Справа № 22-а-5632/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-5632/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської
райдержадміністрації Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

11 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-3857/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Тельманівської райдержадміністрації
Донецької області

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2008 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з
останнього недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2006,2007
роки, у загальному розмірі 3160 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2008 року позов було задоволено частково,
а саме: стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Тельманівської райдержадміністрації Донецької області на користь позивача
допомогу на оздоровлення за 2007 рік. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Тельманівської райдержадміністрації Донецької
області як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (надалі ЧАЕС), віднесений до 1 категорії, його
визнано інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим він користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
за 2007 рік і виходив з того, що ст. 48
вищезазначеного Закону передбачає щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи в розмірі 4
мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати на
момент виплати становив: з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень. Судом встановлено,
що фактично відповідачем позивачу щорічна допомога на оздоровлення сплачувалась
таким чином: за 2006 рік - 90 грн. (виплата здійснена 19.09.2006р.); за 2007 рік - 90 грн. (виплата здійснена
24.10.2007р.).

Таким чином, судом було встановлено, що фактично за 2007 рік відповідачем було недоплачено
позивачу суму щорічної разової грошової допомоги у розмірі 1750 грн.

Суд відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за
2006р. у зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р.
зупинена.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду
за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи, що
підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно
до положень частини 4 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року
щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам 3 групи - виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 90 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеною
постановою № 562, усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інвалідам 3 групи постановою № 562
встановлена допомога - 90 гривень.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені розміри мінімальної
заробітної плати, зокрема на час виплати допомоги позивачу з 1 жовтня 2007 року
- 460 грн., а не Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення Тельманівської райдержадміністрації Донецької
області на користь позивача суми на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 1750 грн.

Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Тельманівської райдержадміністрації Донецької області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 11 квітня 2008 року по справі №
2-а-3857/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Тельманівської райдержадміністрації Донецької області, про «стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення», - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

03 липня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5632/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Тельманівської
райдержадміністрації Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

11 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-3857/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Тельманівської райдержадміністрації
Донецької області

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської
райдержадміністрації Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2008 року по справі № 2-а-3857/08 за
позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Тельманівської райдержадміністрації Донецької області, про «стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення», - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: