Справа № 2-а-204/2008
Суддя: Овсієнко Ю.К.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-204/08
Постанова

Іменем
України

12
червня 2008 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого-судді Овсієнко Ю.К.

при секретарі Скугоревій Н.О.

з участю: представника відповідача
- Чернігівського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат
- Костюченко О.Л., представника відповідача - Головного управління праці та
соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради
Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1до Чернігівського обласного центру по нарахуванню і здійсненню
соціальних виплат, Головного управління праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у місті Чернігові ради про стягнення разової грошової
допомоги, -

встановив:

05
лютого 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому
просить визнати його право на перерахунок разової грошової допомоги, як
інваліду війни другої групи та стягнути з Чернігівського обласного центру по
нарахуванню і здійсненню соціальних виплат заборгованість по невиплаченій
разовій грошовій допомозі в сумі 7788 грн. 48 коп. Свої вимоги мотивує тим, що
він є інвалідом війни ІІ групи. Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” передбачена щорічна виплата до 5 травня разової грошової
допомоги інвалідам ІІ групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до положень законів України «Про державний бюджет України на 2005
рік», «Про державний бюджет України на 2006 рік», розмір виплати щорічної
допомоги учасникам бойових дій встановлено у значно меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а саме за 2005-2006 р. позивач отримав разову допомогу в
розмірі по 330 гривень за кожен рік. У 2007 році разову грошову допомогу було
виплачено позивачу у відповідності до ст.29 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” у розмірі 360 гривень. Позивач вважає, що виплата
належної суми даної допомоги у 2005 році
має бути здійснена у розмірі 2326 грн., у 2006 році в розмірі 2542 грн.,
у 2007 році в розмірі 3920,48 грн., і просить стягнути на його користь разові
грошові допомоги за 2005-2007 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком
з урахуванням виплачених сум.

В
судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності; просив позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Відповідно до ст.128 КАС України суд вважає за можливе вирішити
справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача - Головного управління
праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові
ради в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що в частині вимог
про стягнення грошової допомоги за 2005 і 2006 роки, відповідно до ст. 99 КАС
України, позивач пропустив строк позовної давності та вважає що Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007р., яким визнано положення статті
29 Закону України „Про державний бюджет
на 2007 рік” неконституційним, може бути реалізовано тільки тоді, коли будуть
внесені зміни до цього Закону. Просила в
задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що грошові кошти для виплати
допомоги надходять до Головного
управління праці, якє є головним розпорядником цих коштів.

Представник
відповідача - Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Чернігівської обласної державної адміністрації в судовому
засіданні позов не визнала повністю, просила в задоволенні позову відмовити.
Додатково пояснила, що нарахування і виплату цієї допомоги здійснює виплатний
центр.

Вислухавши
осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних
підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1є інвалідом війни 2 групи ( а.с.3), а
тому відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” має право на
отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Згідно
до ст. 99 КАС України для звернення осіб до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк. Позивач звернувся до
суду 05 лютого 2008 року, таким чином він пропустив зазначений строк в частині
вимог про стягнення грошової допомоги за 2005 і 2006 роки, поважних причин
пропуску цього строку не зазначив.

Суд
приходить до висновку що пропущення строку звернення до адміністративного суду
є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову в частині
стягнення допомоги за 2005 і 2006 роки, оскільки на цьому наполягає одна із
сторін.

Статтею
29 Закону України „ Про державний бюджет на 2007 рік” було встановлено, що у
2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „
Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, здійснюється інвалідам війни 2 групи у розмірі 360
гривень.

З
довідки Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат № 265/03 від 31 січня 2008 року (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 отримав щорічну разову допомогу до 5 травня у
2007 році в розмірі 360 грн.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що нормативні акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік»
зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги та встановлений інший розмір такої виплати, виходячи із
обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного
бюджету.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Окрім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на
те, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають
застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються
конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які
звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами
прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09
липня 2007 року № 6-рп/2007, зупинення дії положень законів, якими визначено
права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може
мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

09
липня 2007 року Рішенням Конституційного Суду України № 1-29/2007 (
№6-рп/2007), положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті
56,частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43,
44, 45, 46 статті 71, статей 98,103,111
Закону України „ Про державний бюджет на 2007 рік”, визнанні
неконституційними, і втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом України рішення.

Відповідно
до вимог ст.152 Конституції України закони, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій є такими, що не
відповідають Конституції України.

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України,
ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються
Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та не може будь-яким
чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання
суспільних відносин.

Отже, встановлення Законом України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» розміру виплат щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни,
виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету ари формуванні показників
Державного бюджету, обмежило обсяг орав даної категорії громадян, визначених
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Залишивши незмінним зміст права на отримання щорічної разової грошової
допомоги, Закон України «Про Державний бюджет на 2007 рік» звузив обсяг цього
права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і водночас фактично
скасував конституційну гарантію забезпечення належних умов існування інвалідів
війни.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання щорічної
разової допомоги до 5 травня у 2007 році відповідно до ч.5 ст.13 Закону України
„ Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту” у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком. Оскільки спірна грошова допомога виплачується в
травні відповідного року, то застосуванню підлягає розмір мінімальної пенсії за
віком, який встановлений на цей період, а саме з 01.04.2007 р. по 30.09.2007 р.
в розмірі 410,06 грн.

З
врахуванням отриманої позивачем у 2007 році разової грошової допомоги в розмірі
360 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь несплачену грошову
допомогу за 2007 рік в розмірі 2920 грн. 48 коп. ( 410,06 грн. х 8 - 360,00 грн. = 2920,48
грн.)

Виходячи
з того, що Головне управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації є лише головним розпорядником
коштів призначених на виплату щорічної разової допомоги до 5 травня, а нарахування та виплату зазначеної допомоги
здійснює Чернігівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, суд приходить до висновку, що кошти підлягають стягненню саме з цього
відповідача.

На
підставі викладеного, керуючись ст.22,
64, 95 Конституції України, Законом України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року, Рішенням Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, ст. ст. 11, 99, 100, 86,
158-163, 167, 185, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_1до Чернігівського обласного
центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат, Головного управління
праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті
Чернігові ради про стягнення разової грошової допомоги задовольнити частково.

Зобов'язати відповідачів визнати право ОСОБА_1на
перерахунок розміру разової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи.

Стягнути з Чернігівського обласного центру по нарахуванню
і здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1щорічну разову грошову
допомогу за 2007 рік в сумі 2920 гривень 48 коп.

В решті
позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова,
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови, протягом десяти днів
з дня проголошення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після
подання заяви про апеляційне оскарження постанови. Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новозаводського

районного суду міста Чернігова Ю.К.Овсієнко