Справа № 22-а-1620/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа
№22-а-1620/08 Головуючий 1 інстанції: Маслова М.І.
49 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Бенедик А.П., Кононенко
З.О.

за участю

секретаря Маймуліної А.В.

позивача: ОСОБА_1.

представника
відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 листопада 2007
року по справі №2-а-74/07

за позовом ОСОБА_1

до військової частини
А 3306

Головного Управління
Державного казначейства України в
Харківській області

про виплату грошової
компенсації у розмірі 3341 грн. 77 коп.-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до військової частини АЗ 3306 та Головного Управління Державного
казначейства України в Харківській
області в якому просив суд стягнути з військової частини А 3306 компенсацію за речове забезпечення в сумі три тисячі триста сорок одна
грн. 77 коп.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 7 листопада 2007 року позовні вимоги задоволенні
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність військової частини А - 3306 в невиплаті на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 436 грн. 18 коп. за
період з 01.05.1999 року по
11.03.2000 року , в іншій частини позовних вимог у сумі 2905 грн.. 59 коп .
відмовлено. Стягнуто с військовій частини А 3306 держмито у
сумі 47 грн. 60 коп. за винятком
оплати коштів позивачем 3 грн. 40 коп, а всього 51грн. на користь держави.

Позивач, не погодившись
з постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
необґрунтованість та незаконність постанови суду першої інстанції, та
прийняття постанови з порушенням норм матеріального права, а саме: ч.2 ст. 17 Конституції України , Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх
сімей», ст.16 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 6-9 Кодексу
адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Військовою частиною
А 3306
надано заперечення на апеляцій скаргу, в яких посилаючись на прийняття
оскаржуваної постанови з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу позивача
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач проходив
дійсну військову службу у військовій частині А4510 на посаді начальника санітарно гігієнічного відділення, на підставі
наказу Заступника Міністра оборони України
№40 від 26.05.2006р. за станом
здоров'я , позивач був звільнений з
військової служби та виключений із списків особового складу частини наказом
командира військової частини А4510 №210 від 30 червня 2006 року. На речовому забезпеченні знаходився у військовій
частині А 3306.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що Законом
України

«Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року було призупинено з 11 березня 2000
року дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», а отже компенсацію за речове
забезпечення можливо стягнути лише за період з 01.05.199
9року по 11.03.2000 року.

Відмовляючи в
задоволені позову суд першої інстанції виходив з того,що Державним бюджетом України на 2001
-2005 роки та Законом України "Про державний
бюджет України на 2006" , не було
передбачено витрат на грошову компенсацію
замість речового майна особам звільненим у запас або відставку військовослужбовцям.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних
підстав.

Законом
України « Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000
року було призупинено з 11 березня 2000 року дію ч.2 ст.9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині
одержання військовослужбовцями речового майна або за їх бажанням грошової
компенсації замість речового майна.
Положення Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року Конституційним Судом
України не визнавалися не конституційним та законодавством не відмінені.

Отже, позивач
з 11.03.2000 року не мав права на отримання грошової компенсації за не отримане
речове майно.

Таким
чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, та
вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
- залишити без задоволення

а постанову Орджонікідзевського районного суду
м. Харкова від 7 листопада 2007 року по справі №2-а-74/07- без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Н.В. Шевцова

Судді: (підпис) А.П.Бенедик

(підпис)
З.О.Кононенко

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Н.В.
Шевцова