Справа № К-2936/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2008 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів :
Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради Волинської
області, Шацької районної державної адміністрації Волинської області, Шацького
районного відділу земельних ресурсів, ПП “Госпрозрахунковий центр
науково-технічних послуг” про визнання недійсними рішень та зобов'язання
виготовити технічну документацію, -
в с т а н о в и л а :
В листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
вказаним позовом, в якому зазначав, що він згідно сертифікату серії ВЛ № 009399
має право на земельну частку(пай) у розмірі 2,45 умовних кадастрових гектарів
на землях колишнього КСП “Україна”, які знаходяться на території Шацької
Рішенням зборів сільськогосподарського виробничого
кооперативу “Україна” (далі - СВК "Україна") від 07.04.2000 року
затверджені площі першочергового паювання членам колишнього колективного
сільськогосподарського підприємства “Україна” (далі - КСП "Україна"),
матеріали першочергового паювання затверджені рішенням Шацької селищної ради
від 25.04.2000 року № 12/13, а згідно рішення селищної ради від 27.12.2000 року
№ 14/10 позивачу була виділена в натурі земельна частка(пай) на землях
першочергового паювання.

В подальшому ці рішення були скасовані рішенням Шацької
селищної ради від 14.08.2003 року № 10/10 відповідно до вказівки начальника
Шацького районного відділу земельних ресурсів від 06.08.2003 року № 149.

Також розпорядженням голови Шацької районної державної
адміністрації (далі - Шацька РДА) від 25.08.2003 року № 179 “Про відміну раніше
прийнятих розпоряджень” відмінені розпорядження голови Шацької РДА від
10.12.2002 року № 197, від 04.03.2003 року № 37, від 18.03.2003 року № 58, від
19.03.2003 року № 101 про затвердження технічної документації та проекту
організації території земель колишнього КСП “Україна”, як такі, що не
відповідають вимогам законодавства, а громадян, які мають право на земельну
частку(пай), включено до загального списку для отримання державних актів на
право приватної власності на землю.

ОСОБА_1 вважав ці рішення такими, що порушують його права
і не відповідають чинному законодавству, а тому просив їх скасувати та
зобов'язати ПП “Госпрозрахунковий центр науково-технічних послуг” видати йому
державний акт про право приватної власності на земельну частку(пай).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 26 листопада 2004 року позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02
червня 2005 року це рішення скасовано, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції,
представник позивача ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В скарзі вона посилається на порушення апеляційним судом
норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідачі
при прийнятті ними оскаржених рішень діяли відповідно до положень чинного
законодавства України.

Так, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що після
прийняття рішення про виділення позивачу земельної ділянки в натурі її межі не були встановлені і не складено акт
передачі земельної ділянки, як того вимагають положення п.п 3.5, 3.8 “Методичних
рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель
колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і
організацій”, затверджених наказом Державного комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України,
Української академії аграрних наук від 4 червня 1996 р. № 47/172/48, а також, що схема поділу земель колективної
власності на земельні частки(паї) КСП "Україна" не
розроблялась.

Однак такі висновки суду апеляційної інстанції є
помилковими.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно
сертифікату про право на земельну частку(пай) серії ВЛ № 009399, виданого
позивачеві на підставі рішення Шацької РДА від 11.06.1996р. № 172, ОСОБА_1 має
право на земельну частку розміром 2,45 умовних кадастрових гектарів, що
перебувала у колективній власності колишнього КСП "Україна".

Рішенням зборів уповноважених членів СВК
"Україна" від 07.04.2000р., який згідно статуту є правонаступником
КСП "Україна", було затверджено площі першочергового паювання та
вирішено надати земельні частки згідно сертифікатів на землях першочергового
паювання тим членам колишнього КСП "Україна", які заявили про вихід
із КСП.

Матеріали першочергового поділу земель СВК
"Україна" були затверджені рішенням Шацької селищної ради від 25.04.2000
року № 12/13.

Рішенням Шацької селищної ради від 27.12.2000 року №
14/10 погоджено передачу в натурі земельних ділянок згідно схеми першочергового
поділу земель колективної власності та доручено комісії по першочерговому
паюванню здійснити передачу часток з оформленням документів про право приватної
власності на землю.

Згідно із рішенням Шацької селищної ради від 25.04.2000
року № 12/13 позивачу виділялась в натурі земельна частка(пай) на землях
першочергового поділу, а саме: в урочищі "Боярчукове" - 0,10 га.; в
урочищі "Ступа" - 0,43 га.; в урочищі "Віси" - 0,73 га.; в
урочищі "Запісочне" - 1,08 га.; а всього в розмірі 2,45 га.

В подальшому ці рішення були скасовані рішенням Шацької
селищної ради від 14.08.2003 року № 10/10 з мотивів невідповідності їх
законодавству.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив
з того, що при вирішенні заяви позивача щодо відведення йому земельної ділянки
було дотримано вимоги ст. 102 Земельного кодексу України та Указу Президента
України "Про невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від
10.11.1994р. № 666/94.

Пунктом 4
зазначеного Указу Президента України від 10.11.1994р. № 666/94
встановлено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного
товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у
приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що
засвідчується державним актом на право приватної власності на землю.

Указом Президента України "Про порядок
паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям" від 08.08.1995р. № 720/95 в п.п. 1, 2 та 6
встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у
колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним
товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на
колективні сільськогосподарські підприємства
і передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній
власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства,
кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта
на право колективної власності на землю.

У разі виходу власника земельної частки (паю)
з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою
здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і
видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

На час прийняття Шацькою селищною радою рішення № 12/13
від 25.04.2000 року діяв Земельний кодекс України від
18.12.1990р., згідно ст. 5 якого передбачено право кожного члену колективного
сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього одержати
свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку,
передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 “Методичних
рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель
колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і
організацій”, затверджених наказом Державного комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України,
Української академії аграрних наук від 4 червня 1996 р. № 47/172/48, громадянин, який має сертифікат на право на
земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі,
подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку N 1.

Місцеположення в натурі земельної ділянки, що
надається згідно з схемою поділу
земель колективної власності на земельні частки (паї) (далі - Схеми),
погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу
подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства.

Рішення виконавчого органу управління
підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки
(паю) в натурі.

У випадках, коли Схема не розроблена,
місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним
рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства, але не
пізніше трьох місяців з часу подання заяви про вихід із складу цього
підприємства.

У випадках вимоги про негайне виділення
земельної ділянки в натурі, надання її здійснюється протягом поточного
сільськогосподарського року не більше ніж за 12 місяців.

Відповідне рішення загальних зборів (зборів
уповноважених) за формою, наведеною в додатку N 2, є підставою для виконання
робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі.

Після визначення меж в натурі складається акт
передачі земельної ділянки із земель колективної власності у власність
громадянину за формою, наведеною в додатку N 4.

Після видачі громадянинові державного акта на
право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну
частку (пай) повертається до районної (міської) державної адміністрації
(виконавчого комітету міської Ради).

Пунктом 1 згаданих “Методичних рекомендацій щодо порядку передачі
земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам
колективних сільськогосподарських підприємств і організацій” передбачено, що
передача в натурі земельної частки (паю) провадиться громадянину, який має
сертифікат на право на земельну частку (пай), згідно з його заявою та після
складання Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї).

Схеми складаються за участю керівників і
спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств (організацій),
сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних
товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств, затверджуються загальними зборами (зборами
уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними
(міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад).

При цьому п 2 “Методичних рекомендацій щодо порядку передачі
земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам
колективних сільськогосподарських підприємств і організацій” врегульовано
порядок складання схем поділу земель колективної власності на земельні частки
(паї), відповідно до якого Схеми в залежності від забезпеченості необхідною
землевпорядною документацією розробляються за повною або скороченою програмою.

Із земель, що можуть приватизуватися без
обмежень у їх подальшому використанні, виділяються ділянки першочергового
поділу на земельні частки (паї). Кількість і розмір ділянок першочергового
поділу встановлюються в залежності від наявності бажаючих одержати земельні
частки (паї) в натурі, кількості і розміщення населених пунктів, конфігурації
масивів земель колективної власності, співвідношення і розміщення
сільськогосподарських угідь, напрямів господарської діяльності, яка
визначається з урахуванням ландшафтних умов, особливостей поселенської мережі
тощо.

Як зазначив районний суд, ОСОБА_1 був членом КСП
"Україна", у 2000 році вийшов з його складу і звернувся із заявою про
виділення йому в натурі та передачу земельної частки (паю), на яку він мав
право згідно сертифікату серії ВЛ № 009399.

Крім того, ним було сплачено відповідно до прибуткового
касового ордеру 40,00 грн. на виготовлення технічної документації щодо
відведення земельної ділянки.

СВК "Україна" згідно статуту є правонаступником
КСП "Україна", у склад його майна включено основні і оборотні фонди
та майнові права КСП "Україна", в тому числі і на землю КСП в межах
паїв осіб, які не витребували свої частки під час реорганізації підприємства.

Згідно наведених норм СВК "Україна" зобов'язаний
задовольняти вимоги про виділення земельної ділянки у власність осіб, які є
його членами і бажають одержати свою земельну частку
(пай) в натурі.

Цими ж нормами на відповідні органи місцевого
самоврядування та місцевої виконавчої влади покладено обов'язок у встановлені
законодавством терміни забезпечити передачу земельної частки (паю) особі, яка
звернулась із таким проханням.

При цьому відповідно до п.п.3.2 п.3 “Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної
частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних
сільськогосподарських підприємств і організацій” отримання земельної
частки (паю) можливе і за відсутності розробленої схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), за умови
погодження місцеположення земельної частки (паю), що передається, відповідним
рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства.

Таким чином, районний суд у відповідності із наведеним
визнав позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають до задоволення, однак це
законне і обґрунтоване судове рішення було помилково скасовано судом
апеляційної інстанції.

Крім того, визнавши правомірним скасування Шацькою селищною радою своїх
рішень від 25.04.2000 року № 12/13 та від 27.12.2000 року № 14/10, апеляційний суд не звернув уваги на положення
ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", згідно яких акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування
визнаються незаконними з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам
України лише в судовому порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судове
рішення суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 226 КАС України
підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226,
230, 232 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 02 червня 2005 року
скасувати, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26
листопада 2004 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :