Справа № 22а-391/2007
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 22а-391 Головуючий
у 1 інстанції Руднева
37 Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

18
квітня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі

Головуючої:
Червинської М.Є.

Суддів: Алексєєва А.В., Лісового О.О.

При секретарі
Мартіросовій А.Б.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського міського суду Донецької
області від 27 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Щербинівської селищної
ради про визнання протиправними рішень ради,

Встановив:

Постановою
Дзержинського міського суду від 27 листопада 2006 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до Щербинівської селищної ради відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити
нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і не
ґрунтуються на законі, суд не врахував докази щодо порушень її земельних прав з
боку відповідача внаслідок прийнятих рішень.

Суд першої
інстанції встановив, що рішенням Щербинівської селищної ради від 12.07.2002
року встановлена межа земельних ділянок АДРЕСА_1-3 відповідно до заяви
позивачки ОСОБА_1 щодо врегулювання земельного спору між нею та ОСОБА_2,
рішенням ради від 26.12.2003 року внесені доповнення до рішення ради від
12.07.2002 року щодо поновлення межових знаків. Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що рішення

прийняті радою в межах повноважень ради й з дотриманням
вимог діючого законодавства, права та інтереси позивачки при цьому не
зачеплені.

Ухвалою
апеляційного суду від 28 березня 2007 року до участі в справі в якості
відповідача притягнутий ОСОБА_3, якому рішенням ради у власність передана суміжна
з позивачкою земельна ділянка.

В судовому
засіданні позивачка, її представник підтримали доводи апеляційної скарги,
просили її задовольнити. Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу
залишити без задоволення. Відповідач в судове засідання не з"явився,
повідомлений про розгляд справи, просив справу розглянути у його відсутність
(а. с. 132).

Заслухавши
доповідача, доводи позивачки, її представника, третіх осіб-ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд
вважає, що постанова ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального
права, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи.

Встановлено, що
позивачки на праві власності належить жилий будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці, яка є суміжною з земельною ділянкою, на якої розташований
будинок АДРЕСА_1, де проживають ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Між власниками
зазначених будинків тривалий час існує спір щодо межи земельних ділянок.
Позивачка звернулася до відповідача з заявою щодо врегулювання виниклого
земельного спору, рішенням Щербинівської селищної ради від 12.07.2002 року
відповідно до заяви позивачки встановлені межі земельних ділянок, рішенням ради
від 26.12.2003 року внесені доповнення до вказаного рішення щодо межових знаків
(а. с. 5, 7).

Звернувшись до
суду з адміністративним позовом, позивачка наполягала на тому, що внаслідок
прийнятих відповідачем рішень порушенні її земельні права, вона позбавлена
можливості користуватися земельною ділянкою, яку використовувала тривалий час,
позбавлена можливості належним чином користуватися та ремонтувати належний її
жилий будинок.

Відповідно до
вимог ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Аналогічна норма містилась в Земельному кодексі УРСР від 18.12.1990 року.

Встановлено, й
позивачкою не спростовувалось в судовому засіданні, що у встановленому законом
порядку позивачки органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування
не передавалась земельна ділянка певного розміру, на якої розташований належний
її жилий будинок, у власність або у користування. За таких обставин доводи
апеляційної скарги позивачки щодо порушення її земельних прав з боку
відповідача безпідставні.

В судовому засіданні позивачка посилалась на те, що користується
земельною ділянкою певного розміру тривалий час, в правовстановлюючих
документах на будинок зазначений розмір земельної ділянки, проте такі доводи
правильно не прийняті судом до уваги, оскільки такі документи не є
правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності або права
користування земельною ділянкою, оскільки у встановленому законом порядку
позивачки не надавалась земельна ділянка у користування або у власність.

Рішенням
Щербинівської селищної ради від 11.09.1998 року ОСОБА_3 передана у власність
земельна ділянка площею 1440 кв.м. (а. с. 85-87), оскільки з цього часу третя
особа користується земельною ділянкою на законних підставах, відповідач мав
повноваження щодо прийняття рішення відносно межи сумісних земельних ділянок.

Оскільки рішення
відповідачем прийняте в межах повноважень селищної ради, й при прийнятті
рішення права та охоронювані законом інтереси позивачки не порушені, підстав
для задоволення адміністративного позову не було. Доводи апеляційної скарги
були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 198,200 КАС
України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Дзержинського міського суду Донецької області від 27 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом місяця з дня набрання законної сили.