Справа № 22-а-2137/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23
травня 2008 року
справа № 22-а-2137/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г.

при секретарях за участі представників: від позивача: від
відповідача 1: від відповідача 2: від третіх осіб:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 не з'явилися; Кучміста Н.Г. - довіреність
від 29.02.2008 року № 1544/06 Маджа Ю.А. - за довіреністю Світлична Я.Ю.,
Білоусова Інна Анатоліївна;

розглянувши у відкритому
апеляційні скарги

судовому засіданні Головного управління Пенсійного Фонду України у
Донецькій області, Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі
м. Донецька

на постанову

Калінінського районного суду м.
Донецька

Від

24 грудня 2007 року

У адміністративній справі

№ 2-а-152/07

за позовом

ОСОБА_1

До Треті особи:

Управління Пенсійного Фонду
України в Калінінському районі м. Донецька, Головного управління Пенсійного
Фонду України у Донецькій області Світлична Яна Юріївна - заступник
начальника управління - начальник відділу пенсійного забезпечення Управління
Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька; Білоусова Інна
Анатоліївна- головний спеціаліст відділу пенсійного забезпечення Управління
Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька

Про

визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання призначити пенсію, включення до стажу роботи
періоду відрядження за кордоном,
виплатити пенсію і пеню, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2007 року позивач звернувся
до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі
м. Донецька (надалі - УПФУ в Калінінському районі м. Донецька), Головного
управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області (надалі - ГУПФУ у Донецькій області), в якому просив визнати бездіяльність
посадових осіб пенсійного органу неправомірною, зобов'язавши вирішити питання
про призначення пенсії згідно зі статтею 45 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, а також включити до стажу роботи період
відрядження за кордоном, виплатити пенсію і пеню та стягнути моральну шкоду.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 24 грудня 2007 року позов ОСОБА_1до Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м. Донецька, Головного управління
Пенсійного Фонду України у Донецькій області, треті особи: Світлична Яна Юріївна -
заступник начальника управління - начальник відділу пенсійного забезпечення
Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька;
Білоусова І.А.- головний спеціаліст відділу пенсійного забезпечення Управління
Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання призначити пенсію, включення до стажу роботи період
відрядження за кордоном, виплатити пенсію і пеню, стягнення моральної шкоди
задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили постанову суду
скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права. Зазначали, що вказаний позов був
розглянутий неповноважним складом суду, тобто порушено предметну підсудність
розгляду справи, зокрема, при вирішення вимог в частині стягнення моральної
шкоди суд першої інстанції не врахував те, що згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено відшкодування
моральної шкоди органами Пенсійного фонду.

Суд першої інстанції встановив, що 18 липня 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
УПФ України в Калінінському районі м. Донецька з заявою про призначення пенсії
на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку у зв'язку з роботою по
професії за Списком № 2 і тільки 17.08.2007 року отримав відмову у призначенні
пенсії за цією підставою. В пільговий стаж ОСОБА_1 відповідач УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька не включив період з 07.09.1977 року по
04.03.1981 року, коли він перебував від підприємства у відрядженні за кордоном
за тим же характером роботи, посилаючись на ту обставину, що у довідці
підприємства не вказано, що у відрядженні ОСОБА_1 в шкідливих умовах працював
повний робочий день.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, був
повідомлений належним чином.

Представник УПФУ в Калінінському районі м. Донецька в судовому засіданні
підтримав доводи, викладені в своїй апеляційній скарзі, та просив їх задовольнити,
надав відповідні пояснення.

Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій
області підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив визнати їх у даній
справі неналежним відповідачем.

Треті особи, що беруть участь у справі, в
апеляційній інстанції висловлювали позицію, тотожну апеляційним
скаргам.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, задовольнити частково, постанову суду
скасувати з наступних підстав.

На момент звернення позивача із
заявою до Управління (18 липня 2006 року) регулювання порядку призначення
пенсій з коштів Пенсійного фонду здійснювалося відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-4. Пунктом 5 статті 45 зазначеного Закону територіальний орган Пенсійного
фонду розглядає документи про призначення пенсій та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначені
пенсії.

Відповідно до абзацу 3 частини 2
статті 63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, підпункту 3.2 пункту 3 Положення про управління Пенсійного Фонду
України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, начальник
управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання
покладених на управління завдань. Таким чином, від імені територіального органу
Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Законодавство про пенсійне
страхування, яке діє на сьогоднішній час, не передбачає винесення рішення від
імені органу, який призначає і виплачує пенсії, комісією з призначення пенсій.

Колегія суддів вважає, що комісія
з призначення пенсій може виконувати функцію тільки рекомендаційного характеру
і не має повноважень щодо винесення будь-якого остаточного рішення.

Відповідно до частини другої статті
19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну
організацію (стаття 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган
виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд
України, яке затверджує Президент України.

Прийняття рішення начальником
управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в
розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Оскільки комісія з призначення
пенсій привласнила собі компетенцію, яка їй не належить, а саме: вирішила про
відсутність права позивача на зменшення пенсійного віку, винесене нею рішення є
протиправним, і внаслідок чого є таким, що підлягає скасуванню і колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно цієї позовної вимоги.

В той же час з урахуванням
зазначеного колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції в частині
визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника управління і
головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення Управління пенсійного
Фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати законною та обґрунтованою у цій
частині не передбачається можливим.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції стосовно
наявності у позивача пільгового стажу за період з 07.09.1977 року по 04.03.1981 року у якості
радянського спеціаліста за кордоном, а саме: у Народній Республіці Болгарія на трубному заводі у м.
Септембри на роботі по ремонту,
випробуванню, налагодженню та експлуатації рентгенівських апаратів та
інших джерел іонизуючого випромінювання.

Судова колегія відзначає, що суд першої інстанції правильно визначився, що
у відповідності до Правил про умови праці радянських працівників за кордоном,
затверджених Постановою Держкомпраці СРСР за № 365 від 25.12.1974 року та
Постанови Держкомпраці СРСР За № 858
від 31.10.1959 року “Про затвердження Правил про умови праці радянських
працівників за кордоном” за такою
категорією працівників, до якої належить і позивач ОСОБА_1, зберігалося попереднє місце роботи з оплатою
праці за основним місцем роботи.

Колегія суддів на виконання вимог статті 195 КАС України і у відповідності
до статті 70 КАС України перевірила цю обставину і отримала документи, а саме:
розрахункові відомості по оплаті праці ОСОБА_1 на Харцизькому трубному заводі за період відрядження і вважає, що
відсутність запису у трудовій книжці про зайнятість позивача на шкідливих
роботах протягом усього робочого дня не може позбавити його права на пенсію на
пільгових умовах, оскільки документами підтверджується саме робота за даною
професією в шкідливих умовах.

Колегія суддів оцінює надані при розгляді справи письмові докази у
відповідності до нормативно-правових актів, які регулюють спірне питання.

Згідно пунктів 3 і 20 Постанови Кабінету Міністрів
України № 637 від 12.08.1993 р. «Про
затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення
пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у тих
випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу
приймаються: за
відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи
або містяться неправильні
чи неточні записи
про періоди роботи,
для підтвердження трудового
стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки
і відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і
угоди з відмітками про їх
виконання та інші
документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегія суддів не може погодитись зі стягненням на користь ОСОБА_1 пені за
несвоєчасно виплачену пенсію, бо Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» взагалі не містить обов'язку сплати пенсійним
органом пені безпосередньо особі, якій призначено пенсію, навіть у випадку її
несвоєчасного призначення.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про
стягнення з відповідача УПФУ у
Калінінському районі м. Донецька на користь позивача моральної шкоди у розмірі
10000 грн., який суд обґрунтував статтею 21 КАС України, яка передбачає, що
якщо така вимога заявлена разом з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то
за умови визнання протиправними дій або бездіяльності вона може бути розглянута
в одному провадженні.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції про можливість стягнення
моральної шкоди прийшов до хибного висновку, оскільки частиною 3 статті 4
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
визначений перелік правовідносин, які регулюються даним Законом і до якого не
належить питання про відшкодування моральної шкоди. До того ж стаття 5 вищезазначеного
Закону окреслює коло правовідносин, на
які поширюється дія цього Закону, і стягнення моральної шкоди не передбачається
у зазначеному колі правовідносин.

Посилання апелянта на ту обставину, що справа розглянута з порушенням
правил предметної підсудності не може бути підставою для скасування судового
рішення з огляду на те, що протокол про відмову у призначенні пенсії є актом
індивідуальної дії, а його оскарження вирішується адміністративними судами за
місцем проживання особи, яка ці дії оскаржує.

Оскільки на час вирішення справи ОСОБА_1 вже була призначена пенсія, хоча і
з інших підстав, то на відповідача можна покласти обов'язок щодо перерахування
пенсії, а не призначення, бо пенсія за
пільгових умов із зниженням пенсійного віку призначається тільки раз, а
все інше - це можливість перерахунку вже призначеної пенсії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції порушив норми матеріального права і процесуального
права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Повний текст постанови виготовлений 31.05.2008 року.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька, Головного
управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області на постанову
Калінінського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.
Донецька, Головного управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області,
треті особи: Світлична
Яна Юріївна - заступник начальника управління - начальник відділу пенсійного
забезпечення Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м.
Донецька; Білоусова Інна Анатоліївна - головний спеціаліст відділу пенсійного
забезпечення Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м. Донецька про визнання бездіяльність посадових осіб пенсійного
органу неправомірною, зобов'язавши вирішити питання про призначення пенсії
згідно зі статтею 45 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, а також включити до стажу роботи період відрядження за кордоном,
виплатити пенсію і пеню та стягнути моральну шкоду - задовольнити частково.

Скасувати постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 24 грудня
2007 року за позовом ОСОБА_1

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі
м. Донецька № 770 від 17.08.2007 року
про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах із зниженням
пенсійного віку неправомірним.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Калінінському районі м.
Донецька включити ОСОБА_1 до стажу роботи, що надає право на призначення
пенсії на пільгових умовах із зниженням
пенсійного віку період роботи з 07.09.1977 року по 04.03.1981 року у якості
радянського спеціаліста за кордоном, а саме: у Народній Республіці Болгарія на трубному заводі у м.
Септембри на роботі по ремонту,
випробуванню, налагодженню та експлуатації рентгенівських апаратів та
інших джерел іонизуючого випромінювання
та перерахувати призначену пенсію у відповідності до статті 45 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням
зазначеного факту і виплатити заборгованість у зв'язку з перерахуванням пенсії.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності посадових осіб пенсійного
органу неправомірною, стягнення пені та моральної шкоди - відмовити за
безпідставністю заявлених вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: І.В. Геращенко

Т.Г. Арабей