Справа № 2-а-9499/2007
Суддя: Попова О.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а -9499/ 07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2008 року
м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у
складі:

головуючої - судді Попової О.Г.

при секретарі Снігірьовій О.С.

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до управління праці
та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації про
зобов»язання постановки на чергу для отримання компенсації за будинок в розмірі
64110 грн.,

встановив:

Позивачка
звернулась до адміністративного суду і просить зобов'язати відповідача
поставити її на чергу, встановлену місцевими органами виконавчої влади, для
отримання компенсації за втрачене АДРЕСА_1, яке вона отримала у спадщину, в
сумі 64110 грн., мотивуючи тим, що має право на вказану компенсацію, але
відповідачі відмовили у постановці на чергу, оскільки спадкодавець не мав
статусу переселенця.

Представник позивача в судовому засіданні
позов підтримала в повному обсязі.

Представник управлінні праці та соціального
захисту населення Народицької райдержадміністрації в судове засідання не
з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним
чином.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи
встановив: позивачка отримала у спадщину АДРЕСА_1яке відповідно до Переліку
населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони
радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ
України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93
відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного
відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про
радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я
самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи
відселення.

Відповідно до ч. 6 ст. 35 вказаного вище
Закону компенсацію, передбачену ст. 4 Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення
щодо неї, мають право отримати громадяни, які не проживали на територіях
радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно (жилі, дачні, садові
будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено
із зазначених територій.

Вказане домоволодіння позивач здала на
баланс Заліської сільської ради, що підтверджується
рішенням суду від 11.10.2007 року та актом прийняття житлового будинку від
126.11.2007 року.

На
підставі направлення серії ЖТ № 11269
позивачка переселилась в село Стрижівка Коростишівського району Житомирської
області.

Підставою відмови відповідача в постановці
на чергу є лист Міністерства праці та соціальної політики України від 06.07.2007
року № 363/0/15-06/20, відповідно до якого тільки ті спадкоємці мають право на
отримання компенсації за втрачене майно, спадкодавці яких за життя набули
статусу переселенців (отримали направлення на переселення).

Відповідно до ст. 50 Конституції України
кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, а тому, суд вважає,
що відмовляючи позивачу в постановці на чергу для отримання компенсації,
відповідач обтяжує його становище й примушує використовувати належне позивачу
на праві власності майно в небезпечних для здоров'я умовах відносно постійного
місця проживання.

Крім того, ст. 35 Закону не містить
будь-яких обмежень або посилань на наявність у спадкодавця направлення на
переселення або отримання у спадщину майна лише переселенця, як підставу для
виплати компенсації спадкоємцю. Відсутні зазначені посилання і в Положенні про
порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі
відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій,
затвердженого постановою КМ України № 755 від 15.07.97. Пунктом 5 вказаного
Положення єдиною підставою для отримання спадкоємцем компенсації визначено
знаходження нерухомого майна на території зони радіоактивного забруднення. В
переліку документів, які подаються спадкоємцем органу виконавчої влади,
відсутнє направлення на переселення на ім'я спадкодавця (п.6 Положення).

Статтею 62 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи“ надано право визначати порядок застосування Закону лише Кабінету
Міністрів України, а Міністерству праці та соціальної політики України таке
право не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що лист
Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.06 №
363/0/15-06/20, порушує вимоги ст.50 Конституції України і не відповідає
вимогам Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи“ та Положення про порядок
виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або
самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого
постановою КМ України № 755 від 15.07.1997, й не може бути застосований судом.

З урахуванням всіх обставин по справі, суд
заявлений позов до Народицької райдержадміністрації задовольняє.

Керуючись ст. 35 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. ст. 94, 158 - 163, 167,
254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати управління праці та соціального
захисту населення Народицької РДА Житомирської області поставити
ОСОБА_1на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене АДРЕСА_1в
сумі 64110 грн.

Відшкодувати ОСОБА_1понесені судові витрати
(державне мито) в сумі 642 грн. з Державного бюджету України через Державне казначейство України в
Житомирській області.

Постанова Житомирського окружного
адміністративного суду набирає законної
сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
О.Г.Попова