Справа № К-36216/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
провівши в порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Управління
праці та соціального захисту населення Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2004 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що у неї є донька
ОСОБА_2 1988р.н. й син ОСОБА_3 1990р.н., на утримання яких їх батько ОСОБА_4 за
рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти, однак ухиляється від цього і
знаходиться у розшуку.

В грудні 2003 року ОСОБА_1звернулась до суб'єкта
оскарження із заявою про надання їй державної допомоги згідно із ст.ст. 75, 76
Закону України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" в зв'язку з тим, що батько дітей ухиляється від сплати аліментів,
проте в цьому було відмовлено.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1просила визнати неправомірним рішення начальника Управління праці
та соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації
Одеської області про відмову у наданні державної соціальної допомоги та
призначити виплату державної допомоги на утримання її
неповнолітніх дітей у відповідності із Законом України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від
23 лютого 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 01 червня 2004 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення
судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені
судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення вимог її скарги.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як було встановлено судами, ОСОБА_105 грудня 2003 року
звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Кілійської
районної державної адміністрації Одеської області із заявою про надання їй
державної допомоги згідно із ст.ст. 75, 76 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в зв'язку з тим, що батько
дітей ухиляється від сплати аліментів.

Рішенням від 29 грудня 2003 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні державної соціальної
допомоги.

При цьому, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
від 21 листопада 1992 року N 2811-ХII (в редакції Закону від 22 березня 2001
року N 2334-III ) не передбачено такого
виду допомоги, як тимчасова допомога на неповнолітніх
дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, або коли стягнення
аліментів неможливе, з чого зробили вірний висновок, що суб'єкт оскарження
правомірно відмовив скаржниці у призначенні державної допомоги.

Так, дійсно у період до 01 січня 2002 року Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" від 21 листопада 1992 року N 2811-ХII передбачалось надання стягувачам
аліментів (мати, батько), які не одержують присуджених на неповнолітніх дітей
за рішенням суду або постановою судді аліментів, тимчасової допомоги на неповнолітніх дітей,
батьки яких зобов'язані сплачувати аліменти, розшукуються органами внутрішніх
справ за рішеннями судів або постановами слідчих органів у разі ухилення від
сплати аліментів, притягнуті до кримінальної відповідальності за вчинений
злочин чи з інших підстав, або відбувають покарання у виправно-трудових
установах, де не мають заробітку, з якого може бути стягнуто аліменти у
встановленому законом мінімальному розмірі, або перебувають на лікуванні у
лікувальних закладах без виплати допомоги по соціальному страхуванню, і в інших випадках, коли стягнення аліментів
неможливе з причин, не залежних від осіб, зобов'язаних їх сплачувати.

Однак Законом України "Про внесення змін до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 22 березня 2001
року N 2334-III було викладено в новій редакції Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", у
якому такий вид державної допомоги не передбачений.

За таких обставин судами зроблено правильний висновок про
відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують і при ухваленні
оскаржуваних судових рішень порушень норм матеріального та процесуального права
ними допущено не було.

За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС
України, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень, то суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 червня 2004 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :