Справа № 2-а-3567/2008
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р. Справа № 2-а-3567/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сапальової Тетяни Валентинівни

при секретарі
Балан Марині Анатоліївні

за участю:

прокурора: Гембери С.В.

представника позивача: Пудовкіної Д.П.

відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи

за позовом:
прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

до:
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про: стягнення 1700 гривень фінансових
санкцій

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернувся прокурор Мурованокуриловецького району в інтересах Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з адміністративним
позовом до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

Позовні вимоги мотивовано наступним.

Працівниками
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області,
проведено перевірку дотримання Закону України “Про автомобільний
транспорт”водієм автомобіля “КРАЗ”д.н. НОМЕР_1, що належить власнику ОСОБА_1,
під -час перевезення вантажу на договірних умовах.

При здійсненні перевірки виявлено,
що у водія автомобіля,ОСОБА_1. відсутні документи передбачені ст.48 Закону
України “Про автомобільний транспорт”та ст.9 Закону України “Про ліцензування
певних видів господарської діяльнотсі”, які повинні знаходитись у водія та
автомобільного перевізника та пред'являти особам, уповноваженим здійснювати
контроль на автомобільному транспорті, а саме відсутня ліцензійна картка.

Про виявлене правопорушення
відповідно до п.20 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті
затвердженого Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 року, складено акт перевірки
№062016 від 09.11.2007 року. Одночасно відповідачу під розписку вручено
повідомлення про час, дату та місце розгляду справи щодо порушення ним
законодавства про автомобільний транспорт.

19 листопада 2007 року відбувся
розгляд справи про зазначене порушення, за результатами якого винесено
постанову №032449 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.,
копія якої направлена відповідачу 29.11.2007 року.

Вказана постанова відповідачем не
оскаржувалася і станом на 11.02.2008 року в передбаченому законом порядку не
скасована.

Чинне законодавство України не передбачає механізму
примусового стягнення фінансових санкцій у випадку несплати їх у добровільному
порядку.

Відповідачем у встановлений строк
сума фінансової санкції сплачена не була, а тому на думку позивача вона підлягає
стягненню в судовому порядку.

В судовому засіданні представники позивача зменшили суму
позовних вимог з 1700 грн. до 1400 грн. у зв'язку з частковою сплатою
відповідачем суми штрафу, доказом чого є квитанція №28 від 12.12.2007 року на
суму 300,00 грн., в іншій частині позовні вимоги представники позивача
підтримали та просили задовольнити позов, обґрунтовуючи позовні вимоги
обставинами, що викладені в позовній заяві та доказами наявними в матеріалах
справи.

Відповідач позов визнав в сумі 1400,00 грн. мотивуючи це
тим, що частково заборгованість зі сплати штрафної санкції ним погашена, просив
розстрочити виконання постанови суду на 12 місяців у зв'язку зі складним
фінансовим становищем, оскільки на його утриманні знаходяться дочка та дружина
інваліди. Позивач та прокурор не заперечували щодо розстрочення виконання
постанови.

Заслухавши пояснення представників позивач та
відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку,
що даний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України “Про автомобільний
транспорт”автомобільні перевізники,
водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього
руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Так,
документами для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист,
товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею
9 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності”ліцензуванню підлягає надання послуг
з перевезення пасажирів
і вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених Законом України “Про автомобільний
транспорт”.

Відповідач
здійснюючи перевезення вантажів не мав відповідних документів, а саме
-ліцензійної картки, для здійснення вантажних перевезень, таким чином ним
порушено вимоги вищевказаних нормативних актів.

Слід
зазначити, що з моменту винесення постанови про застосування фінансових
санкцій, дана постанова відповідачем не оскаржувалася у встановленому законом
порядку, що може свідчити про те, що відповідач погодився з даним рішенням.

Статтею
60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, визначається відповідальність
за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно
ч.1 вказаної норми Закону України у випадку надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів
без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48
вищевказаного Закону, до винної особи застосовується штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже,
застосована рішенням санкція в повній мірі відповідає вимогам Закону України.

Відповідно
до п.28 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, фінансова
санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання не пізніше ніж
протягом 15 днів після отримання ним копії постанови про застосування
фінансових санкцій.

Чинне
законодавство України не передбачає механізму примусового стягнення фінансових
санкцій у випадку несплати їх у добровільному порядку.

Частиною
1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 136 КАС України у випадку коли
відповідачем позов визнається в судовому засіданні суд приймає постанову про
задоволення адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано у повному
обсязі, переконавшись у наявності законних підстав визнання позову, що не
суперечить закону, правам та інтересам осіб,
суд приходить до висновку позов задовольнити повністю. з урахуванням
положень ст. 94 КАС України.

Керуючись
ст. ст. 9, 11, 17, 69-72, 94, 112, 158-163,186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

позов прокурора Мурованокуриловецького району в
інтересах Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Вінницькій області до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1400
гривень фінансових санкцій, задовольнити.

Стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на користь Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в дохід Державного
бюджету України 1400,00 грн. (одну тисячу чотириста гривень, 00 коп.) на
р/р0354, , бюджет
Мурованокуриловецького району, 21081100, ГУДКУ у Вінницькій області м.
Вінниця МФО 802015).

Розстрочити виконання рішення суду шляхом стягнення 1400
грн. в рівних частинах протягом 12 місяців з дня набрання постановою законної
сили.

Відшкодування судових витрат віднести на рахунок
держави.

Копію
постанови направити відповідачеві.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова згідно ст.ст. 160, ч.4 .167
КАС України виготовлена в повному об'ємі
29.05.2008 року.

Суддя/підпис/ Сапальова
Тетяна Валентинівна