Справа № К-33326/06
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Сіроша М.В., Фадєєвої Н.М., Бим М.Є., М.П., Леонтович
К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської
області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 26
червня 2006 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 19 вересня 2006 року у справі №А8/137 за позовом управління Пенсійного
фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 року УПФУ в Баглійському
районі м. Дніпродзержинська звернулось до суду
з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дніпродзержинську про стягнення сум виплачених пенсій пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. в розмірі 14 804 грн. 47 коп., що відобразити в актах
щомісячної звірки.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області
від 26 червня 2006 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 19 вересня 2006 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дніпродзержинську просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись
на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права,
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, акти звірки
були складені позивачем на підставі даних
особових справ інвалідів, ці дані внесені до актів звірки і підтверджуються на­явними у справі актами про нещасний випадок:
ОСОБА_6 (а.с.9) - Росія, ОСОБА_1
(а.с.11) - Росія, ОСОБА_2 (а.с.13) - Росія, ОСОБА_3 (а.с.15) - Росія, ОСОБА_4 (а.с.16) - Росія, ОСОБА_7 (а.с.17) - Росія, ОСОБА_5
(ах. 19) - Казахстан, витягами з пенсій­них справ (а.с.21-42).

Ці акти були направлені відповідачу
з пропозицією включити їх до акту звірки сум витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності потерпілим,
каліцтво яких отримано на території колишнього
СРСР. Але 03.02.2006р. відповідач направив позиваче­ві лист-відповідь, з
якого вбачається, що підстави для проведення відшкодування між фо­ндами відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Підпунктом «г»
п.1 ст.21 вказаного Закону передбачено, що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на
його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх
сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи,
що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок
його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від
нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Підпунктом “а” статті 27 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва
або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення)
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та
регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України
"Про охорону праці", які ліквідуються.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві визначає
механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та
пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
є належним відповідачем у справі, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків
суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи порушено норми матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, а також допущені порушення норм процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області відхилити,
а постанову господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2006
року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19
вересня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Судді: