65 діб)
підлягає заліку у вислугу років півтора місяці за один місяць служби для
призначення пенсії. За зразкове виконання службового обов'язку з охорони
громадського порядку в містах Степанокерт та Аскерані НКАО Азербайджанської РСР
позивач був нагороджений почесною грамотою (згідно наказу Коменданта особливого
району від 01.05.1990р. № 130), нагрудним знаком «Відмінник міліції» (згідно
наказу Коменданта особливого району від 11.06.1990р. № 45).

Відповідно до переліку держав і
періодів бойових дій на їх території, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1994р. № 63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до нього включено й інші країни після грудня 1979 року.

Загальновідомим та таким, що не
підлягає доказуванню є факт, що в період, який передував відокремленню колишніх
республік СРСР та створення на їх території незалежних держав, а саме - з 1988
по 1991 р.р. в СРСР, зокрема в кавказьких республіках, виникали непоодинокі
етичні конфлікти, що супроводжувалися збройними сутичками. Збройні сили СРСР і
органи внутрішніх справ в цих регіонах виконували бойові завдання, метою яких був
захист мирного населення та приборкання конфліктуючих сторін.

Таким чином хоча Нагірно- Карабаська автономна область
Азербайджанської РСР не включена до
переліку держав і періодів бойових дій на їх території, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1994р. № 63, при розгляді даної справи встановлено, що позивач
дійсно виконував завдання в умовах збройного конфлікту з застосуванням
вогнепальної зброї і піддав реальному ризику своє життя та здоров'я.

При цьому суд відзначає, що в
наведеній вище Постанові Кабінету Міністрів України міститься примітка, що
бойові дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року, інформацію про них
надає Генеральний штаб Збройних сил колишнього СРСР відносно військових
фахівців. Щодо військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ, які брали участь в бойових діях, порядок
отримання інформаційних документів законодавством не передбачено.

Разом з тим відповідно до п. 2
ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього СРСР, які за рішенням Уряду СРСР проходили службу,
працювали чи перебували у відрядженням в
державах, де в цей час велися бойові дії, і брали участь в бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності військ.

Судом встановлено, що позивач
перебував у НКАО Азербайджанської РСР, де в цей час велися бойові дії та брав
участь у військових операціях.

Враховуючи наведене суд
приходить до висновку, що рішення комісії з питань розгляду матеріалів про
визнання учасників бойових дій Управління МВС України на транспорті, якими
позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, є неправомірним,
крім того достатніми та законними є підстави для визнання позивача
учасником бойових дій.

Разом з тим суд вважає, що
задовольнивши позовну вимогу про зобов'язання надати позивачу статус учасника
бойових дій, суд вийде за межі повноважень адміністративного суду, які
визначені ч.2 ст. 162 КАС України та прийнявши таке рішення суд фактично
підмінить відповідний орган - комісію з питань розгляду матеріалів про визнання
учасників бойових дій Управління МВС України на транспорті не прийнявши до
уваги, що процес прийняття такого рішення передбачає певний порядок,
встановлений законодавством. Таким чином прийняття судом рішення про надання
статусу учасника бойових дій призведе до порушення дотримання
встановленого порядку.

Крім того суд вважає, що визнати
самі лише дії комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників
бойових дій Управління МВС України на транспорті неправомірними не можна,
оскільки дії з розгляду звернення (рапорту) позивача даною комісією передбачені
встановленим порядком, до її компетенції віднесено вирішення питання надання
статусу учасника бойових дій. Сама процедура
розгляду клопотання (рапорту) позивача ним не оскаржувалася, натомість
оскаржувалося рішення, прийняте за результатами розгляду.

На підставі
викладеного, п. 2 ст. 6 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994р. № 63 та керуючись ст. ,ст. 160,161,162,163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ
:

Адміністративний позов ОСОБА_1до Управління
Міністерства внутрішніх справ України на транспорті (третя особа - Міністерство
внутрішніх справ України) про визнання недійсним рішення
-задовольнити частково.

Визнати
недійсним рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників
бойових дій Управління МВС України на транспорті щодо неможливості визнати
позивача учасником бойових дій;

Зобов'язати
комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій
Управління МВС України на транспорті вчинити дії щодо визнання позивача -
ОСОБА_1учасником бойових дій.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186
КАС України .

Повний
текст постанови складено та підписано 06 травня 2008 року.

Головуючий
суддя /підпис/ М.В. Данилова

Судді
: /підпис/ Н.С. Бартош

/підпис/ А.В. Зінченко

Оригінал
зберігається в справі суду.

Постанова
не набрала чинності.