Справа № 22-а-2451/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
Суддя
І інстанції - Шальєва В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23
травня 2008 року справа №
22-а-2451/08

у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Геращенка
І.В., Арабей Т.Г.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

За
участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької
області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня
2007 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1до державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької
області про визнання нечинними податкового повідомлення - рішення та рішень про
застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2007 року позивач звернувся з зазначеним позовом до державної
податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області, зазначивши, що
відповідачем на підставі акту виїзної позапланової перевірки від 25.06.2007 р.
№ 1081/17-1- до нього було незаконно застосовано штрафні фінансові
санкції, у зв'язку з чим просив визнати податкові повідомлення - рішення
нечинними.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2007
року позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до
державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області про визнання
нечинними податкового повідомлення - рішення та рішень про застосування
штрафних санкцій задоволено у повному обсязі.

На дану постанову суду відповідачем було подано
апеляційну скаргу, в якій він просив її скасувати з тих підстав, що судом порушені норми матеріального
права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що в ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98
від 03.07.1998 р. (надалі - Указ) мова йдеться про осіб, які знаходяться у
трудових відносинах з фізичними особами - суб'єктами малого підприємництва, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, зокрема,
стаття 21 Кодексу Законів про працю в якості підстави для виникнення трудових
відносин визначає трудову угоду або контракт. Таким чином, в Указі визначена
кількість робітників як фактично наявна величина, а не статистична, як це
має місце у відношенні юридичних осіб -
платників єдиного податку, де середньооблікова чисельність працюючих на протязі
календарного року визначається за методикою, затвердженою органами
статистики.

Представник податкового органу в судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі,
просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення сторін, вважає, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2007 року винесена законно та обґрунтовано з додержанням вимог
процесуального та матеріального закону, з огляду на що апеляційна скарга
державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області задоволенню не підлягає, а постанова суду має бути залишена
без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне.

Дійсно,
відповідно до ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998
року, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується до
суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Крім того,
середньооблікова чисельність працюючих для суб'єктів малого підприємництва
визначається за методикою, затвердженою органами статистики, з урахуванням усіх
його працівників, у тому числі тих, що працюють за договорами та за
сумісництвом, а також працівників представництв, філіалів, відділень та інших
відособлених підрозділів.

Згідно п. 3.2.2 Інструкції
зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету
статистики України від 28.09.2005 р. № 286, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30 листопада 2005 року за № 1442/11722 (надалі - Інструкція), при обчисленні
середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються
всі категорії працівників облікового складу, зазначені у п. 2.4, 2.5 наведеної
Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв'язку з
вагітністю та пологам або для догляду за дитиною до досягнення нею віку,
передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства,
включаючи тих, яки усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового
будинку (п.п. 2.5.8, 2.5.9 Інструкції).

Як встановлено під час
розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, позивач використовував
найману працю, зокрема, у 4 кварталі 2006 року позивачем було прийнято на
роботу 3 працівника і ще 10 працівників на той час вже перебували в трудових
правовідносинах з позивачем.

Однак, у 4 кварталі 2006
року позивач використовував працю лише 10 найманих працівників, оскільки 3
працівника були працевлаштовані замість працівників, котрі знаходились у
відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, суд першої
інстанції правильно зробив висновок щодо правомірності позивача знаходження на
спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, тобто бути платником
єдиного податку, а тому, оскільки позивач правомірно знаходився на спрощеній
системі оподаткування, обліку та звітності, тоді відсутні передбачені законом
підстави для застосування до позивача Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок громадян», Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається
на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, як при
розгляді справи у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді,
відповідачем не було додано достатньо належних доказів стосовно законності
прийнятого ним рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо
задоволення позовних вимог, та постанова прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 184, 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від
24 грудня 2007 року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2007 року у справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до державної податкової
інспекції у м. Краматорську Донецької області про визнання нечинними
податкового повідомлення - рішення та рішень про застосування штрафних санкцій
- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий:
Г.М. Міронова

Судді:
І.В. Геращенко

Т.Г. Арабей