Справа № К-36388/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до прокурора Львівської області та прокурора
Сихівського району м. Львова про визнання дій
в с т а н о в и л а :
У березні 2005 року ОСОБА_1 подав до суду вказаний позов.
В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що він
звертався до прокуратури Сихівського району м. Львова та прокуратури Львівської
області із заявами щодо порушень посадовими та службовими особами Сихівської
районної адміністрації м. Львова і Львівського комунального підприємства
"Новий Львів" законодавства в сфері житлового господарства м. Львова,
однак ці його заяви не були належним чином вирішені.
Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що
своїми діями прокурор Сихівського району м. Львова та прокурор Львівської
області порушили його конституційні
права, ОСОБА_1. після уточнення позовних вимог просив визнати
незаконними дії прокурора Львівської області та прокурора Сихівського району м.
Львова щодо неналежного вирішення його заяв, поданих в січні 2006 року, а також
визнати неправомірним подання прокурора Сихівського району м. Львова від
03.02.2006 року № 13с.
Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 27
червня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 30 жовтня 2006 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення
судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані
судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.3 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
розсудливо;
з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення;

своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судами при розгляді даної справи було повно і всебічно
встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у
відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей
спір.

Преамбулою до Закону України "Про звернення
громадян" передбачено, що цей Закон регулює
питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією
України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно
до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Згідно із ст. 1 вказаного Закону громадяни
України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно
від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що
стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації
своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів
та скаргою про їх порушення.

Статтями 4, 5 вказаного Закону передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені,
належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення
громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь
обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади
і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно
від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про звернення
громадян" органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм
власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно ст. 20 вказаного Закону звернення
розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але
не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно із ст. 12 Закону України "Про
прокуратуру", прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції
суду.

Статтею 19 Закону України "Про
прокуратуру" визначено предмет прокурорського нагляду за додержанням і
застосуванням законів, яким є:

1) відповідність актів, які видаються всіма
органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним законам;

2) додержання законів про недоторканність
особи, соціально-економічні, політичні, особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо законом не передбачений інший порядок захисту
цих прав;

3) додержання законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст.ст. 20, 23 вказаного Закону,
при виявленні порушень закону прокурор або його заступник, мають, зокрема,
право у межах своєї компетенції вносити подання до державних органів,
громадських організацій і посадовим особам про усунення порушень закону та
умов, що їм сприяли.

Подання з вимогами усунення порушень закону, причин
цих порушень і умов, що їм сприяють, вноситься прокурором, його заступником у
державний орган, громадську організацію або посадовій особі, які наділені
повноваженням усунути порушення закону, і підлягає невідкладному розгляду. Не
пізніш як у місячний строк має бути вжито відповідних заходів до усунення
порушень закону, причин та умов, що їм сприяють, і про наслідки повідомлено
прокурору.

Як було з'ясовано судами, 05 січня та 16 січня 2006 року
ОСОБА_1. звернувся до відповідачів із заявами, в яких викладав факти
порушення посадовими та службовими
особами Сихівської районної адміністрації м. Львова і Львівського комунального
підприємства "Новий Львів"
законодавства.

Питання, порушені позивачем у цих скаргах, були предметом
розгляду прокуратури Львівської області, на вимогу якої Державною інспекцією з
контролю за цінами у Львівській області, Управлінням у справах захисту прав
споживачів у Львівській області та Контрольно-ревізійним управлінням у
Львівській області проводились перевірки дотримання законодавства в сфері
житлового господарства.

За результатами цих перевірок прокуратурою Львівської
області не знайдено підстав для прокурорського реагування в порядку,
передбаченому Законом України "Про прокуратуру".

Крім того, деякі доводи, наведені ОСОБА_1 у вказаних
заявах, вже були предметом перевірки прокуратури м. Львова, за наслідками якої
було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи.

Щодо подання прокурора Сихівського району м. Львова від
03.02.2006 року № 13с судами зроблено обґрунтований висновок про відповідність
дій відповідача вимогам ст.ст. 20, 23 Закону України
"Про прокуратуру".

Таким чином, судами попередніх інстанцій обґрунтовано
визнано, що прокурор Львівської області та прокурор Сихівського району м.
Львова діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в зв'язку з чим зроблено правильний висновок
про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки по його зверненням було
прийнято відповідні рішення і доведені до відома позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують і при ухваленні
оскаржуваних судових рішень порушень норм матеріального та процесуального права
ними допущено не було.

За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС
України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень, то суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 27 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 30 жовтня 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :