Справа № 22а-5171/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-5171/08
Головуючий суддя у
категорія статобліку - 49
1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю.
(справа
№2а-82/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого
- судді Мартиненко О.В.,
(доповідач),

суддів
- Поплавського В.Ю., Сафронової
С.В.,

при секретарі судового засідання - Кочковій
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу представника Комунального
підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради Якобчук Олени Баходирівни на постанову
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року у справі № 2а-82/08 за
позовом ОСОБА_1до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське
бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, третя особа
ОСОБА_2про зобов'язання виконати певні дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1звернувся
з адміністративним позовом до суду, в якому просить зобов'язати Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради зареєструвати за позивачем право власності на
АДРЕСА_1на підставі рішення Красногвардійського
районного суду міста Дніпропетровська від 22 грудня 2006 року.

Постановою Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року адміністративний
позов було задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої
інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду першої інстанції від 27 лютого 2008 року та
відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована
неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального
права.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2006 року
Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська визнано за позивачем
право власності наАДРЕСА_1

19 квітня 2007 року позивач звернувся до відповідача з
заявою про реєстрацію за ним права власності на вказану квартиру.

У відповідності з п. 1.3. Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (у редакції
наказу Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 р. N 6/5) (надалі -
Тимчасове положення) державну реєстрацію прав власності на нерухоме
майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі -
БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, БТІ при здійсненні ним державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно є суб'єктом владних повноважень, делегованих
державою.

Згідно Переліку правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого
майна, який є додатком до Тимчасового положення встановлено, що такими
правовстановлювальними документами,
зокрема, є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна.

У відповідності з п. 1.12 та п. 3.2. Тимчасового
положення рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав приймає
реєстратор прав власності на нерухоме майно, що є працівником БТІ, який
безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Рішення
реєстратора про відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно потребує
письмового оформлення та повинно містити: дату й місце прийняття рішення;
стислий опис майна, щодо якого приймається рішення; підстави винесення рішення
та правове обґрунтування; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна (за
наявності). Рішення про відмову в реєстрації прав видається на бланку БТІ за
формою, визначеною у додатку 6, посвідчується підписами реєстратора, начальника
або уповноваженою ним особою та скріплюється печаткою БТІ.

Пунктом 3.4. Тимчасового положення встановлено, що
розгляд заяви і прийняття рішення щодо реєстрації права або відмови в
реєстрації проводиться у строк, який з дня отримання заяви БТІ не повинен
перевищувати тридцяти календарних днів без урахування терміну проведення
інвентаризаційних робіт, а також строку прийняття рішення органами, визначеними
пунктом 6.1 цього Положення. Про відмову в реєстрації реєстратор
письмово повідомляє заявника.

Але в строк, визначений
законодавством, право власності позивача на нерухоме майно зареєстровано не
було. Позивач також не отримав письмове повідомлення реєстратора про відмову в
реєстрації за встановленою формою.

Проте, заступник
начальника КП «ДМБТІ» Пономарьов А.С. направив на адресу позивача лист від
17.05.2007 року № 5031, в якому зазначив, що виконати його замовлення стосовно
реєстрації права власності на АДРЕСА_1на підставі рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2006 року, неможливо тому, що
в інвентаризаційній справі є рішення Третейського суду при Асоціації
«Лойєр-Консалтинг-Груп» від 15 червня 2006 року про визнання права власності на
вказану квартиру за іншою особою, яке не визнано недійсним.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що згідно
п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Вказані вимоги процесуального закону є обов'язковими і
для суб'єктів владних повноважень при вчиненні ними дій та прийнятті рішень,
оскільки вони збігаються з вимогами частини другої статті 19 Конституції
України.

Таким чином, в порушення приписів законодавства
відповідач не виконав належні дії, а
його посадова особа - заступник начальника КП «ДМБТІ» Пономарьов А.С., навпаки,
перевищив надані йому повноваження, фактично
відмовивши позивачу у реєстрації права власності на нерухоме майно, хоча
таке право надано лише відповідним реєстраторам.

При цьому, із змісту листа заступника начальника КП
«ДМБТІ» від 17.05.2007 року № 5031
випливає, що реєстрації права власності позивача на нерухоме майно,
перешкоджає, на думку вказаної посадової особи, той факт, що у матеріалах
інвентаризаційної справи знаходиться рішення Третейського суду при Асоціації
«Лойєр-Консалтинг-Груп» від 15 червня 2006 року, яке не визнано недійсним.

Проте, згідно ст. 124 Конституції України, правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної
юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

З огляду на викладене, судова колегія зауважує, що
відмовляючи позивачу у реєстрації права власності з вказаних підстав,
відповідач надав на власний розсуд
перевагу одному правовстановлювальному документу перед іншим, тим самим
фактично протиправно заздалегідь вирішивши спір на користь певної особи, що є
неприпустимим.

У відповідності зі ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення
дотримався вимог процесуального законодавства, повно і всебічно з'ясував усі
обставини в адміністративній справі, що призвело до прийняття рішення, яке є
законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - залишенню без змін.

Керуючись
ч.3 ст. 160, ст. ст.196, 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
представника Комунального підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради
Якобчук Олени Баходирівни залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 лютого 2008 року у справі № 2а-82/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали
виготовлено 30.05. 2008 року.

Головуючий:

Судді: