Справа № 22а-35/2007
Суддя: Яремко В.В.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19квітня 2007року м.Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого:
Яремка В.В

Суддів:
Височанської Н.К., Перепелюк Л.М.

Секретаря: Орлецької Я.І. з
участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача Алексюк Г.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від
3 червня 2005 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Сторожинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про
визнання звільнення з посади неправомірним, поновлення на роботі та оплату за
час вимушеного прогулу ,
-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2005 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що з 2
жовтня 2002 року
вона працювала заступником голови Сторожинецької районної державної
адміністрації (далі-райдержадміністрації).

Розпорядженням новопризначеного голови
райдержадміністрації Гуцуляка Т.Д.
від 17 березня 2005 року № 15-ос її
звільнено з посади у зв'язку із закінченням повноважень голови
райдержадміністрації.

Вважаючи розпорядження про звільнення незаконним, просила
визнати звільнення неправомірним, поновити її на відповідній посаді та стягнути
з райдержадміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 3 червня 2005 року в позові
відмовлено за безпідставністю її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Посилається на неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважає
встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо
відсутності з боку голови райдержадміністрації морального тиску при написанні
нею заяви про припинення повноважень не відповідає фактичним обставинам , вона не з своєї
волі написала таку заяву.

Справа № 22а-35
Категорія: 39/41

Головуючий у 1
інстанції

Перепелюк І. Б.

Доповідач Яремко В.В.

2

Вважає, що у відповідності до ст.ст. 40 п.1, 42 КЗпП України,
вона мала переважне право залишення на роботі з врахуванням її досвіду, ділових
якостей, інших обставин, однак суд цих обставин не з'ясував, а тому висновки
суду про законність звільнення її з посади не відповідають дійсним обставинам
справи.

Зазначає, що судом не застосовано закон, який підлягав
застосуванню, зокрема ст.ст. 36
КЗпП України, ст. 30
Закону України "Про державну службу" та застосовано ст. 10 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації", яка не поширюється на дані
правовідносини і суперечить КЗпП України та Закону України "Про державну
службу".

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що права позивачки при її звільненні порушені не були, голова райдержадміністрації
при видачі наказу про звільнення діяв у межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами України. При звільненні були дотримані
вимоги Закону України «Про місцеві державні адміністрації», який визначає
організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних
адміністрацій.

Однак, до такого висновку про правомірність звільнення
позивачки з посади суд першої інстанції прийшов внаслідок неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що
відповідно до п. п. 1,4
ст.. 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

По справі встановлено що позивачка ОСОБА_1 працювала на
посаді заступника голови райдержадміністрації.

Розпорядженням новопризначеного голови
райдержадміністрації від 17
березня 2005 року № 15-ос її
звільнено з посади у зв'язку із закінченням повноважень голови
райдержадміністрації відповідно до ст..
10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Однак, таке звільнення з посади без вирішення питання про
працевлаштування позивачки не може вважатися правомірним.

Відповідно до ч. 5
ст.. 10 цього Закону перші заступники та заступники голів
місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень
новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення,
що дає підстави головам райдержадміністрацій на звільнення вказаних посадових
осіб.

У даному Законі вирішення питання новопризначеним головою
райдержадміністрації про призначення заступників голови не ставиться у
залежність від того, чи подали особи, які виконували обов'язки за цими
посадами, заяви про припинення своїх повноважень.

Відповідно до ст..
6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» про призначення тих же
осіб на посади першого заступника та заступників голови райдержадміністрації
або звільнення їх та призначення на ці посади інших осіб голова адміністрації
має видати розпорядження.

За змістом вказаного Закону , Закону України « Про державну
службу» та норм Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)
трудовий договір із першим заступником і заступником голови
райдержадміністрації у разі непризначення їх на ці посади новопризначеним
головою райдержадміністрації може бути розірвано останнім згідно п. 1 ст. 40
КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з
підстави, зазначеної у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою, на іншу роботу.

Відповідачем не доведено, що на час звільнення позивачки
з посади в райдержадміністрації були відсутні вакантні посади і що позивачці
пропонувалася інша наявна в райдержадміністрації робота, від якої вона
відмовилася.

З наявних у справі доказів (штатних розписів на 2005 рік,
табелів обліку робочого часу, розпоряджень про прийом та звільнення з посад)
слідує, що на час звільнення позивачки з посади в райдержадміністрації були
вакантні посади заступника начальника

3

відділу освіти, спеціаліста першої категорії відділу по
управлінню економіки та інші посади, які позивачці не були запропоновані. При
цьому відповідачами не доведено, що на час звільнення позивачки вказані посади
позивачці не могли бути запропоновані.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача
не заперечувала, що позивачка могла претендувати на зайняття вакантної на той
час посади заступника начальника відділу освіти, однак прийняття її на цю
посаду могло відбутися лише за результатами конкурсного відбору.

Однак
такі доводи представника відповідача є необгрунтованими.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 423 від 17 червня 1994 року « Про деякі
питання застосування статей 4,
15 і 27 Закону
України « Про
державну службу» без конкурсного відбору або стажування можуть, крім інших
випадків, прийматися на роботу державні службовці, які припинили державну
службу у зв'язку з відставкою, а також державні службовці - спеціалісти при
переміщенні їх в межах одного державного органу на рівнозначну або нижчу посаду
з дотриманням вимог законодавства про працю.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню: розпорядження про її звільнення з посади слід визнати
неправомірним та поновити її на посаді з огляду на недотримання відповідачем
при звільненні позивачки вимог ч. 2
ст. 40 КЗпП
України.

У зв'язку з прийняттям судом апеляційної інстанції
рішення про визнання неправомірним спірного розпорядження та поновленням
позивачки на посаді, підлягають задоволенню і її вимоги про стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 9224 гривень 04 коп. (з
розрахунку: 13013 грн. 28 коп. - заробіток за період з 17 березня 2005 року по
18 березня 2006 року за мінусом 3789 грн. 24 коп. - коштів, виплачених
позивачці у центрі зайнятості за період з 1 квітня 2005 року по 3 жовтня 2005
року).

На підставі ст.ст. 6, 10 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації», п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України та керуючись п. 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України, ст.ст. 160, 199 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької
області від 3 червня 2005 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити .

Розпорядження голови Сторожинецької районної державної
адміністрації Гуцуляка Т.Д.
від 17 березня 2005 року № 15-ос про
звільнення з посади заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_1 визнати
неправомірним.

Поновити
ОСОБА_1 на вказаній посаді.

Стягнути з Сторожинецької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1 9224
гривень 04 коп. - заробітної плати
за час вимушеного прогулу за період з 17
березня 2005 року по 18 березня 2006 року, утримавши
з цієї суми податки та інші платежі на користь держави.

Стягнути з Сторожинецької районної державної
адміністрації на користь держави 92
гривні 24 коп. судового
збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного
місяця до Вищого адміністративного суду України.