Справа № 22-а-12513/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
першій інстанції: Іваненко Ю.Г.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х ВА Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 червня 2008
року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів: Бараненка І.І.,
Маслія В.І.,

при
секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва
від 16.10.2007 року про забезпечення позову
по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання
протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1
звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання
протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії від
22.08.2007 р. про відмову від проведення реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, а саме: ½
частку у праві спільної часткової власності на приміщення № XVIII-1
(38,7кв.м.), XVIII-2 (15,4 кв.м.), XVIII-3 (2,0кв.м.), XVIII-4 (19,3 кв.м.),
XVIII-5 (40,9 кв.м.), XVIII- 6 (18,3 кв.м.), XVIII-7 (4,8 кв.м.), XVIII-8
(3,5кв.м.), XVIII-9 (4,8 кв.м.), XVIII-10 (16,5 кв.м.), XVIII-11 (30,5 кв.м.), XVIII-12 (1,9 кв.м.), XVIII-13 (9,1кв.м.),
XVIII-14 (14,3 кв.м.), І-11 (6,6 кв.м.) на першому поверсі, приміщення ХХ-1
(16,3 кв.м.), ХХ-2 (33,0 кв.м.), ХХ-3 (71,6 кв.м.), ХХ-4 (29,7 кв.м.), ХХ-5
(21,5 кв.м.), ХХ -6 (15,8 кв.м.), ХХ-7 (13,8 кв.м.), ХХ-8 (3,1 кв.м.), ХХ-9
(16,5 кв.м.), ХХ-10 (11,2 кв.м.) на другому поверсі, та ганок а10 (2,4 кв.м.) у
будинку № 13 літер «А-13» за адресою:
АДРЕСА_1, за позивачем, а також зобов'язання відповідача провести
реєстрацію права власності на перераховані вище об'єкти нерухомого із
винесенням відповідного рішення та із внесенням належного запису в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року
задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом
заборони Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації за будь-якими
особами право власності на вище перераховане нерухоме майно та видавати на
нього будь-яким особам довідки.

Не погоджуючись з даною ухвалою,
ОСОБА_2 (як особа, права якої були порушенні незаконним рішення суду першої
інстанції) подав апеляційну скаргу на дану ухвалу ї просить апеляційну
інстанцію скасувати цю ухвалу та постановити
нову, якою в задоволенні клопотання представника позивача відмовити. В
своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм
процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для
справи, що призвело до неправильного вирішення даного питання.

Апелянт також
зазначає, що суд безпідставно відхилив клопотання відповідача, про залучення
його, ОСОБА_2 до участі у справі, оскільки він являється власником спірного
нерухомого майна. При цьому суд порушив
вимоги ч.2 ст. 53 КАС України, розглянувши клопотання без його участі.

Апелянт також зауважив, що судом при вирішенні
спору порушені засади захисту права власності, які передбачені ст. 386
Цивільного кодексу України.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, зареєстровані речові права
та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо
нерухомого майна.

Виходячи з
положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд першої
інстанції прийшов до висновку про правомірність заявленого клопотання, його
законність та обґрунтованість, з чим не може погодитися апеляційна інстанція.
При цьому судова колегія виходить із слідуючого:

Постановляючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції
виходив з доводів позивача, що останній звертався з заявою до відповідача про
реєстрацію за ним спірного майна на праві приватної власності на підставі
виконавчого листа, виданого відповідно до рішення постійно діючого третейського
суду при асоціації «Український правозахисний альянс» від 15.02.2007 року.
Голосіївський районний суду м. Києва прийшов до висновку про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача,
оскільки в разі не забезпечення позову, особа, яка зареєструвала за собою право
власності на оскаржувані об'єкти, зможе незаконно розпорядитися ними на свій
розсуд.

Проте, колегія
суддів вважає даний висновок суду таким, що не ґрунтується на дійсних
обставинах справи, рішення прийнято з грубим порушенням Конституції та законів
України, без належної перевірки та
з'ясування обставин справи.

Виходячи із змісту ст.117 КАС
України, суд за клопотанням позивача або
з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній
справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та
витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З наведеного
можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є,
перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі. Суд першої
інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, повинен був зазначити з метою захисту
яких прав, свобод чи інтересів позивача застосовуються заходи забезпечення
позову.

З
Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, нежитлові приміщення,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної
власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2007 року, укладеного
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2та рішення Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «Альянс працівників України» від 17.05.2007 року.

В
розумінні ст. 334 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 є власником. Його право
власності у спосіб, передбачений
цивільним законодавством України, оспорено не було.

В
порушення чинного законодавства, суд першої інстанції, знаючи про існування
власника майна, свідомо не допустивши його участі в справі, забезпечив позов
шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності
на спірне майно, порушуючи при цьому вже існуюче, ніким не ос порене право
власності апелянта.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені
обставини справи, судове рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неправомірно до участі в справі не залучено ОСОБА_2
законним правам та інтересам якого було завдано шкоду, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, а тому є всі підстави для скасування
оскаржуваного рішення.

За таких
підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м.
Києва від 16.10.2007 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1
до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити
дії, - підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції -
скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 117, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року про забезпечення позову -
задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року
- скасувати, постановити нову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
суддя:

Судді: