Справа № 22-а-4171/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-4171/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі за
участю позивача

Агейченковій К.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Центрально -
Міського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24 січня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-2226/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Центрально - Міського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської Ради Донецької області

про

стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення,
-

В С Т А Н О В И В :

У грудні
2007 рокуОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача недоотриманні суми на оздоровлення за 2003-2007 роки, у загальному
розмірі 6325 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2008 року позов ОСОБА_1 було задоволено
частково, а саме стягнуто з відповідача допомогу на оздоровлення за 2003-2005,
2007 роки.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Центрально - Міському Управлінні праці та соціального захисту населення
Горлівської міської Ради Донецької області, як особа, яка віднесена до 1 категорії осіб постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано інвалідом 3 групи, з
19.10.2006 року - інвалідом 2 групи у зв'язку з чим останній користується
правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат, а 2 групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент
виплати становив: при виплаті допомоги за 2003 рік - 205 грн., при виплаті за
2004 рік - 290 грн., при виплаті за 2005 рік - 332 грн. та при виплаті за 2007
рік - 460 грн. Судом встановлено, що відповідачем позивачу щорічна допомога на
оздоровлення сплачувалась таким чином: допомога за 2003 рік - 21,50 грн.; за
2004 рік - 21,50 грн. (виплата здійснена 29.04.2005); 2005 рік - 90 грн.
(виплата здійснена 06.10.2005); 2006 рік - 90 грн. (виплата здійснена 13.07.2006);
2007 рік - 120 грн. (виплата здійснена 05.07.2007).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2003 по 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 5299, 90 грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач
в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги УПСЗН.
Представник відповідача до апеляційного суду за викликом не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх
задоволенні відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, щоОСОБА_1. віднесений до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано інвалідом 3
групи, з 19.10.2006 року інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам
2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
за 2003 рік 21,50 грн., за 2004 рік в розмірі 21,50 грн., за 2005 рік в розмірі 90 грн., за 2006 рік в розмірі 90 грн., за 2007 рік в розмірі 120
грн.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам 3 групи постановою № 836 встановлена допомога - 21,50
гривень (за грошовою реформою 1996 року), постановою № 562 встановлена допомога
- 90 гривень, а інвалідам 2 групи 120 грн.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу з 1 грудня 2003 р. - 205 грн., з 1 січня 2004
року у розмірі 205 гривень, з вересня 2004 року - 237 гривень, з 1 січня 2005
р. у розмірі 262 гривні, з 1 квітня 2005 р. - 290 грн., з 1 липня 2005 р. - 310
грн., з 1 вересня 2005 року - 332 гривні, з 1 січня 2007 року - 400 гривень, з
1 квітня 2007 року - 420 гривень, а не постанови № 836, 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 21,50 грн. за в 2003 рік, у розмірі 21,50 грн. за в 2004 рік, у розмірі
90 грн. за в 2005 рік та у розмірі 120 грн. за 2007 рік, - суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Центрально - Міського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської Ради Донецької області на корить позивача недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2003-2005, 2007 роки.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Центрально - Міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2008 року у справі № 2-а-2226/08 за позовом
ОСОБА_1 до Центрально - Міського Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської Ради Донецької області «про стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

22 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-4171/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів:
Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі за
участю позивача

Агейченковій К.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Центрально -
Міського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради Донецької області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24 січня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-2226/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Центрально - Міського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської Ради Донецької області

про

стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення,
-

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Центрально - Міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2008 року у справі № 2-а-2226/08 за позовом
ОСОБА_1 до Центрально - Міського Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської Ради Донецької області «про стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі..

Головуючий:

Судді: