Справа № 22-а-4315/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хрімлі О.Г.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 травня 2008 року справа №
22-а-4315/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді Сіваченка І.В.

суддів Василенко Л.А., Дяченко С.П.

при секретарі

Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

військової частини А 1302

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

14.01.2008 року

у справі

№ 2-а-1022/2008

за позовом

ОСОБА_1

до

військової частини А 1302

про

стягнення компенсації за речове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду
з позовом до Військової частини А 1302
про стягнення компенсації за речове майно.

Свої вимоги мотивував
тим, що він з липня 1991 року по листопад 2004 року проходив дійсну військову службу в військовій
частині А-1302. В цей період служби він знаходився на всіх видах забезпечення (в тому числі і речового) в Військовій
частині А 1302. Через незадовільне забезпечення речовим майном, до моменту його
звільнення в запас із рядів Збройних Сил України
утворилась заборгованість з речового майна, вартість якого складає 3380 грн. 60
коп. Відповідно до постанов КМУ № 1135
від 22.06.1998 року та № 1444 від 28.10.2004 року військовослужбовці, звільнені в запас або у відставку за своїм
бажанням можуть отримати грошову компенсацію за призначене їм речове
майно за цінам, встановленим на день підписання наказу про звільнення з
військової частини.

Позивач просив суд
визнати незаконними дії відповідача, яка виразилася в невиплаті йому компенсації за речове майно та
зобов'язати відповідача провести виплату грошової
компенсації за речове майно в розмірі 3380 грн. 60 коп., поновити строк на звернення до суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 14 січня 2008 року позов було задоволено.

Не
погодившись з таким рішенням, військова частина А
1302 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено
наступне.

Позивач з липня 1991 року по листопад 2004
року проходив дійсну військову службу в
військовій частині А-1302.

Згідно витягу із наказу
начальника командира військової частини А 1302 від 08.10.2004 року № 207 майора
ОСОБА_1, з правом носіння військової форми одягу, звільнено у запас за п. 67 п.п. «в» Положення про
проходження військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, тобто за скороченням штату (а.с. 6).

Крім того, на підставі
наказу Міністра оборони України від 06.08.2004 р. № 501 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів
забезпечення, з 15.11.2004 року направлено
для зарахування на військовий облік до Артемівського ОМВК Донецької
області.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі -
Закон № 2011) держава гарантує
військовослужбовцям достатнє матеріальне,
грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих
військових кадрів.

Суд першої інстанції застосував цю норму, задовольняючи позов, не врахувавши
дію закону у часі.

Так, відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2011, яка діяла на момент звільнення
позивача з публічної служби, військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Проте дія частини другої статті 9 Закону № 2011 була призупинена в частині
одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців) на підставі Законів N 1459-III від 17.02.2000 р. "Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів" (із змінами, внесеними Законами України N 1577-III від 23.03.2000 р., N 2463-III від 29.05.2001
р., N 3111-III від 07.03.2002 р.).

Зупинення дії закону не дає права його застосовувати.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються компенсації замість речового
майна за період з березня 2000 року по момент звільнення (тобто, коли матеріальне
законодавство в цей час було зупинено), вони (позовні вимоги) задоволенню не
підлягають.

Зміни
в законодавстві після звільнення позивача до спірних правовідносин відношення
не мають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права в
частині задоволення позову, що призвело до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням
нової про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 207, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини А 1302 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2008 року у
справі № 2-а-1022/08 - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до військової частини А 1302 «про стягнення
компенсації за речове майно» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: