Справа № 22а-5437/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-5437/08
Головуючий суддя у 1-ій інстанції
категорія статобліку- 48
Крохмалюк І.П. (справа №2а-730/08)
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Мартиненка О.В. (доповідач),

суддів - Поплавського В.Ю., Сафронової С.В.,

при секретарі судового засідання
- Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську клопотання заступника прокурора Дніпропетровської області
Прихожанова В.О. про поновлення строків
на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2007 року по справі №2а-730/08 за позовом ОСОБА_1 до Піщанської
сільської ради, Новомосковської районної
державної адміністрації, треті особи: Новомосковський районний відділ земельних
ресурсів, Державне підприємство «Новомосковський лісгосп» про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2007 року позивачка звернулася до суду з
вимогами про визнання неправомірною бездіяльності Піщанської сільської ради
щодо не розгляду її заяви про надання земельної ділянки під будівництво на
сесії ради.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня 2007 року по справі №2а-730/08 позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено.

08 квітня 2008
року заступник прокурора Дніпропетровської області Прихожанов В.О, не
погодившись з постановою суду, звернувся
з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови суду, де зазначав, що він не приймав участі у справі, а
про винесене судове рішення дізнався лише 04 квітня 2008 року із звернення
депутата.

Дослідивши матеріали справи та доводи прокурора стосовно
причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що
клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.185 КАС України передбачено, що сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання
про

їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю
або частково.

Відповідно до ст. 60 КАС України у випадках, встановлених
законом прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративними
позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих
справах. Прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або
держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

При цьому ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» встановлено
імперативне правило про те, що підставою представництва прокуратурою у суді:

- інтересів громадянина є його неспроможність через
фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження. Поважними причинами можуть бути: хвороба,
неповноліття, недієздатність громадянина, визнання громадянина безвісно
відсутнім тощо;

- інтересів держави - наявність порушень або загрози
порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у
відносинах між ними та державою.

Статтею 37 ЗУ «Про прокуратуру» право принесення
апеляційного, касаційного подання (скарги) на рішення, ухвали і постанови судів
надається прокурору і заступнику прокурора в межах їх компетенції, незалежно
від їх участі в розгляді справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від
08. 04.1999 року у справі за № 3 - рп/99 (про представництво прокуратурою
України інтересів держави в арбітражному суді) зазначається що саме треба
розуміти під інтересами держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є
оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає
з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме
відбулося чи могло відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави,
обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, при зверненні прокурора до відповідного
суду, він (прокурор) повинен у апеляційній скарзі обґрунтувати обставини, які
вказують на існування необхідності захисту інтересів держави. Прокурор повинен
зазначати, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи
інших інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту.

Як видно з матеріалів справи, представники суб'єктів
владних повноважень (відповідач та треті особи) в судовому засіданні визнали
вимоги позивачки, щодо порушень права ОСОБА_1 на відповідний розгляд її заяви.

Прокурор, як спеціальний суб'єкт владних повноважень,
дійсно має право на контрольні функції щодо дотримання органами місцевої влади
законодавства під час їх роботи, і тому на факти порушення закону має
повноваження реагувати внесенням протесту. Відносно обставин даної справи
відповідачем не приймалося будь-яке рішення щодо заяви позивачки, тому можливо
дійти до висновку тільки про факт порушення прав позивачки з боку влади.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин
від порушень з
боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прокурор звернувся з апеляційною скаргою та з
заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження на стадії апеляційного
провадження, тобто вже після набрання судовим рішенням законної сили, що на
думку колегії суддів є порушенням ч.1 ст. 10 КАСУ про рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до Конституції
України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Частиною 1 та 2 ст.8 цього кодексу суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд
застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики Європейського
Суду з прав людини.

Засади рівності сторін та змагальності у судовому процесі
виведені Європейським Судом із принципу верховенства права, який зокрема
знаходить свій вираз у положеннях ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та
основних свобод» щодо справедливого судового розгляду. Щодо принципу рівності сторін Європейський
Суд зазначає, що ця засада поширюється як на справи про цивільні права та
обов*язки, так і кримінальні справи та «вимагає, щоб кожній зі сторін була
надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не
ставить її в суттєве менш сприятливе становище порівняно з опонентом».

Таким чином, враховуючи позицію суб'єктів владних
повноважень під час розгляду адміністративної справи та визнання позовних
вимог, відсутності дій по оскарженню ними прийнятого рішення, колегія суддів
вважає, що намагання прокурором здійснити наглядову функцію за судовим рішенням
та здійснити перегляд судового рішення яке набрало законної сили без достатніх
на те підстав - є грубим порушенням прав позивача та правових засад
адміністративного судочинства.

Відповідно
до вимог п.1 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі
сторін є
орган чи

посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу
місцевого самоврядування, крім тих,
які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно вимог
ст.140 Конституції України мiсцеве самоврядування здiйснюється територiальною
громадою в порядку, встановленому законом,
як безпосередньо, так
i через органи мiсцевого
самоврядування: сiльськi, селищнi, мiськi ради та їх виконавчi органи.

(Пiд поняттям "органiзацiя управлiння
районами в мiстах" треба розумiти
повноваження мiських рад
як органiв мiсцевого самоврядування в
мiстах з районним
подiлом приймати рiшення щодо:
матерiально-фiнансового та
органiзацiйного забезпечення здiйснення мiсцевого самоврядування в районах мiста;
утворення чи неутворення в мiстi
районних рад та в разi їх
утворення визначення обсягу i меж
повноважень районних рад; адмiнiстративно- територiального устрою та з
iнших питань у межах i
порядку,визначених
Конституцiєю та законами України
- згідно з рiшенням Конституцiйного Суду України вiд 13.07.2001 № 11-рп/2001)

Таким чином, Піщанська сільська рада є органом місцевого
самоврядування та не відноситься до законодавчої чи виконавчої гілки державної
влади як це визначено ст..6 Основного Закону.

Відповідно до п.10 Перехідних положень Земельного кодексу
України від 25 жовтня 2001 року рішення про розмежування земель державної і
комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські,
селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами
населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами
місцевого самоврядування.

З моменту введення в дію КАС України відпали повноваження
прокурора самостійно визначати та звертатися на боці органів місцевого
самоврядування, оскільки делеговані їм відповідні повноваження (в тому числі і
розгляд заяв громадян про надання земельних ділянок) є за своїм характером
функціями адміністрування відповідної сільської ради.

Тобто, прокурор повинен обґрунтувати необхідність
перегляду адміністративної справи тільки у разі порушення права держави чи
відповідного державного органу, а не окремої територіальної громади чи окремої
організацій, які мають самостійну процесуальну дієздатність.

Як видно з тексту апеляційної скарги, прокурор не
зазначив у чиїх він інтересах звертається до суду та не вказує чиї права порушено
прийнятим судовим рішенням.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає
правових підстав для поновлення прокуророві строку на апеляційне оскарження
постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17
грудня 2007 року.

Керуючись ст. ст. 102 , 186 КАС
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Клопотання заступника прокурора
Дніпропетровської області Прихожанова В.О.
про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17
грудня 2007 року по справі
№2а-730/08 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області Прихожанова В.О. залишити без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.

Повний текст ухвали виготовлено 01.07.2008 року.

Судді: