Справа № 22а-2667/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в 1-й інстанції суддя Олексюк Г.Є. рядок статзвіту №33
Рівненський міський суд, справа № 2а-448/07р.
в другій інстанції суддя - Яворський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2008 року
Справа № 22а-2667/08 м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді - Яворського І.О.

суддів: Любашевського
В.П.

Носа
С.П.

при секретарі:
Поворознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Рівненського міського
суду від 02 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1до Державної податкової
адміністрації України, Державної податкової інспекції у місті Рівне про
зобов'язання виключити особисту інформацію з Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та зобов”язання проставити відмітку в паспорті про наявність
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, -

В С Т А Н О В И Л А :

20 лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
Рівненського міського суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної
податкової інспекції, ДПА України про проставлення відмітки в паспорті на право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; зобов'язати ДПА
України виключити його ідентифікаційний номер та всю інформацію про нього.

У запереченні на адміністративний позов ДПІ у місті Рівне
вказала, що право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера
передбачено законом України ”Про Державний реєстр фізичних осіб- платників
податків та інших обов'язкових платежів” №320/94-ВР від 22.12.1994 року (із
змінами і доповненнями). Даним Законом не встановлено будь-якого механізму
реалізації права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до
паспорту фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та його оформлення.
Позивач безпідставно просить зобов'язати ДПІ у м. Рівне зробити в паспорті
відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, тому що орган ДПС лише надає заявнику відповідну довідку або відмовляє
в надланні такої довідки із зазначенням причин відмови, яка пред'являється до
органу внутрішніх справ за місцем реєстрації для внесення відмітки до паспорта.

Постановою Рівненського міського суду від 02 липня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1. до Державної податкової адміністрації України, ДПІ у місті
Рівне про зобов'язання виключити особисту інформацію з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та зобов'язання проставити відмітку в
паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера - відмовлено за безпідставністю.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови вказав, що ДПІ в
місті Рівне не перешкоджає позивачу у здійсненні його права на відмову від
ідентифікаційного номера, але вимагає дотримування встановленої процедури.

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку. Апелянт
вважає, що саме органи ДПС повинні вирішити його проблемне питання, а не
відправляти його до органів внутрішніх справ за проставленням відмітки в
паспорті.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
підставність апеляційної скарги в
частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права та,
відповідно, незаконність рішення суду
першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду констатує
факт наявності спору публічно-правового, так як він виник з публічно-правових
відносин за участю суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, згідно ч.і ст.24 КАС України адміністративні справи, предметом
оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету
Міністрів України, Міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади,
Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи... вирішуються
колегією у складі трьох суддів.

Суд першої інстанції не врахував, що з самого початку Позивач вказав
відповідачем ДПА України, яка і є Центральним органом виконавчої влади. Тобто справа розглянута і прийнято рішення неповноважним складом суду, що є підставою
для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд на
підставі ст.204 ч.1п.1 КАС України.

З врахуванням викладеного вище,судом першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм процесуального права. Рішення ухвалене неповноважним складом суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199 ч.1 п.3,
204 ч.1
п.1, 205
ч.1, 206 КАС
України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2007
року скасувати і направити справу на
новий розгляд до того ж суду для її розгляду в складі колегії з трьох суддів.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
І.О.Яворський

Суддя
В.П.Любашевський

Суддя
С.П. Нос