Справа № 22-а-583/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бурда Б.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 року

№ 22-а-583/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова
Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Сіренко О.І.

при секретарі:
Холодна Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
постанову Зарічного районного суду м. Суми
від 05 вересня 2007 року по
справі №
2-а-276/07

за позовом ОСОБА_1

до
Виконавчого комітету Сумської
міської ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду
з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Зарічного районного суду
м. Суми від 05 вересня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1до
Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджується з вказаною
постановою, подав апеляційну скаргу, вважає, що постанова винесена з порушенням
чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1,
просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду
м. Суми по справі № 2-а-276/2007 від 5 вересня 2007 року та задовольнити його
позов повністю: визнати протиправними дії Виконавчого комітету Сумської міської
ради при затвердженні акту технічного стану конструкцій частини будинку на
засіданні 27 лютого 2007 року; зобов'язати Виконавчий комітет Сумської міської
ради затвердити акт технічного стану конструкцій частини будинку по АДРЕСА_1

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти
скарги заперечує.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
він є власником частини будинку АДРЕСА_1. У зв'язку з незадовільним станом
даного житлового будинку він звернувся до відповідача з приводу створення
комісії для визначення стану будинку. За вказівкою відповідача він провів
експертне дослідження будинку для визначення його технічного стану і за
наслідками цього експертного дослідження будинок було визнано непридатним для
нормальної експлуатації. Для затвердження акту технічного стану конструкцій
будинку він подав відповідачу усі необхідні документи, але 27.02.2007 року на засідання
виконавчого комітету Сумської міської ради відмовився затверджувати даний акт і
визнавати житлове приміщення непридатним для проживання. Вважає, що відповідач
був зобов'язаний затвердити акт технічного стану конструкції його будинку, а
тому просить визнати дії відповідача 27.02.2007 року з приводу не затвердження
акту технічного стану конструкції частини будинку неправомірними та зобов'язати
відповідача затвердити цей акт.

В судовому засіданні, в суді першої
інстанції, позивач та його представник позов підтримали. Пояснили, що позивач
придбав частину житлового будинку АДРЕСА_1 в непридатному для проживання стані.
Просять задовольнити позов.

Представник відповідача позов не
визнала і пояснила, що на засіданні 27.02.2007 року виконавчим комітетом Сумської
міської ради не було відмовлено позивачу у затвердженні акту, а лише зняте це
питання з розгляду у зв'язку з необхідністю доопрацювання. Вважає, що дані дії
виконкому є цілком законними. Також зауважила, що виконком має право вирішувати
питання про не придатність для проживання лише житлових приміщень в будинках
державного і громадського житлового фонду, а позивач має самостійно утримувати
в належному стані свою власність. Просить відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Встановлено, що позивач є власником
частини жилого будинку АДРЕСА_1. 23.10.2006 року позивач звернувся до міського
голови м. Суми з приводу створення комісії для визначення непридатності для
проживання частини житлового будинкуАДРЕСА_1. 08.12.2006 року ПП
"Суми-Южана" провело обстеження технічного стану конструкції частини
будинкуАДРЕСА_1 в м. Суми, яка належить позивачу, в склало акт про
непридатність її для нормальної експлуатації. 12.02.2007 року комісія у складі
4 чоловік, в тому числі представників управління архітектури та містобудування
та санітарно-епідеміологічної станції, обстежили технічний стан належної
позивачу частини будинку і прийшли до висновку про те, що належна позивачу
частина будинку не підлягає капітальному ремонту і знаходиться у ветхому стані.
Вказані висновки суду підтверджуються заявою (а.с.5), копією технічного
паспорту (а.с. 6-10), актами (а.с. 11, 32).

Також встановлено, що 27.02.2007
року на засіданні виконавчого комітету Сумської міської ради було розглянуте
питання про затвердження акту технічного стану частини житлового будинку, яка
належить позивачу, що підтвердили у судовому засіданні сторони та їх
представники.

В той же час, виконавчим комітетом
за наслідками розгляду даного питання було прийняте рішення про його зняття з
розгляду у зв'язку з необхідністю до обстеження всього будинку і визначення
його технічного стану, що підтверджується копією протоколу № 2 від 27.02.2007
року (а.с. 12-13).

Суд першої інстанції вважає, що
вказане рішення виконавчого комітету Сумської міської ради прийняте у
відповідності до вимог закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ЖК України та у спосіб визначений Законом та регламентом роботи
виконкому. Даним рішенням не порушуються права позивача, оскільки йому не
відмовлено у розгляді його заяви, а лише зняте з розгляду питання, яке потребує
зібрання додаткових документів.

Відповідно до "Положення про
порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень
непридатними для проживання" - Жилі будинки державного і громадського
житлового фонду підлягають плановому та позачерговому суцільному обстеженню з
метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам.

Відповідно до вимог ст. 151 ЖК
України - громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, зобов'язані
забезпечуєте його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний
ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання
громадянином належного йому будинку тягне за собою наслідки, передбачені ЦК
України.

З урахування наведених вище
обставин, суд першої інстанції вважає, що дії виконаного комітету під час
розгляду 27.02.2007 року на засіданні виконавчого комітету Сумської міської
ради заяви позивача є цілком законними, а тому необхідно відмовити у
задоволенні позову за необґрунтованістю.

З врахуванням викладеного, суд
першої інстанції відмовив у позові.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає,
що суд першої інстанції у постанові вказує, що відповідно до постанови Ради
Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року "Про порядок
обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності
санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень
непридатними для проживання" лише жилі будинки державного та громадського
житлового фонду підлягають обстеженню з метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам, а на жилі будинки приватного житлового фонду
вказані вимоги не поширюються.

Але з таким висновком не можна
погодитися. Статтею 7 Житлового кодексу України передбачено, що порядок
обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень
непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.
Тобто, у даній нормі закону не міститься обмежень щодо форми власності жилих
будинків, які підлягають обстеженню з метою встановлення відповідності
санітарним і технічним вимогам. Але ні на момент прийняття постанови № 189, ні
потім не було законодавчих актів, які б регулювали порядок суцільного
обстеження жилих будинків приватного житлового фонду.

Відповідно до пункту 7 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що
регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до глави 23 Цивільного кодексу України в Україні не існує такою
форми власності, як громадська, а жилі будинки чи приміщення можуть належати
кооперативним організаціям, їх об'єднанням, громадським організаціям (юридичним
особам) на праві приватної власності, тобто громадський житловий фонд є
частиною приватного житлового фонду в Україні.

Отже, у даному випадку при ухвалені
рішення щодо санітарного та технічного стану приватного будинку за
адресоюАДРЕСА_1 необхідно керуватися Постановою Ради Міністрів Української РСР
№ 189 від 26 квітня 1984 року "Про порядок обстеження стану жилих будинків
з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання".

Також суд першої інстанції вказує,
що права позивача не порушено, оскільки йому не відмовлено в розгляді його
заяви, а лише зняте з розгляду питання, яке потребує зібрання додаткових
матеріалів. Але такий висновок є необґрунтованим та незаконним.

У відповідності до статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Із змісту частини 3
статті 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи
місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і Законами України,
та керуючись у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами
Президента України, Кабінету Міністрів України.

У даному випадку при розгляді
питання щодо затвердження акту технічного стану будинку відповідач повинен
керуватися Постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984
року "Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для проживання", регламентом виконавчих
органів. Вказана постанова не передбачає, що для затвердження акту технічного
стану будинку необхідно обстежувати і частину жилого будинку, що належить
іншому господарю. Не передбачає відповідних дій і регламент роботи виконавчих
органів Сумської міської ради.

Відповідач вийшов за межі власних
повноважень прийнявши рішення про зняття проекту рішення з розгляду. При цьому
виконавчий комітет ні яким чином не визначив час та взагалі можливість
повторного розгляду питання, та дій які необхідно вчинити до цього розгляду.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Представник відповідача жодним чином не довів правомірність дій Виконавчого
комітету Сумської міської ради при затвердженні акту технічного стану будинку:
заперечення на позов до суду не надав, свою позицію на судових засіданнях
змінював, не вказав яким нормативним документом керувався Виконавчий комітет
Сумської міської ради при розгляді питання щодо будинку позивача.

Враховуючи наведене позов в частині
визнання протиправними дій є обґрунтованим.

Що стосується вимоги позивача про
зобов'язання виконавчий комітет затвердити акт технічного стану, тобто
розглянути питання та прийняти певне рішення, то колегія суддів зазначає, що
Постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 р. не
передбачено саме такий вид рішення як затвердження акту, а містить повноваження
щодо прийняття рішення щодо придатності житлового будинку (житлового
приміщення) для проживання, крім того виконком є колегіальним органом , і не приймав
на теперішній час рішення про відмову в клопотання позивача. Тому в даному
випадку способом захисту права буде не зобов'язання прийняти певне конкретне
рішення, за зобов'язання розглянути відповідне питання.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про
задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 195, 196, 198, п. 3, 4 ст. 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 05 вересня 2007 року по справі № 2-а-276/07 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету
Сумської міської ради при затвердженні акту технічного стану конструкцій
частини будинку за АДРЕСА_1на засіданні 27 лютого 2007 року щодо зняття з
розгляду відповідного питання.

Зобов'язати Виконавчий комітет Сумської
міської ради розглянути питання щодо придатності части житлового будинку за АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 для проживання у відповідності до вимог Постанови Ради
Міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року № 189.

В частині зобов'язання Виконавчого комітету
Сумської міської ради затвердити акт технічного стану конструкцій частини
будинку по АДРЕСА_1 від 08 грудня 2006 року у позові відмовити.

Стягнути з
місцевого бюджету Сумської міської ради на користь ОСОБА_15,10 грн. судових
витрат на сплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст
виготовлено та підписано 15 травня 2008
року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Сіренко О.І.