Справа № 22а-17/2007
Суддя: Харчук В.М.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року м.
Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - суддів -
Харчука В.М.

суддів - Карпусь
С. А. та Кізюн О.Ю.

при
секретарі- Хмельницькій
Ю.А.

з участю: позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2., представників
відповідач

розглянув
у відкритому судовому засіданні адмін. справу №22а-17 за апеляційною скаргою
управління Служби безпеки України в Хмельницькій області на постанову
Ярмолинецького районного суду від 19
вересня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України в Хмельницькій області,
Адміністрації Державної прикордонної служби України про надання пільг на
забезпечення санаторно -
курортним лікуванням, заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, судова колегія,

встановила:

ОСОБА_1.
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з травня 1972 року по травень 1974 року проходив
дійсну строкову службу в прикордонних військах бувшого СРСР. b серпня 1979 по жовтень 1997 року проходив
військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України і за
станом здоров'я у званні прапорщика звільнений у відставку.

В 1997 році
його було визнано інвалідом другої групи по захворюванню, пов'язаному із проходженням
військової служби.

Так як пенсійних органів в Державній прикордонній службі України не було
створено, то він стоїть на обліку та отримує пенсію у правлінні Служби безпеки
України в Хмельницькій області.

Відповідно до положень Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів», він, тепер інвалід 1-ї групи, має право
на безкоштовне забезпечення санаторно -
курортною путівкою, безкоштовний проїзд до санаторію та назад, на 50% знижку вартості
проїзду залізничним транспортом до санаторію та назад в період з 1 жовтня по 15 травня, а також
таку ж знижку на проїзд супроводжуючої особи.

Відповідно до довідки Ярмолинецької ЦРЛ він потребує санаторно - курортного
лікування в санаторії Сатанів. Однак на його звернення Адміністрація
Прикордонної служби України та управління Служби безпеки України в Хмельницькій
області у наданні таких пільг відмовляють.

Тому просив зобов'язати управління Служби безпеки України в Хмельницькій
області щорічно надавати йому в теплу пору року (квітень - серпень) безкоштовну
путівку для лікування в санаторії згідно медичних показань, а також його
супровіднику з оплатою 25%
вартості путівки. Просить також зобов'язати управління Служби безпеки

Головуючий
у 1-й інстанції
- Лабань Г.В. Справа
№22а-17

Доповідач
- Харчук В .М. Категорія
336

2

України в
Хмельницькій області забезпечувати його та його супровідника безкоштовним
проїздом від місця проживання до санаторію і назад.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 5 травня 2006
року притягнуто до участі в справі Адміністрацію Державної прикордонної
служби України.

Представник відповідача - управління Служби безпеки
України в Хмельницькій області проти позову заперечив, посилаючись на те, що
позивач на час -звільнення проходив службу в Державній прикордонній службі
України, яка і зобов'язана забезпечувати своїх пенсіонерів путівками.

Позивач лише тимчасово перебуває на обліку в управлінні Служби безпеки
України в Хмельницькій області до створення пенсійних органів Прикордонною
службою України. В управління немає санаторно - курортних путівок і коштів на їх придбання. Управління
фінансується централізовано Службою безпеки України.

Представник Державної Прикордонної служби України в особі
її Адміністрації позовні вимоги позивача визнав частково, посилається на те, що
у ОСОБА_1. дійсно є право на безкоштовне забезпечення путівками на лікування,
але такі путівки повинна надавати Служба безпеки України в особі управління в
Хмельницькій області.

Постановою Ярмолинецького районного суду від 19 вересня 2006
року позовні вимоги позивача задоволено. Зобов'язано управління Служби
безпеки України в Хмельницькій області щорічно надавати ОСОБА_1безкоштовну
путівку для лікування в санаторії згідно медичних показань та його супровіднику
з оплатою 25% вартості в літній період.

Зобов'язано управління забезпечувати позивача та його супровідника
безкоштовним проїздом від його місця проживання до санаторно - курортного
закладу і назад та стягнуто судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі
100 гривень.

В апеляційній скарзі на постанову управління Служби безпеки України в
Хмельницькій області посилається на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права. Апелянт посилається на ті ж обставини, що і в запереченні на позов.

Вважає, що судом порушено ст.ст. 19
Конституції України, ст. 119
Бюджетного кодексу України, постанову Верховної Ради України від 9 квітня 1992 року №2263-12 «Про порядок
введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», ст.ст. 38,
38-1, 38-2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», ст.ст.
2, п.3, 7-9, 11, пп.2 та 4, 70 п.п. 1 та 4, 107, п.п. 2 та 4, 161, п.п.161,
121, 164, 165 КАС України, Порядок забезпечення санаторно - курортними
путівками де яких категорій населення органами праці та соціального захисту
населення, затверджений постановою КМУ 22 лютого 2006 року за №187, Інструкцією
про порядок обліку, зберігання, розподілу, та видачі путівок до санаторно -
курортних та інших лікувально - оздоровчих установ в органах праці та
соціального захисту населення України, затверджену наказом Мінпраці та
соціальної політики України 25.12.1997 року №42.

Судом не враховано, що ОСОБА_1. являється військовим інвалідом -пенсіонером
Державної Прикордонної служби України. З 1 травня 1992 року в системі державної
Прикордонної служби України повинні були створитись пенсійні органи цієї
системи для виплати пенсій пенсіонерам Державної Прикордонної служби України.

До її створення тимчасово пенсіонери Державної
Прикордонної служби України прикріплені до пенсійних органів Служби безпеки
України, але пенсії та інше забезпечення їм виплачується за рахунок
фінансування Державної Прикордонної служби України.

Кожен рік
між Державною Прикордонною службою України та Службою безпеки України
укладаються договори про порядок забезпечення санаторно курортними путівками
пенсіонерів обидвох відомств. Такий договір було укладено і на 2006 рік.

Відповідно до
умов цього договору у випадку забезпечення путівками одним відомством
пенсіонерів іншого, кожне відомство зобов'язане за рахунком фінансування витрат
на утримання відомства з Державного бюджету України попередньо компенсувати ці
витрати.

Тому суд необгрунтовано поклав обов'язок по забезпеченню
путівками позивача -інваліда
пенсіонера Державної Прикордонної служби України на управління СБУ в
Хмельницькій області.

Обласне управління СБУ взагалі не має своїх коштів на ці потреби, як і
путівок. Забезпечення та фінансування на ці потреби проводиться Службою безпеки
України, як розпорядником коштів з бюджету.

Жоден із зазначених судом нормативних актів не покладає обов'язку на СБУ по
забезпеченню путівками позивача.

Тому просить постанову Ярмолинецького районного суду від 19 вересня 2006 року скасувати,
ухвалити нову постанову, у позові позивачу відмовити.

Ухвалою судової колегії апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2007 року до участі в
справі в якості другого відповідача притягнуто Службу безпеки України.

Судова колегія приходить до висновку, що постанова Ярмолинецького районного
суду від 19 вересня 2006 року підлягає
скасуванню з ухваленням нової постанови, а скарга апелянта підлягає задоволенню
з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. дійсно проходив дійсну строкову та
зверхстрокову службу в прикордонних військах бувшого СРСР з травня 1972 по травень 1974 року та із
серпня 1979 по
жовтень 1997 року за
контрактом, продовжував службу в Державній прикордонній службі України після її
створення з дня проголошення незалежності України.

ОСОБА_1. звільнений з військової служби у званні старшого прапорщика за
станом здоров'я і в 1997
році його у встановленому порядку визнано інвалідом по захворюванню,
пов'язаному із проходженням військової служби.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 9 квітня 1992 року №2263-12 «Про порядок
введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» до створення
органів пенсійного забезпечення в системі Державного комітету у справах охорони
державного кордону України ОСОБА_1., як пенсіонера - інваліда Державної
прикордонної служби України тимчасово прикріпили до пенсійних органів Служби
безпеки України, а саме до управління Служби безпеки України в Хмельницькій
області, де йому видане пенсійне посвідчення та де він регулярно отримував
пенсію.

Однак виплачувалась зазначена пенсія та оплачувалась заробітна плата
працівників, що проводили виплату пенсій пенсіонерам Прикордонної служби
України, за рахунок коштів Державної прикордонної служби України, передбачених
на фінансування зазначеного відомства в Державному бюджеті України. Служба
безпеки України жодного відношення до фінансування пенсійного забезпечення
пенсіонерів .Державної прикордонної служби України не мала і не має.

Враховуючи встановлений окремий порядок фінансування обидвох відомств з
Державного бюджету України, щорічно між службою безпеки України та Державною
прикордонною службою України укладались письмові договори про співробітництво з
питань санаторно - курортного
лікування співробітників та пенсіонерів обидвох відомств. Такий договір
укладався і на 2006 рік.

Ці договори
укладались відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №1923 від 18 жовтня 1999 року «Про
затвердження Порядку надання медичної допомоги у військово - медичних
закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями».

Відповідно до положень такого договору від 22 лютого 2006 року пенсіонери
кожного відомства забезпечуються санаторно - курортним лікуванням своїм відомством. У тому випадку,
коли пенсіонеру одного відомства санаторно - курортна путівка надається іншим відомством, то кожне
відомство зобов'язане за рахунок власного фінансування попередньо оплачувати
зазначену путівку свого пенсіонера.

Ці обставини повністю визнаються сторонами і
підтверджуються дослідженими доказами: медичними документами ОСОБА_1. про його стан здоров'я,
визнання інвалідом 1-групи,
показання щодо необхідності санаторно -
курортного лікування на 2006
рік йому та супроводжуючій його особі, перепискою позивача з управлінням Служби безпеки України в
Хмельницькій області та Державною прикордонною службою України, договором між
відомствами щодо забезпечення пенсіонерів санаторно -курортними
путівками, іншими доказами (а.с. 4-9,
11, 13-14, 51-55).

Відповідно до ст.ст. 5
ч.1 п.3, ст. 6, ст. 9 Закону України
«Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і
деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 23 грудня 1998
року №203/98 - ВР
ОСОБА_1., як ветеран Державної прикордонної служби України та інвалід 1-ї групи має право
переважне на забезпечення санаторно -курортним лікуванням у санаторіях
Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових
формувань з оплатою 25 відсотків вартості путівок для нього та 50 відсотків
вартості путівок для членів його сім'ї.

До 2006 року
ОСОБА_1. лікувався в медичних та санаторно - курортних закладах Державної прикордонної служби України
на зазначених умовах, отримуючи таку путівку в академії Державної прикордонної
служби України за 25 відсотків
її вартості. Ці обставини також визнаються сторонами.

Фінансування цих витрат здійснювалось за рахунок коштів Державного бюджету
України, призначених на фінансування Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст.ст. 38,
38-1, 38-2, 39 та 40
закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»
від" 21 березня 1991 року №875-ХП , ОСОБА_1, як
інвалід 1-ї групи,
має право на безкоштовне забезпечення санаторно - курортними путівками. Порядок забезпечення визначається
Кабінетом Міністрів України.

Позивач також має право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх
лініях залізничного, річкового, автомобільного та повітряного транспорту в
період з 1 жовтня по 15 травня. Порядок пільгового транспортного обслуговування
інвалідів встановлює Кабінет Міністрів України.

Таке ж право
мають і особи, що супроводжують інвалідів 1-ї групи.

Якщо інвалід має право на пільгу за цим Законом та за іншим Законом, він
має право на таку пільгу лише за одним з них за його вибором.

Відповідно до п.6 Указу Президента України №352/93 від 21 серпня 1993 оку «Про
невідкладні заходи щодо посилення соціального захисту військовослужбовців та
членів їх сімей» визначено, що медичне обслуговування особового складу
Прикордонних військ України здійснюється на базі лікувальних закладів
Міністерства оборони України, а там, де такі заклади відсутні - на базі
лікувальних закладів МВС України.

Відповідно
до п.п. 2 та 3 постанови KM
України №187 від 22 лютого 2006 року «Про
затвердження Порядку забезпечення санаторно -курортними путівками деяких
категорій громадян органами праці та соціального захисту населення» та цього ж
Порядку органи праці та соціального захисту населення забезпечують за рахунок
коштів державного бюджету безплатними путівками до санаторно - курортних
закладів, в тому числі, інвалідів всіх категорій та ветеранів війни, осіб, на
яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Ці особи повинні перебувати на обліку в органах праці та
соціального захисту населення для санаторно - курортного лікування і одержувати пенсію в органах Пенсійного
Фонду України.

Особи, що перебувають на обліку в інших органах, путівки одержують за
місцем їх пенсійного обліку.

Аналіз наведених вище нормативних актів, що регулюють
порядок забезпечення інвалідів путівками на санаторно - курортне
лікування, свідчить, що ОСОБА_1. мав право на отримання путівки на санаторно - курортне
лікування за місцем перебування на пенсійному обліку в управлінні Служби
безпеки України в Хмельницькій області, але при умові фінансування та виділення
коштів на придбання такої путівки Державною прикордонною службою України за
рахунок виділених в державному бюджеті України на ці цілі коштів Державній
прикордонній службі України. Ця ж обставина і цей висновок підтверджується і
договором між двома відомствами на 2006
рік.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував цих обставин, не врахував,
що в управлінні Служби безпеки України в Хмельницькій області відсутні власні
санаторії та путівки до них, фінансування на ці потреби проводиться
централізовано з Державного бюджету України через Службу, безпеки України, а не
обласне управління, необгрунтовано поклав обов'язок по забезпеченню путівками
позивача та супроводжуючу його особу на управління СБУ в Хмельницькій області.

Не ґрунтуються на вимогах Закону висновки суду про забезпечення управлінням
Служби безпеки України в Хмельницькій області права на безкоштовний проїзд від
його місця проживання до санаторно -
курортного закладу та назад.

Відповідно д ст. 38-1
Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»
інваліди та супроводжуючі інвалідів 1-ї
групи особи мають право на безкоштовний проїзд лише в пасажирському
міському транспорті (крім метрополітену та таксі), а також всіма видами
приміського транспорту. Пільговий проїзд надається транспортними організаціями
з послідуючою компенсацією зазначених витрат з Державного бюджету України та
місцевих бюджетів, відповідно до ЗУ «Про транспорт».

Що стосується проїзду зазначених- осіб пасажирським повітряним,
залізничним, річковим та автомобільним транспортом, то ці особи мають право
лише на 50 - відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях в період з
1 жовтня по 15 травня, також відповідно до Закону України «Про транспорт».

Відповідно до постанови KM України №1522 від 2 листопада 2006 року «Про передачу
органам Пенсійного Фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян» затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду
України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян,
зобов'язано Службу безпеки України, Міністерство оборони України передати до
Пенсійного фонду України всі пенсійні справи пенсіонерів, що отримували пенсії
в пенсійних органах цих відомств до 1 січня 2007 року.

На виконання цього порядку управлінням Служби безпеки
України передано всі пенсійні справи пенсіонерів до Головного управління
Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в тому числі і пенсійну справу
ОСОБА_1. за №1204. Цей факт підтверджується відповідним актом передачі від 16 лютого 2007 року і в даний
час ОСОБА_1. перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і повинен
перебувати на обліку на забезпечення санаторно - курортним лікуванням в органах праці та соціального
захисту населення.

В
інструкцію про порядок обліку, зберігання, розподілу та видачі путівок до
санаторно - курортних
та інших лікувально - оздоровчих
установ в органах соціального захисту населення України, затверджену наказом
Мінпраці та соцполітики України 25
грудня 1997 року №42 внесено зміни ще
3 серпня 2006 року до
ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до цих змін слова за текстом Інструкції про забезпечення
путівками «за місцем одержання пенсії» та «за місцем пенсійного обліку»
замінені словами «за місцем обліку на санаторно - курортне лікування».

Відповідно до положень зазначеної Інструкції всі інваліди повинні
перебувати на обліку і забезпечуватись путівками на санаторно - курортне
лікування в порядку, передбаченому Інструкцією, органами праці та соціального
захисту населення.

Тому, на підставі наведеного, керуючись ст.ст. 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу управління Служби безпеки України в
Хмельницькій області задоволити. Постанову Ярмолинецького районного суду від 19 вересня 2006 року скасувати,
у позові ОСОБА_1відмовити.

Постанова
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення
повного тексту постанови.