Справа № 22-а-3455/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Білак С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19
червня 2008 року № 22-а-3455/08

зал
судового засідання № 3 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Нікуліна О.А.

при секретарі

Агейченковій К.О.

за участю представників

від позивача: від відповідача:

ОСОБА_1. - особисто; не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

від

08 лютого 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-1173/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Голови Ворошиловського районного
суду м. Донецька - ОСОБА_2; судді Ворошиловського районного суду м.
Донецька - ОСОБА_3

Про

визнання бездіяльності
протиправною, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у вересні 2007 року звернувся з позовом до суду першої інстанції, в
якому просив визнати бездіяльність протиправною та відшкодувати моральну
шкоду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2008
року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить вказану постанову скасувати та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що судом
необ'єктивно оцінені докази, а висновки суду необґрунтовані, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема судом першої інстанції не враховано ст. 23 Закону
України «Про судоустрій України».

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції
послався на те, що вказаний спір належить до сфери управлінської діяльності
суду, а тому суддя Ворошиловського райсуду м. Донецька ОСОБА_3. не може
відповідати за дії суду, зокрема, відповідач у справі - ОСОБА_2. на час спірних
відносин не був головою Ворошиловського райсуду м. Донецька, а тому
відповідальності нести не може.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, наполягав на їх задоволенні.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання
не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній
скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в судах
першої і апеляційної інстанції було встановлено, що в провадженні
Ворошиловського районного суду м. Донецька знаходилась справа
адміністративної юрисдикції
(справа знаходилась в провадженні судді ОСОБА_3.) за позовом ОСОБА_1. до
Донецької міської санітарно - епідеміологічної станції, ОСОБА_4., ТОВ “Арена”
про визнання незаконним та скасування рішення, відшкодування моральної шкоди.
Постановою від 10.07.2007 року позивачеві у задоволенні позовних вимог було
відмовлено. 08.08.2007 року ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, а до апеляційної
інстанції справа зі скаргою була спрямована 20.08.2007 року. Несвоєчасне
направлення справи до апеляційної інстанції позивач вважає протиправним і з цього приводу звернувся до суду за
вирішенням спору.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданнями
адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до норм
ч. 2 ст.
124 Конституції України юрисдикція
судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Аналіз
зазначеної норми у взаємозв'язку з нормами частин 1, 2 ст. 55
Конституції України дає підстави дійти
висновку, що судам підвідомчі будь-які звернення особи щодо захисту своїх прав
і свобод, тому суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її
права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються
перешкоди для їх реалізації, або має
місце інше ущемлення прав і свобод.

Відповідно до ст. б Конституції України державна влада в
Україні здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову. Правові засади організації судової влади
та здійснення правосуддя в Україні визначаються Законом України ”Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року №
3018-ІИ (з наступними змінами та доповненнями). Частиною 2 статті 1
наведеного Закону передбачено, що судова владі реалізується шляхом здійснення правосуддя у формі цивільного,
господарського, адміністративного, кримінального, а також
конституційного судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України „Про
судоустрій України" місцеві адміністративні суді розглядають адміністративні справи, пов'язані з правовідносинами у
сфері державного управління (справи адміністративної юрисдикції).
Повноваження судді місцевого суду визначені ст. 23 зазначеного Закону, а
повноваження голови місцевого суду - статтею 24 цього Закону.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ у
спорах відповідно до процесуального законодавства України. Провадження в
цивільних справах визначається Цивільним
процесуальним кодексом України, провадження в господарських справах
визначається Господарським процесуальним кодексом, а в адміністративних
- Кодексом адміністративного судочинства України.

Зі змісту норми статті 55
Конституції України, вбачається, що в порядку адміністративного судочинства
можуть бути оскаржені лише акти, дії, бездіяльність судів, якщо ці акти і дії належать до сфери управлінської
діяльності, а не процесуальні дії судді або голови суду в процесі судового
провадження. Позивач у позові не оскаржив будь-які дії судді та голови
районного суду, які відносяться до їх
управлінської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 188
Кодексу адміністративного судочинства України суд
першої інстанції після
одержання всіх апеляційних
скарг у
справі від осіб,
які подали заяви
про апеляційне оскарження, або
через три дні після закінчення строку на подання апеляційної скарги
надсилає їх разом
зі справою до
адміністративного суду апеляційної інстанції.

Таким чином, у даному випадку
відсутні підстави для розгляду питання в
порядку адміністративного судочинства, з огляду на те, що вимоги щодо
оскарження дій судді, а також голови суду щодо направлення справи до
апеляційного суду, пов'язані із
здійсненням правосуддя та оскаржуються у
порядку, встановленому відповідним процесуальним законодавством.

Та обставина, що КАС України не передбачено право
учасників процесу оскаржити в апеляційному чи касаційному порядку дії судді та
голови суду щодо направлення справи до
апеляційної інстанції не позбавляє цих осіб права оскаржувати прийняте за результатом
розгляду справи рішення із посиланням на несвоєчасність направлення справи.

Статтею 126
Конституції України передбачено, що незалежність суддів гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддів у
будь-який спосіб забороняється.

Судова колегія вважає, що судове
рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального
права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній
скарзі, судом першої інстанції ретельно перевірено
доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду від 08 лютого 2008 року є
законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в
судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого у
справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 184, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2008 року у справі № 2-а-1173/08 залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Ворошиловського районного суду м.
Донецька ОСОБА_2, судді Ворошиловського
районного суду м. Донецька ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною,
відшкодування моральної шкоди - залишити
без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:
Г.М. Міронова

Судді:
К.П. Горбенко

О.А.
Нікулін