Справа № 22-а-5415/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

10 червня 2008
року справа № 22-а-5415/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахова Т.П.

Старосуда М.І.

при секретарі
судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Орджнікідзевського району Маріупольської міської ради

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя

від

3 березня 2008
року

по адміністративній справі

№ 2-а-16/08 (суддя Шматко О.О.)

за позовом

Прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя в інтересах ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради

про

стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2004-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя від 3 березня 2008 року
у справі №2-а-16/08 позов Прокурора Орджонікідзевського району м.
Маріуполя до Управлянні праці та соціального захисту населення Орджонікідзеського району Маріупольської
міської ради в інтересах ОСОБА_1про стягнення
недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2004-2007 роки - задоволений частково, в наслідок чого
стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської
міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1суму допомоги на оздоровлення за 2004,2005, 2007 року у розмірі 3813,00
грн., частині стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2006 року
відмовлено, визнані неправомірним рішення Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про відмову ОСОБА_1і виплаті заборгованості по
компенсації на оздоровлення згідно розмірів встановлених статтею 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Постанова, виходячи із приписів
спеціального Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №
796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована необхідністю їх
застосування у межах спірних відносин.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у письмових запереченнях просив
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції -
без змін.

Сторони були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_1є інвалідом 3 групи
захворювання, пов'язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1(арк. справи 5).

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Порядок надання щорічної допомоги
регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена виплата щорічної
компенсації на оздоровлення учасників ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої та другої категорії в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. Згідно Закону розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється на момент виплати компенсації на оздоровлення.

Дію
частини четвертої статті 48 наведеного Закону зупинено на 2006 рік в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України № 3235-4
від 20 грудня 2005 року, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати
порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році.
Зазначена норма протягом 2004,2005,2007
років (спірні періоди)була чинною і підлягає застосуванню.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007
році.

Колегія суддів вважає, що позиція
Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради щодо виплати позивачу щорічної компенсації на
оздоровлення для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії в розмірі меншому від п'яти мінімальних заробітних плат є
неправомірними, оскільки ґрунтується
виключно на постановах Кабінету Міністрів України, проте як закони мають
вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, у разі не відповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви
в частині стягнення недоотриманих
грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік суд першої інстанції виходив з того,
що дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в
частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37
ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до
теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним судом України.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови були
дотримані норми матеріального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184,
195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради на постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 3 березня
2008 року у справі № 2-а-16/08 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя від 3 березня 2008
року у справі № 2-а-16/08 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 червня
2008 року. Ухвала у повному обсязі складена 10 червня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Т.П. Бадахова

М.І. Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя Р.Ф.
Ханова