Справа № 10/281
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2008-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

09.06.2008 р.
№ 10/281

За
позовом

ОСОБА_1

до

1.
Київського міського військового комісаріату

2.
Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про

перерахунок
пенсії

Суддя
П.О. Ковзель

Секретар
Сулім А.В.

Обставини справи:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати його
право на перерахунок та виплату щомісячного підвищення пенсії, як інваліду
війни 3 групи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, та перерахунок
щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 3 групи, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком за минулий час; зобов'язати Київський міський
військовий комісаріат провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення
пенсії, як інваліду війни 3 групи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за
віком, з 06.09.2004 перерахунок щомісячного підвищення пенсії, як інваліду 3
групи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком і виплатити недораховану
суму пенсії за минулий час; зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві в подальшому виплачувати підвищення до пенсії, як інваліду
війни 3 групи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язати
Київський міський військовий комісаріат надати довідку про зроблений
перерахунок підвищення Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві
для здійснення функції виплати щомісячного підвищення пенсії та донарахованої
суми по рішенню суду.

03.04.2008
позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить
зобов'язати Київський міський військовий комісаріат провести з 06.09.2004 року
по 01.01.2007 року перерахунок підвищення до нарахованої позивачу пенсії як
інваліду Великої Вітчизняної війни 3-ї групи згідно зі ст. 15 п. «а»Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992
року №2262-ХП із розрахунку 200% мінімальної пенсії за віком виходячи з
встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком з наступними
змінами: з 06.09.2004 по 31.12.2004 року у розмірі 200% від мінімальної пенсії
по Україні за вказаний період із суми -50 грн. 00 коп.; з 01.01.2005 по 31.12.2005
року у розмірі 200% від мінімальної пенсії по Україні за вказаний період із
суми -332 грн. 00 коп.; з 01.01.2006 по 31.03.2006 року у розмірі 200% від
мінімальної пенсії по Україні за вказаний період із суми -350 грн. 00 коп.; з
01.04.2006 по 31.08.2006 року у розмірі 200% від мінімальної пенсії по Україні
за вказаний період із суми -359 грн. 00 коп.; з 01.10.2006 по 31.03.2007 року у
розмірі 200% від мінімальної пенсії по Україні за вказаний період із суми -366
грн. 00 коп.; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.
Києві провести з 01.01.2007 року перерахунок підвищення до нарахованої пенсії
як інваліду Великої Вітчизняної війни 3-ї групи згідно зі ст. 15 п. «а»Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»від 09.04.1992
року №2262-ХП із розрахунку 200% мінімальної пенсії за віком виходячи з
встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі нарахувань
Київського міського військового комісаріату вчинити належні дії по виплаті
своєчасно не отриманих пенсійних сум (підвищень до пенсії за інвалідність за
період з 06.09.2004 року як інваліду війни 3-ї групи).

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник
відповідача-2 надав заперечення на позов, у яких проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Відповідач-1
заперечення на позов не надав, в судове засідання не з'явився, явку своїх
представників в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю відповідача чи його
представників та ненаданням витребуваних доказів розгляд справи відкладався,
ухвала про призначення розгляду справи та повістки направлялися відповідачу за
наявною у матеріалах справи адресою.

Відповідно
до ст. 128 КАС України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 09.06.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 13.06.2008, про що повідомлено сторонам після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, наказом Першого заступника начальника Генерального штабу ЗС
України від 11.10.1999 №019-ПМ звільнений у запас за станом здоров'я,
прослуживши 21 рік 01 місяць.

З
06.09.2004 позивачу встановлено 3 групу інвалідності.

Позивач
знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.
Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

На
своє звернення до відповідача-2 щодо перерахунку пенсії з урахуванням надбавки
як інваліду 3 групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, позивач
отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від
31.08.2007 №17818/12, яким позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії,
в зв'язку з тим, що він вже отримує пенсію з урахуванням такої надбавки.

Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Частиною
4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(в
редакції, що діяла до 01.01.2006) визначено, що інвалідам війни III групи
пенсії підвищуються у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною
4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту»(в редакції, що діє з 01.01.2006) передбачено, що інвалідам війни ІІІ
групи пенсії підвищуються у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Пунктом
«е»ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»
встановлено, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться
розрахунок, зокрема, підвищень, передбачених Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" під час призначення та
перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" та зазначених у пункті 1 і підпункті "а" цього пункту.

Як
видно з матеріалів справи, відповідачами підвищення пенсії позивачу як інваліду
війни 3 групи до 01.01.2006 обчислювалось, виходячи з суми 19,91 грн.,
встановленої вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 №1,
а з 01.01.2006 -з суми прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленої відповідними Законами України «Про державний бюджет
України на 2006 рік»та «Про державний бюджет України на 2007 рік».

В
контексті викладених норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»та враховуючи зміст Постанови Кабінету Міністрів України
від 03.01.2002 №1, суд вважає такі дії відповідачів правомірними.

Аналогічна
позиція викладена в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
15.04.2005 №4 «Про окремі питання застосування судами України законодавства про
пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової
служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб».

Згідно
з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин,
що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно
ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач
достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються
його позовні вимоги, та на спростування обставин, викладених відповідачем, суду
не надав.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя

П.О. Ковзель