Справа № 22ас-645/2007
Суддя: Чорний В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22ас-645 оскаржуване рішення ухвалено під
Категорія 22 Татарського
ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

30 березня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Чорного В.І.

Суддів: Глєбова
І.К., Морозовського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за
апеляційною скаргою військової частини А-0549 на постанову Замостянського
районного суду м. Вінниці від 15 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
військової частини А-0549 про відшкодування збитків в сумі 29159 грн. 40 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопада 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом
до військової частини А-0549 в якому просив стягнути грошову компенсацію за не
отримане речове та продовольче забезпечення в сумі 29159, 40 коп., передбаченої
постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2002 року № 426 « Про
норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових
формувань».

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 листопада 2006
року позов був задоволений.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду,
посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам, невірно
застосував норми матеріального права, а тому неправильно вирішив спір. Просить
представник в/ч А 0549 прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 . в позові.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне частково задоволити скаргу з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах, в
зв'язку з чим має право при звільненні з військової служби на отримання
грошової компенсації за не отримане речове майно згідно Постанови КМУ № 1135
від 22.07.1998 p.,
« Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний
час», яка втратила чинність в 2004 р. та Постанови КМУ № 1444 від 28.10.2004 p., де
військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку за
своїм бажанням можуть одержати речове майно, належне їм до одержання в місяці
звільнення або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання у
військовій частині наказу про звільнення.

В період з 11.03.2000 р. до моменту звільнення позивача зі служби, останній
не отримав речового майна чи компенсації замість нього на загальну суму 3425,70
грн., що підтверджується довідкою № 1383 від 29.12.2005 р. на одержання
грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі.

Враховуючи викладене, суд дійшов підставного висновку, що
позов підлягає задоволенню, оскільки ст.ст. 2,9 Закону України « Про соціальний
та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що ніхто
не має права обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та
свободах, визначених законодавством України, і Держава гарантує матеріальне та
інше забезпечення військовослужбовців у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі.

Так як підстав по невиплаті грошової компенсації замість
речового майна не було та зазначена сума підлягає стягненню на користь
позивача.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду,
оскільки останні грунтуються на повно з'ясованих обставинах справи.

Проте погодитись з висновком суду щодо стягнення грошової компенсації за
харчове забезпечення не можна з наступних підстав.

Відповідно до норм харчування №1, що затверджено постановою Кабінету
Міністрів України № 426 від 23.03.2002 року право на харчування за рахунок
держави мають військовослужбовці, які постійно працюють на аеродромах,
полігонах, технічних і стартових позиціях і безпосередньо обслуговують літальні
апарати та забезпечують їх польоти, тобто були затверджені норми харчування
різних категорій військовослужбовців, де вказаний обов'язок держави харчувати
військовослужбовців в їдальнях за рахунок держави.

За правилами зазначеної постанови нарахування грошової компенсації за
продовольче забезпечення та продовольчий пайок не передбачено.

Виплата грошової компенсації за продовольчий пайок передбачалась ст. 9 ч. 2
Закону України « Про соціальний і правовий захист війсковослужбовців та членів
їх сімей».

Однак, Законом України « Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
від 17.02.2000 р. положення ч. 2 ст. 9 названого закону призупинено.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації
за не отриманий продовольчий пайок задоволенню не підлягали, однак суд не взяв
до уваги вимоги Закону й постановив рішення, яка їх порушує.

Враховуючи, що фактичні обставини встановлені судом правильно, проте
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає за
необхідне змінити судове рішення та відмовити позивачу в позові при стягнення
грошової компенсації за не отриманий продовольчий пайок на суму 25773,40 грн.

Керуючись ст.ст.
198. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу військової частини А-0549 задоволити частково.

Постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 листопада 2006
року змінити.

В позові ОСОБА_1 до
військової частини А-0549 про стягнення грошової компенсації за не
отриманий продовольчий пайок на суму 25773,40 грн. відмовити.

В іншій частині
судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному провадженні протягом одного місяця до Вищого
адміністративного суду України.