Справа № 22ас-795/2007
Суддя: Іващук В.А.
Дата ухвалення: 2007-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року м.
Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого:
Іващука В.А., суддів : Колоса С.С., Ковальчука О.В., при секретарі: Коломієць
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до управління праці і соціального
захисту населення у Замостянському районі м. Вінниці про виплату грошової
допомоги, за апеляційною скаргою управління праці і соціального захисту населення
у Замостянському районі м. Вінниці на постанову Замостянського районного суду
м. Вінниці від 13 лютого 2007 року,

установила:

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від
13 лютого 2007 року позов задоволено.

З управління праці і соціального захисту населення у
Замостянському районі м. Вінниці на користь ОСОБА_1 стягнуто недоплачену
грошову допомогу як інваліду війни 1-ї групи за 2004 - 2006 роки у сумі 6 749
грн. 50 коп.

У апеляційній скарзі Управління праці і соціального
захисту населення у Замостянському районі м. Вінниці просить скасувати
постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм
матеріального права.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що
управління праці і соціального захисту населення міської ради в Замостянському
районі м.Вінниці не являється правонаступником управління праці та соціального
захисту населення Замостянської районної ради м. Вінниці. Крім того, це управління
не ліквідоване і зберігає за собою усі повноваження та зобов'язання, щодо
соціальних допомог, виплат та субсидій, а також несе відповідальність за свою
колишню діяльність.

У доводах зазначає також, що кошти на виплату грошової
допомоги є державними, які передбачається Законами України "Про державний
бюджет" відповідних років, тому здійснювати виплату сум недоплати за
минулі роки може лише та установа, яка здійснювала дану виплату. Видатки із
державного бюджету можуть здійснюватися лише в межах бюджетних асигнувань
встановлених кошторисами. Посилається на те, що виплати здійснювались в межах
визначених Законами України "Про
Державний бюджет України" на відповідні роки.

Справа № 22 ас - 795 2007 р.
Категорія: 37 Головуючий у суді
першої інстанції Фінагеєв В.О.

СуДдя-доповідач
Іващук А.В.

2

Зазначає, що
рішення Конституційного Суду України, на яке посилається суд першої інстанції, не може поширюватися на
правовідносини, що існували в України до 01 грудня 2004 року. Крім цього у
вказаному рішенні не зазначено про преюдиціальність цього рішення.

У доводах
зазначає також, що суд не прийняв до уваги пропуск річного строку для звернення
в суд, а також, що немає доказів щодо отримання зазначеної допомоги в
Управлінні праці та соціального захисту населення Замостянської районної ради
м.Вінниці.

Судом першої
інстанції встановлено, щоОСОБА_1. є інвалідом війни 1-групи, що підтверджується
копією посвідченняНОМЕР_1 від 01 січня 2004 року виданого Вінницьким обласним
військовим комісаріатом.

Відповідно до
ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня повинна виплачуватись разова щорічна допомога
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно Закону
України "Про Державний бюджет на 2004 - 2006 роки" ОСОБА_1 була
виплачена одноразова грошова допомога у 2004 році - 195 грн., у 2005 році - 400
грн., у 2006 році - 400 грн. Розмір мінімальної пенсії за віком у 2004 році
становив 92 грн. 45 коп.,
у 2005 році - 332 грн., у 2006 році - 350 грн.

За період з
2004-2006 років відповідач допустив недоплату щорічної разової допомоги
позивачу, що суперечить чинному законодавству, яке регулює правовідносини між
сторонами.

Встановивши такі
обставини та з урахуванням положень рішення Конституційного Суду України N
20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, яким визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення статті 44 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік" по справі щодо зупинення дії або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій, а також з урахуванням положень Законів України
"Про Статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
"Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії",
суд задовольнив позов.

Переглянувши
законність і обгрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову
суду -без змін з наступних підстав.

Доводи
апеляційної скарги колегія суддів не знайшла обгрунтованими. Такі доводи не
спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням
вимог статті 11 КАС України, суд першої інстанції правильно розглянув і вирішив
справу на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Безпідставними є
доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми
матеріального права, оскільки у судовому рішенні дана оцінка положенням законів
які суперечать Конституції України, суд послався на відповідне рішення
Конституційного Суду України. Суд першої інстанції при вирішенні справи вірно
виходив із конституційних принципів та правильно визначив положення законів
якими слід керуватися при вирішенні справи.

Виходячи із
положень ст.22 Конституції України та Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", суд першої інстанції зробив
вірний висновок у справі. Виплати щорічної разової допомоги інвалідам війни,
учасникам бойових дій та іншим, встановленим цим Законом, є соціальною
гарантією і не можуть бути скасованими, а також не можуть бути звужені за їх
змістом та обсягом при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів.

Виходячи із
заперечень та доводів представника відповідача у судовому засіданні в суді
першої інстанції, суд у межах доводів та наданих доказів дійшов правильних
висновків у справі.

Доводи
апеляційної скарги про незаконність судового рішення через те, що управління
праці і соціального захисту населення міської ради в Замостянському районі м.
Вінниці не є правонаступником управління праці та соціального захисту населення
Замостянської районної ради в м. Вінниці із соціальних виплат, не можна визнати
обґрунтованими та такиащ» що спростовують висновки суду першої інстанції і є
підставою для скасування постанови суду, оскільки судове рішення по суті спору
є законним та обгрунтованим. Враховуючи тривалий

3

процес реформування системи соціального захисту у
М.Вінниці, питання щодо виконання цього рішення, у разі необхідності, може бути
врегульовано в порядку ст.264 КАС України.

Доводи щодо пропущення строку звернення до суду також не
можна визнати обґрунтованими, оскільки відповідно до правил чЛ ст.99 КАС
України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін. Із матеріалів справи не вбачається, що представник
відповідача наполягала на відмові у позові із підстав пропуску строку звернення
до адміністративного суду, тому немає підстав для відмови у позові саме з цих
підстав.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198 ч.1 п.1,
200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, колегія суддів,

ух валила:

Апеляційну скаргу управління праці і соціального захисту
населення міської ради у Замостянському районі м. Вінниці залишити без
задоволення.

Постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 13
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Протягом
одного місяця з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.