Справа № 22а-650/2007
Суддя: Базовкіна Т.М.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а - 650/07 Головуючий
першої інстанції: Алєйніков В.О.
Категорія: 36 Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2007
року колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів: Мурлигіної
О.Я., Базовкіної Т.М.,

при секретарі
судового засідання: Танцуріній С.М.,

за участю
позивачаОСОБА_1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від
21 грудня 2006 року, ухвалену
за позовом ОСОБА_1до Міністерства оборони України, Миколаївського обласного
військового комісаріату, житлової комісії Миколаївського обласного військового
комісаріату про визнання дій неправомірними та надання житла або кредиту на
придбання житла,

встановила:

У вересні 2006 р. ОСОБА_1
звернуся до суду із позовом до Міністерства оборони України, Миколаївського
обласного військового комісаріату, житлової комісії Миколаївського обласного
військового комісаріату про визнання дій неправомірними та надання житла або
кредиту на придбання житла.

Позивач
вказував, що він проходив службу у Збройних Силах СРСР і був звільнений за
станом здоров'я у 1992 р.

Посилаючись на
те, що він та його сім'я потребують забезпечення житлом, що виключає можливість
їх нормального існування, позивач просив суд визнати дії відповідачів стосовно
незабезпечення житлом неправомірними, зобов'язати їх надати протягом року йому
на сім'ю з 6 осіб
квартиру житловою площею 81,90
кв. м або зобов'язати Міністерство оборони укласти договір з уповноваженим
банком та надати йому безпроцентний кредит на придбання житла в м. Миколаєві.

Постановою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2006
р. в позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду порушує його права,
ухвалена, на його думку, всупереч діючому законодавству, а тому просить її
скасувати, ухвалити нову про задоволення позову.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Суд в межах
заявлених вимог, на підставі наданих доказів, правильно встановив, що ОСОБА_1
проходив службу у Збройних Силах СРСР. 12
вересня 1992 р. його
було звільнено з військової служби у зв'язку із хворобою і загальний стаж
військової служби складає 21
рік 10 міс. 29 днів.

З 2005 р. позивач
проживає в Україні в м. Миколаєві і потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч.
1 ст. 12 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»
військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше,
та членам їх сімей надаються жилі приміщення для

2

постійного
проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу
проходження військової служби.

Однак, пунктами 31, 32 Порядку
забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. №
1081, передбачено надання житлових приміщень тільки військовослужбовцям, які
перебувають на обліку, і лише згідно із чергою.

Оскільки
позивачем не надано доказів перебування на квартирному обліку або, що в порядку
черговості він є першим, вимоги позивача про надання житла безпідставні, а тому
суд обґрунтовано відмив у таких вимогах.

Щодо позовних
вимог про покладення обов'язку по наданню кредиту на придбання житла, то вони
також безпідставні, тому що Порядком кредитування будівництва та придбання
житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 р. № 88,
передбачено таке кредитування тільки для військовослужбовців, котрі перебувають
на службі, тоді коли ОСОБА_1 звільнений зі служби.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, а тому колегія суддів
не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст.
195, 198, 200, 205,206 КАС
України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1. залишити без задоволення, а постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 21
грудня 2006 року - без змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.