Справа № 2/177
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

24.06.2008 р.
16:20 №
2/177

Окружний
адміністративний суд міста Києва в особі судді
Келеберда В.І., при секретарі
Мельникова Л.В.

за
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом ОСОБА_1

До Київської міської державної
адміністрації

Про визнання протиправною бездіяльність

в
судовому засіданні 24.06.08р. оголосив вступну та резолютивну частини
постанови.

Обставини справи:

Позов
заявлено про визнання протиправною бездіяльність Київської міської державної
адміністрації, яка полягає у ненаданні повної відповіді на іонформаційні запити
від 22.08.07р. та від 30.08.07р., а саме: чи відповідає дійсності інформація,
опублікована «ІНФОРМАЦІЯ_1»у № 188 за 2007р. стосовно дій заступника мера І.
Кільчицької; інформацію про випадки за період 2006 року та поданий час, коли
дії, бездіяльність та рішення голови Київської міської державної адміністрації
та голови Київської міської ради Л.М. Черновецького, а також його заступника І.
Кільчицької, як посадових осіб, в судовому порядку визнані неправомірними; інформацію
за період з березня 2006 року та по даний час про те, чи вносились на адресу
голови КМДА та голови Київської міської ради Л. Черновецького та його
заступника І Кільчицької протести та приписи прокуратури в зв'язку з діями,
бездіяльністю та рішенням голови КМДА та голови КМР Л. Черновецького та його
заступника І. Кільчицької; інформацію про заходи дисциплінарної, матеріальної,
цивільної та іншої відповідальності, які були застосовані до голови КМДА та КМР
Л. Черновецького та його заступника І. Кільчицької, як посадових осіб, в
зв'язку з визнанням їх рішень, бездіяльності неправомірними, а також копії
експертних звітів, висновків Науково-дослідного комплексу «Київського
національного університету будівництва та архітектури», аудиторської фірми
«Аудит-фінанс», Інституту розвитку та Центру правової допомоги «Право
захист»щодо економічного обґрунтування подорожчання тарифів у м. Києві в 3,4
рази, здійснених згаданими організаціями як переможцями проведеного КМДА
тендеру.

В
обгрунтування своїх вимог позивач посилається на Конституцію України, Закон
України «Про інформацію»та зазначає, що він звернувся до відповідача як суб'єкт
інформаційних відносин з метою отримання інформації, проте відповідачем на
запит від 22 серпня відповідь фактично надана не була, а на запит від 30 серпня
надано інформацію частково.

В
ході розгляду справи позивач збільшив заявлені вимоги та просить суд додатково
розглянути та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача моральну шкоду у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, що
станом на 12.02.08р. складає 1 545 грн. та згідно вимог ст. 35 Закону України
«Про інформацію»постановити відносно посадових осіб відповідача окрему ухвалу.

В
подальшому позивачем було змінено вимоги, в яких він просить суд зобов'язати
відповідача надати інформацію, запитувану у інформаційному запиті від
22.08.07р., а саме: чи відповідає дійсності інформація, опублікована
«ІНФОРМАЦІЯ_1»у № 188 за 2007р. стосовно дій заступника мера І. Кільчицької;
інформацію про випадки за період 2006 року та поданий час, коли дії,
бездіяльність та рішення голови Київської міської державної адміністрації та
голови Київської міської ради Л.М. Черновецького, а також його заступника І.
Кільчицької, як посадових осіб, в судовому порядку визнані неправомірними;
інформацію за період з березня 2006 року та по даний час про те, чи вносились
на адресу голови КМДА та голови Київської міської ради Л. Черновецького та його
заступника І Кільчицької протести та приписи прокуратури в зв'язку з діями,
бездіяльністю та рішенням голови КМДА та голови КМР Л. Черновецького та його
заступника І. Кільчицької; інформацію про заходи дисциплінарної, матеріальної,
цивільної та іншої відповідальності, які були застосовані до голови КМДА та КМР
Л. Черновецького та його заступника І. Кільчицької, як посадових осіб, в
зв'язку з визнанням їх рішень, бездіяльності неправомірними, а також стягнути з
відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3-х мінімальних
заробітних плат, що станом на 15.01.08р. складає 1 545 грн. та згідно вимог ст.
35 Закону України «Про інформацію»постановити відносно посадових осіб
відповідача окрему ухвалу.

Відповідно
до ст. 51 КАС України позивач наділений правом змінити підставу або предмет
адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового
розгляду, а тому судом прийняті до розгляду по суті зазначенні уточнення
позивача.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує, посилаючись на надання відповіді на
інформаційні запити позивача від 22 та 30 серпня 2007 року та надання
можливості позивачу ознайомитися із експертними висновками у повному обсязі у
приміщенні Головного управління з питань цінової політики, оскільки надіслати
поштою всю інформацію відповідач не мав можливості. Проте, позивачем не було
використано таке право на ознайомлення із відповідною інформацію на місці, а з
іншого боку будь-яких письмових зауважень щодо отриманої позивачем інформації
до відповідача не надходило, отже позивачем не доведено порушення його права
бездіяльністю відповідача.

Розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Окружним
адміністративним судом міста Києва 14.09.07р. було відкрито провадження в
адміністративні справі № 12/31 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії. Постановою суду від
29.10.07р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії
відповідача -Київської міської державної адміністрації щодо відмови у наданні
інформації позивачу ОСОБА_1 за його інформаційними запитами від 26.12.2006
року, від 22.08.2007 року та від 30.08.2007 року. Крім того, присуджено до
стягнення з Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп., а також судовий збір
(державне мито) в розмірі 11 (одинадцять) грн. 90 коп.

Відповідно
до правил, закріплених у ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи
ті обставини, що постанова суду у справі № 12/31 набрала законної сили, то не
потребують доказуванню наступні обставини справи № 2/177:

26.12.2006
року позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про
інформацію»із інформаційним запитом про надання
копій офіційних документів. Листом від 23.01.2007 року за запитом від
26.12.2006 року позивачу було відмовлено, що підтверджується матеріалами справ
№ 12/31 та № 2/177.

22.08.2007
року позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про
інформацію»із інформаційним запитом про надання
інформації. Листом від 03.09.2007 року запит позивача був повернутий без розгляду по суті, що
стверджується матеріалами справи.

30.08.2007
року позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про
інформацію»із інформаційним запитом про надання
інформації. Листом від 05.09.2007 року запит позивача був повернутий без розгляду по суті, що
стверджується матеріалами справи.

При
розгляді справи по суті № 12/31 суд дійшов висновків, що дії відповідача не
відповідають положенням статті 34 Конституції України, статей 200, 302
Цивільного кодексу України (далі -ЦК Украни), Закону України «Про інформацію».

Так,
в силу ч.2 ст.34 Конституції України
кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно
із ч.1 ст.200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені
відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та
навколишньому середовищі.

У
відповідності до абзацу першого ч.1 ст.302 ЦК України фізична особа має право
вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

У
ст.32 Закону України «Про інформацію», зокрема, передбачено, що громадянин має
право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного
документу, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні,
крім випадків обмеження доступу, передбачених цим Законом. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади України, їх посадові особи зобов'язані надавати
інформацію, що стосується їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи
використовуючи публічні виступи своїх посадових осіб.

Відповідно
до статті 43 Закону України «Про інформацію»учасники інформаційних відносин
мають право одержувати (виробляти, добувати), використовувати, поширювати та
зберігати інформацію в будь-якій формі з використанням будь-яких засобів, крім
випадків, передбачених законом. Кожний учасник інформаційних відносин для
забезпечення його прав, свобод і законних інтересів має право на одержання
інформації про: діяльність органів державної влади; діяльність народних
депутатів; діяльність органів місцевого і регіонального самоврядування та місцевої
адміністрації; те, що стосується його особисто.

Згідно
із статтею 44 даного Закону учасники інформаційних відносин зобов'язані:
поважати інформаційні права інших суб'єктів; використовувати інформацію згідно
з законом або договором (угодою); забезпечувати додержання принципів
інформаційних відносин, передбачених статтею 5 цього Закону; забезпечувати
доступ до інформації усім споживачам на умовах, передбачених законом або
угодою; зберігати її в належному стані протягом встановленого терміну і
надавати іншим громадянам, юридичним особам або державним органам у
передбаченому законом порядку; компенсувати шкоду, заподіяну при порушенні
законодавства про інформацію.

У ч.2
ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким
чином, відповідний суб'єкт владних повноважень повинен діяти згідно із
Конституцією та законами України.

Однак,
дії відповідача, що оскаржуються у справі № 2/177, не відповідають вимогам
чинного законодавства України і критеріям, які визначені у ч.3 ст.2 КАС
України. При цьому, як видно, такими діями порушені права позивача, оскільки
позивачем отримано відомості на його запити частково, тобто відповідач знову
безпідставно та неправомірно ухилився від надання повної відповіді на
інформаційний запит позивача від 22 серпня.

Згідно
із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У
відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При
цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Згідно
з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Проте
відповідачем не пред'явлено документальних доказів щодо надання інформації, яку
запитував позивач у своєму запиті від 22.08.07р.

Частиною
1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно
до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень.

В
якості підстав для такого відшкодування позивач зазначає про завданий клопіт та
нервовий стан позивача під час оскарження дій відповідача. Крім того, позивач
вказує, що оскарження бездіяльності відповідача призвело до порушення його
нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Постановою
Пленуму Верховного суду України від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»наголошується, що право
на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав
і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні
забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами
України, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Відповідно
до зазначеної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно
чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з
незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи,
що факт протиправності бездіяльності відповідача, яка порушує право позивача на
інформацію, судом встановлено, то є підстави для задоволення позовних вимог в
частині стягнення моральної шкоди на користь позивача.

За
таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню частково.

Керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково
адміністративний позов.

2. Зобов'язати Київську міську державну
адміністрацію надати відповідьОСОБА_1 щодо питань його інформаційного запиту
від 22.08.2007 року а саме з питань:

· чи відповідає дійсності інформація,
опублікована «ІНФОРМАЦІЯ_1»у № 188 за 2007р. стосовно дій заступника мера І.
Кільчицької;

· про випадки за період 2006 року та
поданий час, коли дії, бездіяльність та рішення голови Київської міської
державної адміністрації та голови Київської міської ради Л.М. Черновецького, а
також його заступника І. Кільчицької, як посадових осіб, в судовому порядку
визнані неправомірними;

· інформацію за період з березня 2006
року та по даний час про те, чи вносились на адресу голови КМДА та голови
Київської міської ради Л. Черновецького та його заступника І Кільчицької
протести та приписи прокуратури в зв'язку з діями, бездіяльністю та рішенням
голови КМДА та голови КМР Л. Черновецького та його заступника І. Кільчицької;

· інформацію про заходи дисциплінарної,
матеріальної, цивільної та іншої відповідальності, які були застосовані до
голови КМДА та КМР Л. Черновецького та його заступника І. Кільчицької, як
посадових осіб, в зв'язку з визнанням їх рішень, бездіяльності неправомірними.

3. Стягнути з Київської міської
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду в
розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, що складає суму 1 545 (одна тисяча
п'ятсот сорок п'ять) грн.

4. В іншій частині позову відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до
суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження
та апеляційна скарга подаються Київському апеляційному адміністративному суду
через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя
В.І.Келеберда

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 07.07.08р.