Справа № 22а-66/2008
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-66/08
(22а-997/07) Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку -
49 інстанції - Соловйов В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Туркіної Л.П. (
доповідач),

суддів - Коршуна А.О., Проценко О.А.

при секретарі - Гулая О.Г.

за участі представників сторін:

позивача - Хіврич
Г.В. ( довіреність № 52616/10-014 від 19.11.2007 р. )

відповідача 1 - Сержинська О.А. ( довіреність № 64/20-19 від 03.01.2008
р. )

відповідача 2 - - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Концерну “Міські теплові мережі ”, м.
Запоріжжя

на постанову Господарського суду Запорізької області від
19 квітня 2007 р.

по справі № 3/183/07-АП

за позовом Державної
податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

до відповідача
1 - Концерн “Міські теплові мережі ”, м. Запоріжжя

до відповідача 2 - ПП “Інтер-груп”, м. Запоріжжя

про визнання недійсною угоди та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року Державна
податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя звернулася
до Господарського суду Запорізької області із позовом до Концерну «Міські теплові мережі», Приватного підприємства «Інтер-груп», у якому просила на підставі
ст. ст. 207, 208 ГК України, п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» визнати недійсною угоду, укладену 17.06.2004 р. між Концерном «Міські теплові мережі» та
Приватним підприємством «Інтер-груп», а також стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» у дохід
держави товар, а саме: фланци ст. Ру-16 атм, d 80 в кількості 50 шт., фланци
ст. Ру-16 атм., d 200 в кількості 20 шт., фланци ст. Ру-25 атм., d 100 в
кількості 3 шт., отриманий від ПП «Інтер-груп» за угодою та стягнути з ПП «Інтер-груп» на користь Концерну «Міські теплові мережі» 11 586, 72 грн.

Позивач
зазначав, що 17.06.2004 р. Концерном «Міські
теплові мережі» з Приватним підприємством «Інтер-груп» укладено угоду купівлі-продажу. Документами, які свідчать про
наявність угоди, є рахунок № 15061 від
15.06.2004 р. та видаткова накладна № І-17061 від 17.06.2004 р., згідно яких
Концерном «Міські теплові мережі» отримано від ПП «Інтер-груп» вищевказані
фланци в кількості 73 штуки, за що перераховано останньому грошові кошти в сумі
11 568,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.11.2004р. установчі документи ПП «Інтер-груп» визнані недійсними з моменту реєстрації, а саме з 27.02.2004
р.; визнано недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість № 11851505
з дня його видачі, тобто з 15.03.2004 р., також визнано недійсними
бухгалтерські документи з моменту складання з реквізитами ПП «Інтер-груп» та підписом ОСОБА_1 в якості
директора, як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства;

- в рішенні суду встановлено, що засновником ПП «Інтер-груп» згідно статуту є ОСОБА_1,
якому про підприємство нічого не відомо, ніякої господарської діяльності він не
проводив, поточний рахунок в банківських установах не відкривав, акт
прийому-передачі матеріальних цінностей, фінансово-статутних документів та
штампів підприємства не складав.

Сукупність
зазначених обставин свідчить, що діяльність ПП«Інтер-груп»
направлена на укладання угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною
відповідно до ст.207 Господарського кодексу України є її укладання з метою
завідомо суперечною інтересам суспільства та держави.

Постановою
господарського суду Запорізької області від 19.04.2007 р. позовні вимоги
задоволені повністю.

У
апеляційній скарзі відповідач 1 просить скасувати постанову господарського суду
Запорізької області від 19.04.2007 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволені позовних вимог.

Відповідач 1 посилається на те, що він сплатив повну вартість отриманого від ПП «Інтер-груп» товару, в тому числі і всі
нараховані податки. Позивач, який являється суб'єктом владних повноважень, не
зазначив у позовній заяві доказів приховування від оподаткування доходів та
ненадходження до державного бюджету від ПП «Інтер-груп»
податків, ці обставини не були доведені позивачем у суді.

У зв'язку із тим, що не доведено факт
ненадходження до бюджету податків, для держави та суспільства не настали
негативні наслідки, а отже і не доказано суперечності угоди інтересам держави і
суспільства. Суд в оскаржуваній постанові вказує, що інтерес держави і
суспільства випливає з обов'язку кожного сплачувати податки і збори, закріпленому
в ст.67 Конституції України. Докази невиконання покладеного Конституцією на ПП «Інтер-груп» обов'язку сплачувати податки
відсутні.

Також зазначає, що наявність умислу
у сторони угоди означає, що вона прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків.
В даному випадку протиправних наслідків взагалі не настало.

В апеляційній скарзі відповідач 1 також вказує, що суд в
порушення ст. 250 ГК України застосував адміністративно-господарські санкції до
відповідачів через два роки і десять місяців після укладення та виконання
угоди.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 1 також
зазначає про неможливість виконання рішення суду в частині задоволених позовних
вимог.

Відповідач
2 до суду не прибув, пояснень та заперечень щодо апеляційної скарги не надав.

У судовому засіданні Концерн «Міські теплові мережі» подав заяву про уточнення апеляційної скарги,
зазначивши, що просить скасувати постанову господарського суду Запорізької
області в частині стягнення з ПП «Інтер-груп»
на користь Концерну «Міські теплові мережі» 11 568, 72 грн., отриманих за
недійсною угодою та стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» в доход
держави фланци ст. Ру-16 атм., d 80 у кількості 23 шт. за ціною 79, 90 грн. за 1 штуку на суму 2 205, 24
грн. (з ПДВ), фланци ст. Ру-16 атм., d 200 у кількості 17 шт. за ціною 250, 30 грн. за 1 штуку на суму 5 106 12
грн. (з ПДВ), та 4 257, 36 грн. вартості іншого товару, отриманого за недійсною
угодою; в частині визнання угоди від 17.06.2004 р. недійсною залишити без змін.

Заява про уточнення апеляційної
скарги прийнята судом.

Заслухавши
представників позивача та відповідача 1, дослідивши доводи апеляційної скарги,
розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга з уточненнями підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Між Концерном
«Міські теплові мережі» (відповідач 1) та Приватним підприємством «Інтер-груп» (відповідач 2) укладено угоду
купівлі-продажу, за якою відповідач 2 передав відповідачу 1 товар (фланци в кількості 73 штуки), за який останній
сплатив кошти в сумі 11 568,72 грн. Документами,
які свідчать про наявність угоди, є рахунок
№ 15061 від 15.06.2004 р. та видаткова накладна № 17061 від 17.06.2004 р.

Такі дії
відповідачів підпадають під норми діючих на момент виникнення спірних відносин
Цивільного та Господарського кодексів України, і свідчать про існування між
сторонами угоди купівлі-продажу. Наявність зазначених правовідносин
відповідачами не спростовується.

Відповідно
до ст. 207 Господарського кодексу України, діючого під час укладання угоди,
може бути визнано недійсним господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б
одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

В даному
випадку відповідна мета визначена позивачем в діях ПП «Інтер-груп»-відповідача2.

Приватне
підприємство «Інтер-груп» зареєстровано
27.02.2004 р. Орджонікідзевською районною державною адміністрацією в м.
Запоріжжі.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2004 р. по справі №
2-3702/04 визнана недійсною державна реєстрація ПП «Інтер-груп», визнані недійсними установчі та бухгалтерські
документи ПП «Інтер-груп» та реєстрацію
платника податку на додану вартість.

При розгляді справи судом встановлено наступні
обставини:

27.02.2004 р. Орджонікідзевською районною
державною адміністрацією в м. Запоріжжя було зареєстровано ПП «Інтер-груп» засновником якого був ОСОБА_1 та
видано свідоцтво про державну реєстрацію.

Фактично ОСОБА_1 ніякого
відношення до господарської діяльності ПП «Інтер-груп» не має, документів для реєстрації
підприємства та відкриття рахунків він не підписував, що підтверджується його
поясненнями від 31.08.2004 р.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи
з обставин, встановлених судовим рішенням, а також приймаючи до уваги, що ПП «Інтер-груп» оформлювало документи податкової
звітності за підписом особи, яка визначала себе як ОСОБА_1, слід дійти
висновку, що діяльність ПП «Інтер-груп»,
складовою частиною якої є також укладання та виконання угод (господарських
договорів, зобов'язань, правочинів), була направлена на отримання доходу
особами, що не бажали легалізувати свою діяльність та здійснювати її відповідно
до правових засад, визначених законодавством України, тобто під власним ім'ям,
відповідно до норм законодавства, що регулює порядок реєстрації, подання
звітності та здійснення господарської діяльності суб'єктами підприємництва.

Отримання
доходу шляхом здійснення такої діяльності за межами контролю уповноважених
органів держави є діями, що суперечать як інтересам держави, так і інтересам
суспільства.

Згідно
п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» державні
податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції:

«...11) подають до судів позови до
підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших
випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про
стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.»

Матеріали
справи свідчать, що договір купівлі-продажу від 17.06.2004 р., який оспорює
податкова, було укладено та виконано у 2004 р., під час дії ЦК України та ГК
України, згідно з якими поряд з терміном «угода» з'явилися терміни
«господарське зобов'язання», «правочин».

Відповідно
до ст.207 ГК України, якщо господарське зобов'язання укладено з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та суспільства, на що посилається позивач, та факт
чого встановлено судом, воно може бути визнане судом недійсним.

Виходячи
з викладеного вище вимоги податкової щодо визнання угоди, яка є сукупністю
господарських зобов'язань, недійсною, є такими, що підлягають задоволенню.

Що
стосується вимог про стягнення майна та грошових коштів, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне:

Податковою
заявлено вимогу про стягнення з ПП «Інтер-груп»
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» 11 568,72 грн. грошових коштів за отриманий товар.

У
задоволенні зазначених вимог слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно
до ст.19 Конституції України «…органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Діюче
законодавство України, зокрема, КАС України не передбачає прав органів
державної податкової служби на звернення до суду з вимогами щодо захисту прав
суб'єктів підприємницької діяльності, у т. ч. з вимогами щодо захисту їх
майнових прав.

Відповідно
до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у
тому числі, іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності , мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених
цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Саме такий
спосіб захисту майнових прав Концерну
«Міські теплові мережі» передбачено діючим законодавством.

Таким
чином, вимоги податкової про стягнення з ПП «Інтер-груп»
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» грошових коштів суперечать Конституції України та діючому
законодавству, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню судом.

Вимоги
щодо стягнення з Концерну «Міські теплові
мережі» товару, також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.11 ст.10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», органи податкової служби можуть звертатися до суду
з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих за недійсними
угодами.

Відповідно до ст.208 ГК України за наявності наміру, що
суперечить інтересам держави та суспільства, в доход держави підлягає стягненню
усе, одержане суб'єктом підприємницької діяльності. Про вартість одержаного у
ст.208 ГК України не йдеться. Вимоги органу державної податкової служби не
можуть виходити за межі визначеного діючим законодавством, зокрема ст.208 ГК
України.

Норми Цивільного кодексу України, передбачені у
ст.ст.1212, 1213 названого Кодексу, не можуть бути застосовані судом, оскільки
відносини, урегульовані ст.ст.207, 208 ГК України, застосовуються судом в сфері
господарської діяльності за поданням контролюючого органу та носять
конфіскаційний характер, їх слід віднести до адміністративно-господарських
санкцій, на які дія Цивільного кодексу України не поширюється.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення майнових вимог
не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є
невідповідність рішення суду обставинам справи та порушення норм матеріального
або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну “Міські теплові мережі ”, м.
Запоріжжя задовольнити.

Постанову господарського суду Запорізької області від
19.04.2007 р. скасувати.

Позов задовольнити частково. Визнати недійсною угоду
купівлі-продажу товарів у сумі 11 568, 72 грн., укладену між Концерном “Міські
теплові мережі ”, м. Запоріжжя та ПП “Інтер-груп”, м. Запоріжжя, яку оформлено
видатковою накладною № 1-17061 від 17.06.2004 р., рахунком № 15061 від
15.06.2004 р., податковою накладною № 16061 від 16.06.2004 р., платіжним
дорученням № 1686 від 15.06.2004 р. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України.

Постанова
може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова виготовлена
у повному обсязі 19.06 2008 р.

Головуючий суддя:
Туркіна Л.П.

Судді: Коршун А.О.

Проценко О.А.