Справа № 2-а-1000/2008
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19
травня 2008 р. Справа
№ 2-а-1000/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого
судді Сапальової Тетяни Валентинівни

при секретарі Балан Марині Анатоліївні

за участю:

представника
позивача: Качурішина О.В.,

відповідача:
ОСОБА_1,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:
Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці

до: ОСОБА_1

про:
стягнення грошової допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово для організації
безробітним підприємницької діяльності в сумі 7395,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

до суду
звернувся Лівобережний міжрайонний центр зайнятості -робочий орган
виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування України на випадок безробіття з позовною заявою про стягнення з
ОСОБА_1 грошової допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово для організації
безробітним підприємницької діяльності в сумі 7395,32 грн., мотивуючи позовні
вимоги наступним.

Відповідно до
п.7 ст.22 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття”та “Порядку надання допомоги по безробіттю, у
тому числі одноразової виплати для організації безробітним підприємницької
діяльності”, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики
України від 20.12.2000 року №307, в 2006
році відповідачу, який перебував на обліку як безробітний у Лівобережному
міжрайонному центрі зайнятості виплачено допомогу по безробіттю одноразово у
сумі -7395,32 грн. (платіжне доручення від 31.07.2006 року №10155). Допомога
виплачувалась для організації підприємницької діяльності, відповідно до
поданого бізнес плану.

Відповідач не
проводив підприємницьку діяльність протягом 6 календарних місяців з дня
отримання допомоги. За таких обставин виникли підстави для повернення коштів
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2006 року №511
“Про затвердження Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога
по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької
діяльності”та з 01.01.2008 року
відповідно до ч.3 ст.36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок безробіття”із змінами і доповненнями,
внесеними Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України”, на рахунок центру
зайнятості.

Протоколом
комісії з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю від 28.08.2007 року
№9 директору центру зайнятості рекомендовано прийняти рішення про повернення
коштів.

Наказом директора центру зайнятості
від 30.08.2007 року №424 зобов'язано громадянина ОСОБА_1 повернути отримані
кошти протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання копії наказу через
установу банку на рахунок центу зайнятості.

Станом на 05.11.2008 року, кошти в
сумі 7395,32 грн. на рахунок центру зайнятості не надійшли.

Враховуючи дані обставини, позивач
просить стягнути з відповідача 7395,32 грн. допомоги по безробіттю, виплаченої
одноразово для організації безробітним підприємницької діяльності.

У судовому
засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, обґрунтовуючи
свої вимоги обставинами, що викладені в позовній заяві, та доказами, наявними в
матеріалах справи.

Відповідач
позов не визнав, надав суду усні заперечення та докази в їх підтвердження,
мотивуючи невизнання позову наступним.

26 липня 2007
року відповідач зареєструвався суб'єктом підприємницької діяльності -фізична
особа (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 26.07.2006
року НОМЕР_1) та був взятий на облік платником податків в ДПІ у м. Вінниці
(довідка №3409 від 28.07.2006 року).

Відповідно до
взятих на себе зобов'язань він проводив підприємницьку діяльність, та у
відповідності до вимог чинного законодавства постійно звітував до податкового
органу про результати здійснюваної ним підприємницької діяльності.

01 січня 2007
року відповідачем отримано свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 рік.

Одночасно,
відповідач в підтвердження заперечень на позов надав суду звіт суб'єкта малого
підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 1 квартал 2007 року
від 04.04.2007 року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за звітний період склав -540 грн. (з наростаючим приростом);
звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку
за 2 квартал 2007 року від 05.07.2007 року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний період склав
-1180грн. (з наростаючим приростом); звіт суб'єкта малого підприємництва
-фізичної особи -платника єдиного податку за 3 квартал 2007 року від 04.10.2007
року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) за звітний період склав -1705 грн. (з наростаючим приростом).

Та пояснив
суду, що 13.08.2006 року він на власному автомобілі, ГАЗ -2410 д/н НОМЕР_1
потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, та значно пошкодив автомобіль, що
підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від
23.08.2006 року, висновком спеціаліста-автотоварознавця №01/45 від 14.09.2006
року. Основним видом його підприємницької діяльності є здійснення роздрібної
торгівлі періодичними виданнями, автомобіль слугував йому як засіб забезпечення
здійснення підприємницької діяльності. В зв'язку з тим, що автомобіль був
сильно пошкоджений відповідач не мав можливості продовжувати здійснення
підприємницької діяльності.

Також відповідач зазначив, що ч.3
п.3 ст.36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття”передбачає, що у випадку коли застрахована
особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних
місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації
підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження
підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею
не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому спеціально
уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної податкової політики за погодженням з правлінням
Фонду, ОСОБА_1 використав кошти за призначенням та систематично здійснював
підприємницьку діяльність.

Враховуючи викладене, відповідач
просив суд залишити позов без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на випадок
безробіття”, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин
та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пункт 7 ст. 22, Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”передбачає,
що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації
підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у
зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, ст. 23 вищевказаного
Закону України встановлює розмір одноразової допомоги по безробіттю.

Відповідачу, платіжним дорученням
від 31.07.2006 року №10155 виплачено одноразову допомогу по безробіттю для
організації підприємницької діяльності в сумі -7395,32 грн.

Частина 3 п.3 ст.36 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття”передбачає, що у випадку коли застрахована особа не здійснювала
підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання
допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності
(за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької
діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за
призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому спеціально
уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної податкової політики за погодженням з правлінням
Фонду.

Позивачем на
виконання даної норми Закону, протоколом комісії з питань одноразової виплати
допомоги по безробіттю від 28.08.2007 року №9 директору центру зайнятості
рекомендовано прийняти рішення про повернення коштів, а наказом директора
центру зайнятості від 30.08.2007 року №424 зобов'язано громадянина ОСОБА_1
повернути отримані кошти протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання копії
наказу через установу банку на рахунок центу зайнятості.

Дане
твердження позивача не відповідає дійсним обставинам справи, відповідачем
подано належні докази того що з моменту отримання коштів для організації
підприємницької діяльності, остання проводилась та отримувався прибуток.

Доказом цього
є надані суду свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від
26.07.2006 року НОМЕР_1; довідка про взяття на облік платника податку №3409 від
28.07.2006 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника
єдиного податку за 4 квартал 2006 року від 04.01.2007 року; звіт суб'єкта
малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 1 квартал
2007 року від 04.04.2007 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної
особи -платника єдиного податку за 2 квартал 2007 року від 05.07.2007 року;
звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку
за 3 квартал 2007 року від 04.10.2007 року. Загалом, за даний період часу
ОСОБА_1 отримано -6705 грн.

Викладене
вище спростовує твердження позивача, що відповідачем не здійснювалась
підприємницька діяльність, та вказує на те, що викладені в заяві факти не
відповідають дійсним обставинам справи.

Одночасно
заслуговує уваги і той факт, що відповідач на власному автомобілі, ГАЗ -2410
д/н НОМЕР_2 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, та значно пошкодив
автомобіль, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи від 23.08.2006 року, висновком спеціаліста-автотоварознавця №01/45 від
14.09.2006 року. Основним видом підприємницької діяльності відповідача є
здійснення роздрібної торгівлі періодичними виданнями, автомобіль слугував йому
як засіб забезпечення здійснення підприємницької діяльності. В зв'язку з тим,
що автомобіль був сильно пошкоджений останній не мав можливості продовжувати
здійснення підприємницької діяльності.

Частиною 1
статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не
доведено правомірності своїх дій, а отже відсутні підстави для задоволення
судом поданої позовної заяви.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ
:

Лівобережному
міжрайонному центру зайнятості м. Вінниця до ОСОБА_1 про стягнення грошової
допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово для організації безробітним
підприємницької діяльності в сумі 7395,32 гривень, у задоволенні позову
відмовити відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
20.05.2008 року.

Суддя/підпис/ Сапальова Тетяна Валентинівна