Справа № 22а-256/2008
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-256/08 ( 22а-1771/07) Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 69 інстанції - Проскуряков К. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
квітня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Туркіної Л.П. ( доповідач),

суддів
-
Коршуна А.О., Проценко О.А.

при секретарі - Стрєлка
Р.Л.

за
участі представників сторін:

позивача - не
прибув

відповідача 1 - не
прибув

відповідача 2 - не
прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

на
постанову господарського суду
Запорізької області від 28 квітня 2007 року

у
справі №
5/11/07-АП

за
позовом: Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, м.
Запоріжжя

до відповідача 1 - ТОВ «Співдружність-6», м. Запоріжжя

відповідача
2 - ПП ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про визнання угоди недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

У
лютому 2007 р. Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя (далі - ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя) подала до
господарського суду Запорізької області позовну заяву, у якій просила:

- визнати недійсною угоду, укладену
18.10.2005 р. між ПП ОСОБА_1. та ТОВ «Співдружність-6», відносно
купівлі-продажу арматури 32 у кількості 3, 9 т. на загальну суму 4 539, 60 грн.
у т. ч. 756, 60 грн. ПДВ (податкова накладна від 20.09.2005 р. № 1234);

- стягнути з ТОВ «Співдружність-6» у дохід
держави товар, а саме: арматуру 32 у кількості 3, 9 т. на загальну суму 4 539,
60 грн. у т. ч. 756, 60 грн. ПДВ, отриману від ПП ОСОБА_1. за угодою;

- стягнути з ПП ОСОБА_1. на користь ТОВ
«Співдружність-6» 4 539, 60 грн.

Відповідачами
за позовом зазначені ТОВ «Співдружність-6» та ОСОБА_1.

Вимоги
позивача обґрунтовано тим, що оспорювану угоду укладено з порушенням ч. 3 ст.
203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 215 ЦК України визначено,
що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

В
обґрунтування своїх висновків щодо порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України
податкова посилалась на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 14.06.2006 р. № 2-1538/06 встановлено, що громадянин ОСОБА_1.
ніякої діяльності у якості суб'єкта підприємництва не здійснював, документи не
підписував.

Зазначаючи,
що фізична особа - підприємець ОСОБА_1. угоди не укладав, матеріальні цінності
за нею не отримував та не передавав, документи, які свідчать про її наявність,
не підписував, податкова у той же час вказує, що «укладаючи оспорювальну угоду
приватний підприємець ОСОБА_1. діяв з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства».

За таких обставин спірна угода має бути
визнана недійсною на підставі ст. 207 ГК України.

Оскільки умисел на укладання угоди з метою,
що завідомо суперечила інтересам держави та суспільства, на думку ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, мав місце з боку однієї сторони, а
саме з боку ПП ОСОБА_1., тому відповідно до вимог ст. 208 ГК України, ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя вважає за необхідне стягнути з ПП.
ОСОБА_1. на користь ТОВ «Співдружність-6», грошові кошти отримані на виконання
угоди. Відповідно до цього, з ТОВ «Співдружність-6» у дохід держави підлягає
стягненню товар, отриманий від ПП ОСОБА_1. за оспорювальною угодою.

Відповідачі
заперечень на позов не надавали.

Постановою
господарського суду Запорізької області від 28.04.2007 р. позов задоволено
частково.

Визнано
недійсною угоду, укладену 20.09.2005 р. між ПП ОСОБА_1. та ТОВ «Співдружність-6» про купівлю-продаж
арматури у кількості 3, 9 т. на загальну суму 4 539, 60 грн., у т. ч. 756, 60
грн. ПДВ (податкова накладна № 1234 від 20.09.2005 р. ). В іншій частині позову
відмовлено.

Постанову
суду щодо задоволених позовних вимог обґрунтовано посиланнями на рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, згідно якого встановлено, що
ОСОБА_1. ніякої фінансово-господарської діяльності не здійснював, відкриття
рахунків в установах банків не оформлював, банківські документи не підписував.

Викладені
обставини, на думку суду «свідчать про те, що Приватний підприємець ОСОБА_1.
при укладенні спірної угоди діяв з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства».

У
задоволенні майнових вимог відмовлено, виходячи з того, що податкова не довела
факту виконання оспорюваної угоди.

Не
погодившись із постановою суду, позивач надав апеляційну скаргу, у якій, з
урахуванням уточнень вих. № 9356/10-014 від 27.02.2008 р. просить скасувати
постанову господарського суду Запорізької області від 28.04.2007 р. по справі №
5/11/07-АП в частині відмови у задоволенні стягнення з ТОВ «Співдружність-6» у
дохід держави товар, а саме: арматуру 32 у кількості 3,9 т. на загальну суму 4
539, 60 грн., у т. ч. 756, 60 грн. ПДВ, отриману від ПП ОСОБА_1. за угодою та з
ПП ОСОБА_1. на користь ТОВ «Співдружність-6»
4 539, 60 грн. Винести нову постанову, якою стягнути з ТОВ
«Співдружність-6» у дохід держави товар, а саме: арматуру 32 у кількості 3, 9
т. на загальну суму 4 539, 60 грн., у т. ч. 756, 60 грн. ПДВ, отриману від ПП ОСОБА_1. за угодою. Стягнути з ПП ОСОБА_1.
на користь ТОВ «Співдружність-6» 4 539, 60 грн.

В
обґрунтування своїх вимог посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, що потягло невірне застосування норм матеріального
права.

Апелянт
вказує, що про наявність угоди та її виконання свідчать виявлена податковою
податкова накладна від 20.09.2005 р. № 1234, підписана ОСОБА_1. та завірена
його печаткою, згідно якої ОСОБА_1. передав ТОВ «Співдружність-6» арматуру 32 у
кількості 3, 9 т. на загальну суму 4 539, 60 грн., у т. ч. 756, 60 грн. ПДВ.

Зазначена
податкова накладна, а також та обставина, що під час здійснення провадження у
справі про банкрутство ТОВ «Співдружність-6» ОСОБА_1. не заявляв будь-яких
кредиторських вимог до банкрута, на думку апелянта, свідчать про факт повного
виконання угоди сторонами, а отже про необхідність застосування наслідків,
передбачених ст. 208 ГК України.

Відповідачі
заперечень на апеляційну скаргу не подали, представники відповідачів до суду не
прибули. Про час та місце судового засідання відповідачі, виходячи з норм ст.
40 КАС України, повідомлені належним чином.

Представник
позивача у судовому засіданні 04.03.2008 р. доводи та вимоги апеляційної скарги
підтримав. У судове засідання 23.04.2008 р. представник позивача не прибув, про
час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а. с. 77).

Заслухавши
представника позивача, дослідивши апеляційну скаргу та розглянувши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню в частині вимог щодо скасування судового рішення. В решті вимог
апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, у задоволенні позову також
відмовити.

Висновки
колегії суддів обґрунтовані наступним.

Відповідно
до ч. ч. 1, 3 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
ст. 202 КАС України підставами для скасування постанова або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія
суддів вважає, що висновок суду про факт наявності між відповідачами
оспорюваної угоди є таким, що не відповідає матеріалам справи.

Як
позивач так і суд першої інстанції вважають, що фізична особа - підприємець
ОСОБА_1. укладав оспорювану угоду, а отже повинен був підписувати податкову та
видаткову накладні від 20.09.2005 р., які є у справі єдиним доказом того, що
ОСОБА_1. укладав зазначену угоду.

Однак
як податкова, так і господарський суд, обґрунтовуючи протиправність угоди, посилаються
на те, що гр. ОСОБА_1. ніякої фінансово-господарської діяльності не здійснював.
Отже висновки суду щодо укладання угоди та податкової - щодо її укладання та
виконання спростовуються висновками суду та поясненнями позивача відносно того,
що ОСОБА_1. господарської діяльності не здійснював.

Оскільки
наданим позивачем рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
підтверджується, що ОСОБА_1. визнає факт відсутності з його боку
фінансово-господарської діяльності, про що він зазначав під час розгляду
цивільної справи, а також, враховуючи, що ці обставини не спростовуються ТОВ
«Співдружність-6», колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 72
КАС України зазначені обставини можна вважати доведеними, що виключає
доведеність факту укладання між ТОВ «Співдружність - 6» та фізичною особою
ОСОБА_1. господарських угод та виникнення господарських зобов'язань,
передбачених ст. ст. 207, 208 ГК України.

Посилання
податкової на ту обставину, що оспорювану угоду уклали невстановлені особи, які
використали реєстраційні відомості щодо ОСОБА_1., не можуть бути прийняті
колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до ст. 202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або
обов'язків. Дії невідомих осіб не можна визнати правочином, здійсненим ОСОБА_1.

Таким
чином позовні вимоги не підлягали задоволенню, виходячи з недоведеності
позивачем факту наявності між відповідачами двостороннього правочину (договору,
господарського зобов'язання).

Відповідно
до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

На
підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції слід скасувати, позовні вимоги залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 198,
202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя, м. Запоріжжя
задовольнити частково.

Скасувати постанову господарського суду Запорізької області від 28 квітня 2007 року.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова
набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути
оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанову
оформлено у повному обсязі 04.07.2008 р.

Головуючий суддя:
Туркіна Л.П.

Судді:
Коршун А. О.

Проценко О.А.