Справа № 22-а-4442/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сіренко М.О.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05 червня 2008 року справа №
22-а-4442/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді Сіваченка І.В.

суддів Василенко
Л.А., Дяченко С.П.

при секретарі за
участі представника відповідача

Скопинській А.О.
ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на постанову

Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області

від

09 липня 2007 року

у справі

№ 2-а-8/2007 року

за позовом

ОСОБА_2

до

Начальника управління по обліку, розподілу
і приватизації житла Макіївської міської ради ОСОБА_3, треті особи - КП
«Житловик-2», ОСОБА_4

про

визнання незаконним наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до начальника управління по обліку, розподілу і
приватизації житла Макіївської міської ради про визнання незаконним змісту
витягу з наказу, підписаного відповідачем 2 серпня 2006 року №1982-д,
зобов'язавши його затвердити згоду на заміну договору найму житлового
приміщення між ним і КП «Житловик-2», мотивуючи свої вимоги тим, що в квартирі
АДРЕСА_1 в м. Макіївці було прописано три чоловіка: його дідусь ОСОБА_5, батько
ОСОБА_4, і він. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 06.06.2001
року його батько визнаний безвісно відсутнім, а в 2005 році був знятий з
реєстрації по місцю колишнього мешкання в квартирі. Його дідусь ОСОБА_4, який є
квартиронаймачем квартири, помер. В червні 2006 р. позивач звернувся в КП
«Житловик-2» із заявою про заміну квартиронаймача - померлого діда на нього -
члена його сім'ї - внука. У переоформленні особового рахунку квартири на його
ім'я було відмовлено згідно витягу з наказу, підписаного відповідачем від
02.08.2006 р. №1982-д, яким ОСОБА_3 відмовив в затвердженні заяви на заміну
договору найму житлового приміщення між ним і КП «Житловик-2», оскільки для
зміни договору найму квартири відсутня згода члена сім'ї ОСОБА_4., який
визнаний безвісно відсутнім.

Позивач просив
визнати незаконним зміст наказу від 02.08.2006 р. №1982-д, підписаного
відповідачем, в частині відмови в затвердженні договору найму квартири між ним
і КП «Житловик-2», і зобов'язати відповідача затвердити таку згоду з моменту
його реєстрації у вищезгаданій квартирі /а.с.79,96/.

Постановою
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 09 липня 2007 року у
задоволені позову було відмовлено.

Не погодившись з
таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, якою просить постанову від 09 липня 2007
року скасувати та прийняти нову постанову із задоволенням позовних вимог.

В судовому
засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної
скарги. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не
прибули.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до
наказу від 02.08.2006 р. №1982-д управління по обліку, розподілу і приватизації
житла Макіївської міської ради, керуючись ст.ст. 103, 106 ЖК УРСР, відмовило в
затверджені досягнутої згоди про зміну договору найму жилого приміщення між
ОСОБА_2. та наймодавцем КП «Житловик-2», з померлого ОСОБА_5. - наймача
3-кімнатноі квартири жилою площею 44,17 кв.м, розташованої за адресою: м.
Макіївка-26,АДРЕСА_1, на члена родини ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що другий член
родини ОСОБА_4 не дав згоди на зміну вказаного договору, так як в цей час відсутній.
Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 6.06.2001 р. ОСОБА_4, 1958
р.н. був визнаний безвісно відсутнім, але згідно ст. 71 ЖК України за

ним зберігається
право користування за вищевказаним жилим приміщенням. При цьому, ОСОБА_4 не
визнавався особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок його відсутності понад встановлені строки. у порядку, передбаченому
ст. 72 ЖК України /а.с.23/.

Колегія суддів
апеляційного суду вважає, що в компетенції відповідача приймати подібні рішення
відповідно до Положення про Управління по обліку, розподілу і приватизації
житла Макіївської міської ради /а.с.89/, згідно п.п.3.3.2 якого, це управління
приймає рішення про затвердження /відмову/ досягнутої домовленості між наймачем
і наймодавцем з приводу зміни договору найму жилого приміщення державного і
комунального житлового фонду.

Відповідно до
ст.ст. 103, 106 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено
тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Повнолітній член
сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором
найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Апеляційним
судом встановлено, що в спірній квартирі було прописано три особи. ОСОБА_5. був
наймачем і помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 рішенням
суду в 2001 р. визнаний безвісно відсутнім і знятий з реєстрації в 2005
р. позивач ОСОБА_2. є тимчасово відсутнім у зв'язку з виїздом на навчання, за
яким зберігається житлова площа.

За висновками
суду першої інстанції визнання особи в судовому порядку безвісно відсутнім
породжує зняття його з реєстрації, але не позбавляє його права користування
житловим приміщенням, в порядку передбаченому ст. 72 УК України. Оскільки
позивач не звертався до суду з вимогами про визнання ОСОБА_4. таким, що втратив
право користування житлом, відповідно до ст. 71 УК України, як особа, що не
проживає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних
причин, тому, за переконанням місцевого суду, ця особа не втратила право на
надання згоди на зміну договору найму житлового приміщення.

Проте з такими
висновками Центрально-Міського районного суду м. Макіївки не може погодитися
судова колегія.

Відповідно до
ст. 71 Житлового Кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також
диспозиція ст. 71 ЖК УРСР визначає, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у декількох випадках, серед яких відсутнє
посилання на те, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем, або членами його сім'ї понад шість місяців в разі, коли ця особа
визнана судом безвісно відсутньою.

Стаття 103 ЖК
УРСР передбачає, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за
згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця.

Стаття 106 ЖК
України додатково тлумачить відносини про зміну договору найму жилого
приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім'ї, а саме чітко
формулює, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших
членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Диспозиція ст.
106 ЖК УРСР визначає досить чітке формулювання „які проживають разом з
ним". Отже, на момент прийняття наказу від 02.08.2006 р. №1982-д ОСОБА_4
вже був визнаний судом, як безвісно відсутня особа (рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки від 06.06.2001 р.), був знятий з реєстрації в
спірній квартирі, тому він ніяким чином не мав змоги проживати разом зі мною.
Про це, також, свідчить акт жилого органу КП „Житловик-2".

Згідно ст. 64 ЖК
УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають
із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають
такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відтак
вимога відповідача отримати згоду ОСОБА_4. на переоформлення особового рахунку
по квартирі суперечить наведеним нормам законодавства та здоровому глузду.

Вимога про
необхідність визнання ОСОБА_4. особою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок його відсутності понад

встановлені
строки, у порядку, передбаченому ст. 72 ЖК України, також не ґрунтується на
нормах житлового законодавства.

Тому позовні
вимоги ОСОБА_2. підлягали задоволенню.

Однак на
теперішній час відповідачем надана згода на переоформлення особового рахунку
спірної квартири, і вона взагалі приватизована позивачем. Тому позовні вимоги
ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача дати згоду на зміну договору найму
житлового приміщення між ОСОБА_2. і КП “Житловик-2” не можуть бути задоволені.

Судові витрати позивача підлягають йому відшкодуванню в такому порядку.

Відповідно до ст. 94 КАС України
судові витрати позивача у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в
суді першої інстанції відшкодовуються йому в сумі 3 гривень 40 копійок за
рахунок місцевого бюджету. Надлишково сплачений ним судовий збір може бути
повернутий ОСОБА_2. за його відповідної заяви ухвалою суду першої інстанції в
порядку, встановленому процесуальним законом.

Також згідно ч.1 ст. 91 КАС України,
витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх
представників, несуть сторони. У відповідності до п.2 ч.3, ч.1 ст. 87 КАС
України такі витрати входять до складу судових витрат і присуджуються стороні,
на користь якої постановлене рішення.

Відповідно до залізничних квитків
(а.с.97,98), позивач сплатив за прибуття до суду 22.02.2007 р. - 26,56 грн.

Разом з тим, ч.3 ст. 91 КАС України
передбачений граничний розмір компенсації витрат сторін та їх представників, що
пов'язані із прибуттям до суду, який визначений Постановою Кабінету Міністрів
України від 27.04.2006 р. № 590. Зокрема, згідно з підпунктом 1 пункту 5
Додатку до вказаної Постанови КМУ, такі витрати стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, і яка не є суб'єктом владних повноважень, не можуть
перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на
відрядження.

Відповідно
до п. 1.7 Інструкції про службові відрядження в межах
України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України N 59
від 13.03.1998 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 р. за N 218/2658
(прийнятої на виконання пункту 9 постанови Кабінету
Міністрів України від 05.01.1998
N 10 "Про норми
відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон") витрати
на проїзд до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості
проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального
користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням
проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових
платежів на транспорті.

Таким
чином, витрати позивача на поїзд підлягають повному відшкодуванню.

Всього судові
витрати позивача, які підлягають йому відшкодуванню, складуть 29 гривень 96
копійок (3,40 грн. судового збору + 26,56 грн. витрат, пов'язаних із прибуттям
до суду).

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

В
повному обсязі постанова складена 10.06.2008 року.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.
202, ч.2 ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 09 липня 2007 року в справі № 2-а-8/07 - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Начальника управління по обліку, розподілу і
приватизації житла Макіївської міської ради «про визнання незаконним наказу» -
задовольнити частково.

Визнати
нечинним наказ управління по обліку, розподілу і приватизації житла Макіївської
міської ради від 02.08.2006 року № 1982-д, в частині відмови в затвердженні
досягнутої згоди про зміну договору найму жилого приміщення між ОСОБА_2 та
наймодавцем КП “Житловик-2” в особі в.о. директора Пікалової Любові
Митрофанівни, з померлого ОСОБА_5 - наймача квартири АДРЕСА_1 м. Макіївки
Донецької області, на члена родини ОСОБА_2.

В
решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути
з Макіївської міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 29
гривень 96 копійок.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий

Судді