Справа № 22-а-2382/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
Справа: № АС-41/393-06
Головуючий 1 інстанції: Мін
Доповідач: Філатов Ю.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2008 р.
Справ
а № 22-а-2382/08

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Філатов Ю
.М., судді Водолажська Н.С., Гуца
л М.І.
при секретарі Житєньовій Н
.М.

за участю представників:

позивача не прибув
відповідача не прибув
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні у приміщен
ні Харківського апеляційно
го адміністративного суду ап
еляційну скаргу позивача, Во
вчанської МДПІ на постанову
господарського суду Харківс
ької області від 19.03.2007 року по с
праві №АС-41/393-06

за позовом
Вовчанської МДПІ

до
ТОВ «Зоря» та ТОВ «Техніка
»

про
визнання недійсними догов
орів та господарських зобов
язань

встановила:

Позивач, Вовчанська МДП
І Харківської області, зверн
увся до суду з позовом, в якому
просить визнати недійсним д
оговір та господарські зобов
'язання між ТОВ «Зоря» та ТОВ «
Техніка».
Постановою господарського
суду Харківської області ві
д 19.03.2007 року по справі №АС-41/393-06 в за
доволені позову відмовлено.

Позивачем подано апеляцій
ну скаргу, в якій він просить с
касувати постанову та прийня
ти нову, якою позов задовольн
ити. Вважає, що судом першої ін
станції порушено норми матер
іального та процесуального п
рава, а також ухвалено рішенн
я при неповному з'ясуванні об
ставин, що мають значення для
справи.
Розглянувши матеріали спр
ави, заслухавши суддю-допові
дача, колегія суддів дійшла в
исновку, що апеляційна скарг
а підлягає частковому задово
ленню виходячи з наступного.

У даному випадку вимоги про
визнання недійсною угоди, як
а завідомо суперечить інтере
сам держави і суспільства, не
можуть бути предметом позов
у.
На обґрунтування позову по
зивач послався на статті 207, 208 Г
К України.
Згідно з частиною 1 статті 208
цього Кодексу, якщо господар
ське зобов'язання визнано не
дійсним як таке, що вчинено з м
етою, яка завідомо суперечит
ь інтересам держави і суспіл
ьства, то за наявності наміру
в обох сторін у разі викона
ння зобов'язання обома сторо
нами в доход держави за ріш
енням суду стягується все од
ержане ними за зобов'язанням
, а в разі виконання зобов'язан
ня однією стороною з другої с
торони стягується в доход де
ржави все одержане нею, а тако
ж усе належне з неї першій сто
роні на відшкодування одержа
ного. У разі наявності наміру
лише в однієї зі сторін усе од
ержане нею повинно бути пове
рнено другій стороні, а одерж
ане останньою або належне їй
на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду
в доход держави.
Наведену норму слід застос
овувати з урахуванням того, щ
о відповідно до статті 228 Циві
льного кодексу України (далі
- ЦК України) правочин, учинен
ий з метою, яка завідомо супер
ечить інтересам держави і су
спільства, водночас є таким, щ
о порушує публічний порядок,
а отже, нікчемним. Як зазна
чено у частині 2 статті 215 цього
Кодексу визнання судом тако
го правочину недійсним не ви
магається. Тому позови подат
кових органів про визнання т
акого правочину (угоди, госпо
дарського зобов'язання) неді
йсним судовому розгляду не п
ідлягають.
Органи державної податков
ої служби, вказані в абзаці 1 с
татті 10 Закону України від 4 гр
удня 1990 року № 509-ХІІ "Про державн
у податкову службу в Україні
", можуть на підставі пункту 11 ц
ієї статті звертатись до суд
ів із позовами про стягнення
в доход держави коштів, одерж
аних за правочинами, вчинени
ми з метою, яка завідомо супер
ечить інтересам держави і су
спільства, посилаючись на їх
ню нікчемність. Висновок суд
у стосовно нікчемності право
чину має бути викладений у мо
тивувальній, а не в резолютив
ній частині судового рішення
.
За вчинення правочину з мет
ою, яка завідомо суперечить і
нтересам держави і суспільст
ва, застосовуються санкції, п
ередбачені частиною 1 статті
208 ГК України. За змістом статт
і це можливо лише в разі викон
ання правочину хоча б однією
стороною. Зазначені санкції
не можна застосовувати за са
м факт несплати податків (збо
рів, інших обов'язкових плате
жів) однією зі сторін договор
у, оскільки за таких обставин
правопорушенням була б несп
лата податків, а не вчинення п
равочину. Для стягнення цих с
анкцій є необхідною наявніст
ь умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечи
ть інтересам держави і суспі
льства, наприклад з метою неп
равомірного одержання з держ
авного бюджету коштів шляхом
відшкодування ПДВ у разі йог
о несплати контрагентами до
бюджету.
Згідно з частиною 1 статті 208
ГК передбачені нею санкції з
астосовує лише суд. Це правил
о відповідає статті 41 Констит
уції України, згідно з якою ко
нфіскація майна може бути за
стосована виключно за рішенн
ям суду у випадках, обсязі та п
орядку, встановлених законом
.
Оскільки зазначені санкці
ї є конфіскаційними, стягуют
ься за рішенням суду в доход д
ержави за порушення правил з
дійснення господарської дія
льності, то вони належать не д
о цивільно-правових, а до адмі
ністративно-господарських с
анкцій як такі, що відповідаю
ть визначенню, наведеному в ч
астині першій статті 238 ГК Укр
аїни.
Відповідно до статті 157 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, якщо справу н
е належить розглядати в поря
дку адміністративного судоч
инства, суд закриває провадж
ення у ній.
Колегія суддів, зазначає, що
встановлені частиною 1 статт
і 208 ГК санкції можуть бути зас
тосовані лише з дотриманням
строків, установлених статте
ю 250 цього Кодексу, протягом
шести місяців з дня виявленн
я порушення, але не пізніше ні
ж через один рік з дня порушен
ня суб'єктом установлених за
конодавчими актами правил зд
ійснення господарської діял
ьності, крім випадків, передб
ачених законом.
Отже, колегія суддів вважає
, що в цій частині постанова су
ду першої інстанції підлягає
скасуванню із закриттям про
вадження у справі.
Що стосується постанови су
ду першої інстанції в частин
і визнання нечинним господар
ського зобов'язання, колегія
суддів зазначає наступне.
Відповідно ст. 207 ГК України г
осподарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закон
у, або вчинено з метою, яка зав
ідомо суперечить інтересам д
ержави і суспільства, або укл
адено учасниками господарсь
ких відносин з порушенням хо
ча б одним з них господарсько
ї компетенції (спеціальної п
равосуб'єктності), може бути н
а вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державн
ої влади визнано судом недій
сним повністю або в частині.

Для вирішення спору про виз
нання господарського зобов'я
зання недійсним в порядку ст
. 207 ГК України, необхідно встан
овити наявність тих обставин
, з якими закон пов'язує їх нед
ійсність, а саме наявність пр
отиправної мети при здійснен
ні зобов'язання.
Позивач в позові взагалі не
вказує, в чому полягає і в ког
о з відповідачів був протипр
авний умисел на вчинення осп
орюваного договору та ким це
й умисел встановлено, та з яко
ю метою, завідомо суперечною
інтересам держави та суспіл
ьства договір був укладений.

Доказами спрямованості ум
ислу суб'єкта оспорюваних уг
од на приховування від опода
ткування прибутків та доході
в можуть бути, надані податко
вими органами відомості, а са
ме: про відсутність підприєм
ства, організації (сторони уг
оди) за юридичною або фактичн
ою адресою; про визнання неді
йсними в установленому чинни
м законодавством порядку уст
ановчих (статутних) документ
ів; про неподання податкової
звітності до органів держав
ної податкової служби; про ск
асування державної реєстрац
ії суб'єкта підприємницької
діяльності та інше; про викор
истання майна, що перебуває у
їх власності або користуван
ні, всупереч інтересам суспі
льства; про продаж чи придбан
ня всупереч встановленим пра
вилам предметів, вилучених з
обігу або обмежених у обігу; п
ро використання всупереч зак
ону колективної, державної а
бо приватної власності з кор
исливою метою.
Позивачем не надано актів п
еревірки дотримання податко
вого законодавства відповід
ачів, доказів порушення крим
інальних справ у відношенні
посадових осіб відповідачів
за фактом ухилення від сплат
и податків стосовно обставин
, викладених в позовній заяві
, будь-яких порушень стосовно
оподаткування в діях по дого
вору ДПІ не доведено та не обґ
рунтовано, що свідчить про ві
дсутність доведеної належни
м чином мети, яка суперечить і
нтересам держави та суспільс
тва.
Отже колегія суддів вважає
, що в цій частині позову необх
ідно відмовити.
Керуючись ст.. ст.. 157, 160, 167, 195, 196, 19
8 п. 1 ст.202, ст.ст. 203, 205, 207, 209, 254 КАС Украї
ни

постановила:

Апеляційну скаргу Вовч
анської МДПІ задовольнити ча
стково.
Постанову господарського
суду Харківської області від
19.03.2007 року по справі №АС-41/393-06 скас
увати.
Прийняти нову постанову.
Провадження у справі, в част
ині визнання недійсним догов
ору, закрити.
В позові, в частині визнання
недійсним господарського зо
бов'язання, відмовити
Розяснити сторонам, що да
на постанова набирає чинност
і з моменту її проголошення і
може бути оскаржена шляхом п
одання касаційної скарги без
посередньо до Вищого адмініс
тративного суду України прот
ягом місяця з дня виготовлен
ня її повного тексту.
Справу направити до суду пе
ршої інстанції.
Повний текст постанови виг
отовлений 11.08.2008р.

Головуючий суддя
підпис Ф
ілатов Ю.М.
Судді
підпис
Водолажська Н.С.

підпис Г
уцал М.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Суддя
Ю.М. Філат
ов