Справа № К-5056/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів:
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.,

при секретарі Замезі Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на
рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2004 р. та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2005 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області про стягнення заборгованості, -

встановила:

У травні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відділу державної служби охорони
при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про
стягнення заборгованості в сумі 584,25 грн. за невикористану відпустку за 1984
р. за період роботи служби в Дзержинському РВ УМВС України в Житомирській
області, до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській
області про стягнення заборгованості в сумі: 290,79 грн. за продовольчий пайок;
605,32 грн. речового забезпечення; 36,99 грн. по відпускному посвідченню; 62,78
грн. компенсації за невикористану чергову відпустку; 3078,20 грн. компенсації
за чергування за період роботи з 1998 р. по 2001 р., а всього в сумі 4074,08 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.
Житомира від 06.10.2004 р. позов задоволено
частково. Стягнуто з УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_1
605,32 грн. компенсації за речове майно, 36,99 грн. по відпускному посвідченню,
389,50 грн. компенсації за невикористану відпустку за 1984 р., а всього 1031,81
грн. та на користь держави державне мито в сумі 51,00 грн. В решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської
області від 17.03.2005 р. вказане судове
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної
інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині відмови в
стягненні грошової компенсації за час чергувань в слідчо-оперативних групах в
сумі 3078,20 грн. та в частині зміни стягнення 389,50 грн. компенсації за
невикористану відпустку на суму 584,25 грн. та постановити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судові
рішення суді судів першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, підстав для скасування
судового рішення відповідно до статей 225 - 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, не має.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено,
що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в
Житомирській області з
04.10.1987 р. по 14.02.2001 р., в тому числі з 01.01.1984 р. по
31.08.1984 р. у ВДСО Дзержинського РВ УМВС України в Житомирській області.
Звільнений 14.02.2001 р. зі служби за віком.

Заборгованість по компенсації за речове майно становить
605,32 грн., по відпускному посвідченню 36,99 грн. і ця заборгованість УМВС
України в Житомирській області при звільненні позивачу не була виплачена.

При звільненні ОСОБА_1 не отримав компенсацію за
невикористану відпустку за час служби у ВДСО Дзержинського РВ УМВС України в
Житомирській області, яка складає 389,50 грн. за вісім відпрацьованих ним
місяців згідно довідки-розрахунку відділу державної служби охорони при УМВС
України в Житомирській області від 16.04.2004 р. № 7/3-2038.

Тому суди вірно задовольнили позовні вимоги в цій
частині.

Порядок залучення працівників органів внутрішніх справ до
несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні щотижневого
відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій визначений Інструкцією,
затвердженою наказом МВС України від 17.12.1991 № 530, відповідно до якої при
залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ
України до несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні
щотижневого відпочинку та святкові дні, може компенсуватися наданням іншого дня
відпочинку або в грошовій формі. Суди правомірно відмовили в стягненні грошової
компенсації за чергування за період роботи з 1998 р. по 2001 р., оскільки після
чергування ОСОБА_1 надавалися дні відпочинку.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2004 р. та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2005 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
(підпис)

Судді
(підписи)