Справа № 22а-714/2007
Суддя: Борисов Є.А.
Дата ухвалення: 2007-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-714/07 Головуючий
1інстанції: Чернік А.П.
Доповідач: Борисов Є.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 червня 2007
року Судова
колегія судової палати
в цивільних справах апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Борисова
Є.А.

Суддів: Пригорнєвої Л.І., Кравченко Н.В.

За участю
секретаря: Годунової К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Луганську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Марківської райдержадміністрації Луганської області на постанову Марківського
районного суду Луганської області від 27
грудня 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення
Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання
дій відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення.

встановила:

Постановою
Марківського районного суду Луганської області від 27 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Марківської
районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій
відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення були
задоволені в повному обсязі. Суд визнав дії управління праці та соціального
захисту населення Марківської районної державної адміністрації щодо неповної
виплатиОСОБА_1. допомоги на оздоровлення неправомірними та зобов'язав
відповідача виплатитиОСОБА_1. недоотримані кошти на оздоровлення за 2005- 2006 роки в загальній
сумі 3220грн.80 коп.

Не погоджуючись
з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного суду
Луганської області з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні
позовних вимогОСОБА_1. ,
посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального
та процесуального права.

В судовому
засіданні представник УПСЗН Марківської районної державної апеляційну скаргу
підтримала.

Представник
позивача апеляційну скаргу не визнала, просила залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши
доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, або іншими
законами.

Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.
100 КАС
України пропущення строку звернення до

адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 1-ої
категорії та інвалідом 1-ої
групи. Щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рікОСОБА_1 отримав 24.03.2005
року в розмірі 26,70
грн., а за 2006 рік - відповідно 18.07.2006 року в розмірі 120 грн. До суду з
вимогами про стягнення не донарахованих сум з матеріальної допомоги на
оздоровлення за 2005 та 2006 рокиОСОБА_1
звернувся лише 13.12.2006
року, тобто після спливу передбаченого КАС України однорічного строку для
звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за 2005 рік.

Відхиляючи
доводи відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних
вимогОСОБА_1. в частині стягнення заборгованості з допомоги на оздоровлення за 2005 рік , суд першої
інстанції послався на те, що відповідно до ст.. 48 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова допомога на
оздоровлення повинна бути виплачена позивачу до кінця 2005 та 2006 року і
відповідно позивач не пропустив строк для звернення до суду з позовом. Однак з
таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки таких
положень зазначена стаття Закону в собі не містить.

Таким чином,
оскільки в матеріалах справи відсутні об'єктивні данні, які б свідчили про
поважність причин пропуску позивачем встановленого строку для звернення до
суду, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову в частині стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2005
рік у зв'язку з пропущенням річного строку, судова колегія вважає що
позовні вимогиОСОБА_1. про стягнення недонарахованих сум на оздоровлення за 2005 рік слід
залишити без задоволення у зв'язку з пропущенням строку звернення до
адміністративного суду.

Задовольняючи
позовні вимогиОСОБА_1. в частині стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2006 рік в
сумі 1755 грн. суд
виходив з положень ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою
передбачено, що швалідам 1-ї групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Але, при цьому,
статтею 62 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Мшістрів
України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади України, всіма суб'єктами господарювання незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

На виконання
вимог статті 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінет Міністрів України
прийняв Постанову № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
згідно з якою розмір щорічної допомоги на оздоровлення для інвалідів 1-ї групи
становить 120 грн. і позивач в 2006 році отримав допомогу в зазначеному
розмірі. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до
ч.2 ст 95 Конституції України будь-які видатки на загальносуспільні потреби,
розмір та цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом про
Державний бюджет України.

Згідно із ч.2 ст 4
Бюджетного кодексу при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в

якій вони не суперечать
положенням Конституції України, цього кодексу та закону про Державний бюджет
України.

Відповідно до
ч.5 ст. 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та
проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

З урахуванням
викладеного, судова колегія вважає, що здійснивши виплату позивачеві щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006
рік в розмірі 120 грн.
Управління праці та соціального захисту населення Марківської районної
державної адміністрації Луганської області діяло відповідно до діючого
законодавства.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді
справи порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимогОСОБА_1. в частині зобов'язання відповідача
здійснити виплату недонарахованої допомоги на оздоровлення за 2006 рік в сумі
1755 грн. за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.
196,198, 202, 205, 207,
160 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Марківської
райдержадміністрації Луганської області задовольнити.

Постанову
Марківського районного суду Луганської області від 27 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення
Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання
дій відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
-скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до управління праці та соціального захисту
населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про
визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2005 рік за
пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до управління праці та соціального захисту
населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про
визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2006 рік за
безпідставністю.

Ця
постанова набирає чинності негайно, та може бути оскаржена у

касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду

України
протягом одного місяця
з дня її складання у повному обсязі.