Справа № 2-а-6572/2008
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2008 р. Справа № 2-а-6572/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

При секретарі судового засідання: Подолян Наталії Вікторівні

За участю
представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: Маринушкіна Є.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної
адміністрації

про:
визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною
заявою до головного управління праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що позивач, після смерті свого
чоловіка - ОСОБА_2, звернулась до головного управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації з заявою про
видачу довідки для переоформлення на своє ім'я автомобіля марки “ЗАЗ” 2005 року
випуску, який надавався її чоловікові, як інваліду війни ІІ групи, через
головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА.
Однак, відповідач направив на адресу позивача листа про відмову в
переоформленні автомобіля за вих. № 18-Б-1720-2 від 12.01.2008 р., посилаючись
на постанову Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р. “Про
затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями”.

Позивач вважає таку відмову протиправною з наступних
підстав.

На момент отримання ОСОБА_2. автомобіля, тобто станом на
09.05.2005 р., такі правовідносини регулювались Порядком забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 999 від
08.09.1997 р. із внесеними змінами та доповненнями. Вказаним Порядком не
передбачалось, що у разі смерті інваліда, автомобіль, яким він забезпечений
безоплатно або з частковою оплатою повертається головному управлінню праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до зазначеного Порядку, зокрема п.37,
передбачалась передача автомобіля після смерті інваліда членам його сім'ї із
зняттям його з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація
автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда
проживав разом з ним, повинна проводитись Державтоінспекцією з дозволу органу
соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку.

Позивач мотивує своє право, посилаючись на конституційні
нормами, зокрема на ст. 41 Конституції України, яка передбачає, що право
приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила
його задовольнити.

Представник відповідача з позовом не погодився. В обґрунтування заявленого суду пояснив
наступне.

Позовні вимоги позивача не відповідають вимогам Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 999 від 19.07.2006 р, який діяв на момент його смерті та діючого на
даний час Порядку із внесеними змінами та доповненнями, відповідно до якого
головне управління не має права видати ОСОБА_1. дозвіл на переоформлення
отриманого її чоловіком автомобіля в зв'язку з його смертю. Оскільки, головне
управління праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА не має
повноважень щодо такої видачі дозволуОСОБА_1.
на переоформлення автомобіля, та з урахуванням вищевказаного
нормативного акту, відповідач змушений вилучити у позивача вказаний автомобіль.
На підставі вищенаведеного, головне управління праці та соціального захисту
населення просить відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України “Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні”та ст. 13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу”інвалідам війни державою
гарантовано право на отримання автомобіля безоплатно або на пільгових умовах у
порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 39 Закону
України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”інваліду надано
право відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги(у тому числі щодо
забезпечення автомобілем), якщо вона не повною мірою відповідає його потребам.
У такому разі інвалід вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення
себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації
вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що подається державним органом.

Керуючись Порядком забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 р.
головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА на
честь святкування Дня Перемоги видало ОСОБА_2., як інваліду війни ІІ групи,
автомобіль марки “ЗАЗ” 2005 року випуску за 7% вартості. ОСОБА_2., у свою
чергу, погодився отримати автомобіль за умов, визначених Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №
999 від 08.09.1997 р., зокрема передбачаючи, що цей автомобіль, у разі настання
підстав, визначених п. 37 вказаного Порядку, перейде у власність його сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. помер. Тому, позивач, як дружина
та спадкоємиця свого чоловіка, після його смерті, звернулася з заявою про
переоформлення автомобіля на своє ім'я до головного управління праці та
соціального захисту населення Вінницької ОДА. Однак, управлінням відмовлено
виконати вимогу позивача, посилаючись на Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 999 від
19.07.2006 р., згідно п. 16 якого необхідно повернути автомобіль головному
управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА.

В судовому засіданні з'ясовано, що на момент отримання
ОСОБА_2. автомобіля, тобто станом на 09.05.2005 р. правовідносини щодо
отримання, використання та розпорядження наданим автомобілем між позивачем та
відповідачем регулювались Порядком забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 р.,
відповідно до якого, зокрема п.37, передбачалась передача автомобіля після
смерті інваліда членам його сім'ї.

Як вбачається зі змісту п. 37 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №
999 від 08.09.1997 р., після смерті інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та
знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація
автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті проживав
разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального
захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Таким чином, ОСОБА_2. надав свою згоду та вступив у
правовідносини з головним управлінням праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної адміністрації, які регулювались Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №
999 від 08.09.1997 р.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Враховуючи це, постанова
Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р. “Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями”та подальші зміни до неї, якими
встановлений інший порядок визначення права власності на автомобіль, наданий у
користування при житті інваліду, не можуть мати зворотної дії в часі, оскільки
будуть порушені права членів сім'ї померлого інваліда, у тому числі позивача.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86
зазначеного кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У даній адміністративній справі відповідачем не надано
достатніх доказів щодо правомірності відмови у видачі ОСОБА_1довідки для
переоформлення автомобіля ЗАЗ 1102, що перебував у користуванні інваліда 2-ї
групи ОСОБА_2 та не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги.
Враховуючи це, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позивних
вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158,
162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов
ОСОБА_1 до головного управління праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної адміністрації задовольнити.

Визнати протиправною відмову головного управління праці
та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації №
18-Б-1720 від 12.01.2008 р. у видачі ОСОБА_1довідки для переоформлення
автомобіля ЗАЗ 1102, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір
синій, кузов НОМЕР_2, що перебував у користуванні інваліда 2-ї групи ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Зобов'язати головне управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації видати Бандурі
Ніні Тимофіївні довідку для перереєстрації зазначеного автомобіля.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено 02.06.2008 р.

Суддя (підпис) Загороднюк
Андрій Григорович

З
оригіналом згідно

Суддя Секретар