Справа № К-8829/07
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
Іменем України

9 липня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
у складі:
Головуючого, судді -
Смоковича М.І.,
Суддів -
Весельської Т.Ф.
,

Горбатюка С.А.,

Мироненка О.В.,

Чумаченко Т.А.,

при секретареві -
Сидорович О. В.,

з участю представників:
позивача Яремчу
ка О.В. (довіреність від 13.05.2008 № 81/10
-0),
відповідача - Дударен
ка Є.А. (довіреність від 22.05.2008),
Романюка М.В
. (довіреність від 18.06.2008),

провівши у відкритому су
довому засіданні касаційний
розгляд адміністративної сп
рави

за позовною заявоюДерж
авної податкової інспекції у
Галицькому районі міста Льв
ова до відкритого акціонерно
го товариства “Львівське хлі
боприймальне підприємство”
, треті особи: відділення держ
авного казначейства у Галиць
кому районі міста Львова, від
ділення державного казначей
ства у Пустомитівському райо
ні Львівської області, відді
лення державного казначейст
ва у Перемишлянському районі
Львівської області, Головне
управління державного казна
чейства у Львівській області
про стягнення бюджетної поз
ички,

провадження в якій відкрит
о за касаційною скаргою
відкритого акціонерного то
вариства “Львівське хлібопр
иймальне підприємство” на по
станову Львівського апеляці
йного господарського суду ві
д 03 квітня 2007 року, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2006 року Д
ержавна податкова інспекція
у Галицькому районі міста Ль
вова (далі - ДПІ у Галицькому р
айоні міста Львова) звернула
ся до відкритого акціонерног
о товариства “Львівське хліб
оприймальне підприємство” (д
алі - ВАТ “Львівське хлібопри
ймальне підприємство”) з поз
овом про стягнення з нього до
державного бюджету заборгов
аності за державними позичка
ми, наданими йому для закупів
лі зерна, елітарного та сорто
вого насіння за державними з
амовленнями 1995-1997 років в сумі 83
1702 гривні, а саме: за 1995 рік в сумі
154121 гривня, за 1996 - 27800 гривень, за 199
7 рік - 649781 гривня.
Позовні вимоги мотиво
вані тим, що ВАТ “Львівське хл
ібоприймальне підприємство
” звітує до ДПІ у Галицькому р
айоні міста Львова щодо стан
у його заборгованості з бюдж
етних позичок, а отже, визнає з
а собою її наявність.
ВАТ “Львівське хлібоприй
мальне підприємство” позов н
е визнало, посилаючись на те, щ
о бюджетні позички за вказан
ий період надавалися не йому
, як заготівельному підприєм
ству, а сільськогосподарськи
м товаровиробникам Перемишл
янського та Пустомитівськог
о районів, обовязок поверн
ення заборгованості по яким
позивач безпідставно намага
ється покласти на нього.
Відповідно до статті 55 КАС У
країни суд залучив до участі
в справі Головне управління
державного казначейства у Л
ьвівській області як третю о
собу.
Постановою Господар
ського суду Львівської облас
ті від 8 грудня 2006 року ДП
І у Галицькому районі міста Л
ьвова відмовлено в задоволен
ні позовних вимог.
Постановою Львівського а
пеляційного господарського
суду від 3 квітня 2007
року постанову Господарсько
го суду Львівської області в
ід 8 грудня 2006 року скасо
вано та задоволено позовні в
имоги.
У поданій касаційній
скарзі ВАТ “Львівське хлібо
приймальне підприємство”, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуаль
ного права, ставить питання п
ро скасування рішення суду а
пеляційної інстанції та зали
шення в силі рішення суду пер
шої інстанції.
Відділення держав
ного казначейства у Галицько
му районі міста Львова, відді
лення державного казначейст
ва у Пустомитівському районі
Львівської області, Головне
управління державного казна
чейства у Львівській області
надали заперечення на касац
ійну скаргу, в яких просять ух
валене в справі рішення суду
апеляційної інстанції залиш
ити без змін, посилаючись на й
ого обґрунтованість та відсу
тність порушень норм матеріа
льного та процесуального пра
ва, а касаційну скаргу - без за
доволення.
Заслухавши доповідь су
дді, пояснення представників
сторін, які зявилися для ро
згляду справи, розглянувши т
а обговоривши доводи касацій
ної скарги, перевіривши мате
ріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга п
ідлягає задоволенню, виходяч
и з наступного.
Правовідносини, що склалис
я у сфері закупівлі зерна, сор
тового насіння у сільськогос
подарських товаровиробникі
в для держконтракту і держза
мовлення за рахунок наданих
державою бюджетних позичок в
1995-1997 роках регулюються постан
овою Кабінету Міністрів Укра
їни “Про стан підготовки до з
биральних робіт і формування
державного контракту на зак
упівлю зерна у 1995 році” від 31 тр
авня 1995 року № 370, постановою Каб
інету Міністрів України від
12 березня 1996 року № 323 “Про задов
олення державних потреб у сі
льськогосподарській продук
ції на 1996 рік”, постано
вою Кабінету Міністрів Украї
ни від 04 лютого 1997 року № 124 “Про з
адоволення державних потреб
у зерні в 1997 році”.
З метою виконання зазначен
их постанов, спільним наказо
м Міністерства фінансів Укра
їни, Міністерства економіки
України, Міністерства сільсь
кого господарства і продовол
ьства України від 12 липня 1995 ро
ку № 119/109/193, зареєстрованим в Мін
істерстві юстиції України
14 вересня 1995 року за № 334/870 бул
о затверджено Порядок наданн
я і повернення державної поз
ички для фінансування держав
ного контракту 1995 року та пост
авку до державних ресурсів з
ерна, сортового і гібридного
насіння зернових культур; сп
ільним наказом Міністерства
фінансів України й Міністер
ства сільського господарств
а та продовольства України в
ід 11 квітня 1996 року № 72/113, зареєст
рованим в Міністерстві юстиц
ії України 04 червня
1996 року за № 265/1290, було затверджен
о Порядок надання і повернен
ня бюджетної позички на заку
півлю продовольчого зерна, е
літного і сортового насіння
за державним замовленням 1996 р
оку; спільним наказом Мініст
ерства сільського господарс
тва та продовольства України
, Міністерства фінансів Укра
їни та ДАК “Хліб України” від
04 березня 1997 року № 70/54/18, за
реєстрованим в Міністерстві
юстиції України 06 че
рвня 1997 року за № 212/2016, було затве
рджено Порядок надання бюдже
тної позички на закупівлю пр
одовольчого зерна і сортовог
о насіння за державним замов
ленням 1997 року (далі - Порядки).

Відповідно до вищенаведен
их Порядків безвідсоткова бю
джетна позичка надавалась фі
нансовим органом (рай(міськ) ф
інвідділом в 1995 році, відділен
нями державного казначейств
а в 1996-1997 роках) за трьохсторонні
ми угодами, укладеними цими о
рганами з заготівельним (пер
еробним) підприємством та сі
льгосптоваровиробником.
Дво- або багатостороння уго
да, зміст якої складають прав
а та обовязки сторін, що вип
ливають із владних управлінс
ьких функцій субєкта владн
их повноважень, який є однією
із сторін угоди, відповідно д
о пункту 14 статті 3 КАС України
, є адміністративним договор
ом.
Договори про надання бюдже
тної позички для авансування
закупівлі зерна за державни
м замовленням у 1995-1997 роках укла
далися згідно з Порядками та
на виконання зазначених вищ
е постанов Уряду, з метою вирі
шення суспільних (загальноде
ржавних) потреб. Спори, що вини
кають з приводу їх укладання
та виконання, відповідно до п
ункту 3 частин 1 статті 17 КАС Укр
аїни, віднесено до компетенц
ії адміністративних судів.

Судами встановлено, що відп
овідно до наказу регіонально
го відділення Фонду державно
го майна України по Львівськ
ій області від 10 серпня
1998 року Державне підприємст
во “Львівське хлібоприймаль
не підприємство”, яке протяг
ом 1995-1997 років виступало заготі
вельною організацією, було п
еретворено в відкрите акціон
ерне товариство “Львівське х
лібоприймальне підприємств
о”.
Надання бюджетної позички
рай(міськ) фінвідділами та ор
ганами державного казначейс
тва здійснювалось або шляхом
авансування оплати витрат с
ільгосптоваровиробників на
закупівлю паливно-мастильни
х матеріалів, насіння, міндоб
рив, засобів захисту рослин, з
апчастин, сільгосптехніки, в
итрат на капремонт техніки т
а погашення установам банків
заборгованості по кредитах
тощо на підставі поданих тов
аровиробниками документів (р
ахунків-фактур, товаротрансп
ортних накладних та ін.), або ш
ляхом надання позички у вигл
яді матеріально-технічних ре
сурсів, в тому числі зерно- і к
ормозбиральних комбайнів. Фі
норгани забезпечували облік
укладених контрактів та над
ання авансів в розрізі товар
овиробників та заготівельни
х організацій, а останні забе
зпечували окремий облік зерн
а, прийнятого від товаровиро
бників, і проводили остаточн
і розрахунки з ними за постав
лене зерно після відшкодуван
ня товаровиробниками суми ав
ансу за кожен рік.
Відповідно до Порядків та п
римірних договорів про надан
ня бюджетної позички по вида
чі авансів для закупівлі зер
на за державним замовленням
1995 1997 років, затверджених ним
и, відповідач зобовязувавс
я закласти до державних ресу
рсів продовольче зерно та со
ртове насіння в кількості, як
а відповідає сумі отриманої
бюджетної позички, та забезп
ечити повне її повернення, по
мірі реалізації продукції, а
ле не пізніше дати, визначено
ї кожним таким Порядком.
На товаровиробника, в свою ч
ергу, покладався обовязок
поставити до державних ресур
сів продовольче зерно та сор
тове насіння за державним за
мовленням в кількості, що від
повідає сумі отриманого аван
су.
Відповідно до Порядків над
ання бюджетних позичок, конт
роль за наданням і своєчасни
м їх поверненням покладався
на Головне управління Держав
ного казначейства України, а
за закупівлю зерна елітного
і сортового насіння за держа
вним замовленням, поставками
матеріально-технічних ресур
сів та своєчасним повернення
м бюджетної позички на Мін
сільгосппрод України.
Відповідальність перед фі
норганами за підсумками пров
едених ними документальних п
еревірок несли товаровиробн
ики (за недопоставку зерна на
суму отриманого авансу) та за
готівельні організації (за н
еповернення бюджетних позич
ок).
Одним із принципів адмініс
тративного судочинства, що в
становлені статтею 7 КАС Укра
їни, є змагальність сторін, ди
спозитивність та офіційне з
ясування всіх обставин у спр
аві. Зміст змагальності стор
ін розкрито в частині 1 статті
11 КАС України, якою передбаче
но, що розгляд і вирішення спр
ав в адміністративних судах
здійснюються на засадах змаг
альності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх дока
зів і в доведенні перед судом
їх переконливості.
Будь-які фактичні дані, на п
ідставі яких суд встановлює
наявність або відсутність об
ставин, що обґрунтовують вим
оги і заперечення осіб, які бе
руть участь у справі, та інші о
бставини, що мають значення д
ля правильного вирішення спр
ави, є доказами. Ці дані встано
влюються судом на підставі п
ояснень сторін, третіх осіб т
а їхніх представників, показ
ань свідків, письмових і речо
вих доказів, висновків експе
ртів.
Частиною 1 статті 72 КАС Украї
ни передбачено, що кожна стор
она повинна довести ті обста
вини, на яких ґрунтуються її в
имоги та заперечення.
Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої ін
станції виходив з їх безпідс
тавності, оскільки відповіда
льність за неповернення бюдж
етної позички у відповідача
виникає лише в разі незаклад
ення ним зерна та сортового н
асіння до державних ресурсів
після поставки його сільськ
огосподарським товаровироб
ником. Позивач же не надав док
азів, що відповідач, отримавш
и від сільськогосподарськог
о товаровиробника продоволь
че зерно та сортове насіння н
е виконав покладених на ньог
о обовязків. Відтак, відпов
ідальність за неповернення б
юджетних позичок покладаєть
ся на сільськогосподарських
товаровиробників, яким ці по
зички надавалися.
Судом першої інстанції так
ож встановлено, що для обліку
зерна, що переміщалося товар
овиробниками в іншу місцевіс
ть, між заготівельними підпр
иємствами складалися акти пр
ийому-передачі заборгованос
ті за бюджетною позичкою так
их товаровиробників. З огляд
у на це, судом також зроблено в
исновок, що наявністю таких а
ктів прийому-передачі заборг
ованості з бюджетної позички
підтверджується належне її
обліковування відповідачем
у розрізі сільськогосподарс
ьких товаровиробників при пе
редачі, а не його заборговані
сть перед бюджетом.
Окрім того, трьохстороннім
договором, що укладався між з
аготівельно-переробним підп
риємством, товаровиробником
і відділенням Державного ка
значейства, останньому було
надано право застосувати фін
ансові санкції за невиконанн
я умов договору.
Відповідними положеннями
Закону України “Про Державни
й бюджет”, що проймався щорок
у, органи Державного казначе
йства України уповноважувал
ися стягувати в безспірному
порядку заборгованість з бюд
жетних позичок.
Відділення ж державного ка
значейства не здійснювало ко
нтроль за своєчасним поверне
нням бюджетної позички та не
вживало будь-яких заходів дл
я стягнення простроченої заб
оргованості в безспірному по
рядку.
Скасовуючи рішення суду пе
ршої інстанції та задовольня
ючи позовні вимоги, суд апеля
ційної інстанції виходив з т
ого, що, в разі невиконання вим
ог договору про надання бюдж
етної позички, сільськогоспо
дарські товаровиробники нес
уть відповідальність перед в
ідповідачем, оскільки він ве
де особові рахунки про надан
ня та повернення бюджетної п
озички в розрізі товаровироб
ників, а також контролює заку
півлю зерна, поставки матері
ально-технічних ресурсів та
своєчасне повернення позичк
и. Окрім того, як вбачається з
фінансового звіту, він облік
овує дебіторську заборгован
ість товаровиробників і спец
іалізованих господарств за б
юджетними позичками та креди
торську заборгованість пере
д бюджетом за цими позичками
.
Однак, такий висновок є поми
лковим, оскільки, як зазначал
ося раніше, відповідно до пун
кту 14.1 Порядку надання бюджет
ної позички 1995 року контроль з
а виконанням державного конт
ракту по зерну покладався на
заготівельні організації та
інспекції по заготівлях і як
ості, а за наданням та поверне
нням бюджетної позички під д
ержконтракт 1995 року на Мінф
ін та, за його дорученням, місц
еві фінансові органи. Аналог
ічні положення містяться в п
ункті 11.1 Порядків надання бюд
жетних позичок 1996 та 1997 років, в
яких зазначено, що контроль з
а їх наданням і своєчасним по
верненням покладався на Голо
вне управління Державного ка
значейства України, а його ор
гани були наділені правом бе
зспірного стягнення заборго
ваності з них.
Рішення суду мотивовано й т
им, що відповідач не надав суд
у доказів на підтвердження д
оводів щодо непоставки йому
зерна сільськогосподарськи
ми товаровиробниками, у зв
язку зі знищенням первинних
документів.
Однак, такий висновок не ґру
нтується на фактичних обстав
инах справи, оскільки, як вбач
ається з матеріалів справи, з
окрема, акту № 12 від 22
січня 2002 року такі документи б
ули знищені не умисно, а в зв
язку зі сплином терміну їх зб
ерігання (а. с. 83-88) і даний факт н
іким з осіб, які брали участь у
розгляді справи, не спростов
ано.
Для зясування ж обсягу ви
конання умов договору та пов
ернення бюджетних позичок сі
льськогосподарськими товар
овиробниками, яким безпосере
дньо видавалася безвідсотко
ва бюджетна позичка, контрол
юючі органи, якими є податков
і органи та органи державног
о казначейства, не були позба
влені можливості здійснити ї
х перевірку. Втім, як пояснив п
редставник позивача в судово
му засіданні касаційної інст
анції, такі перевірки ними не
проводилися.
За таких обставин, колегія с
уддів приходить до висновку
про необхідність скасувати п
останову суду апеляційної ін
станції та залишити без змін
постанову суду першої інста
нції, що була ухвалена відпов
ідно до закону та скасована п
омилково.
Керуючись статтями 223, 226, 230, 231 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України, колегія су
ддів, -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу відкр
итого акціонерного товарист
ва “Львівське хлібоприймаль
не підприємство” задовольни
ти.
Постанову Львівського апе
ляційного господарського су
ду від 3 квітня 2007 року скасува
ти, а постанову Господарсько
го суду Львівської області в
ід 8 грудня 2006 року залишити без
змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, передбачених ста
ттею 237 Кодексу адміністратив
ного судочинства України.
Головуючий, суддя

Судді