Справа № 22ас-159/2007
Суддя: Зотов В.С.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ас-159/2007р. Головуючий у
Категорія 3 9 Доповідач у
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року колегія
судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду міста Севастополя в
складі:

головуючого -
Сімоненко В.М.,

суддів -
Зотова B.C., Водяхіної Л.М. ,

при секретарі - Соменко С.П.,

за участю позивача
ОСОБА_1, представника відповідача Тужикова М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову місцевого
суду Ленінського району м.Севастополя від 24
січня 2007р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової
частини А 2355 про
стягнення суми несплаченого грошового забезпечення, недоплаченої надбавки за
вислугу років та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідача - військової частини А 2355 про стягнення недоплати грошового забезпечення за один
рік в розмірі 4 90 грн. 56 коп., грошового
забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні з військової служби на 11 діб в розмірі 214 грн. 83 коп., витрати на
відправку рекомендованої кореспонденції на ім'я командира військової частини
А 2355 в
сумі б грн.
72 коп. Та
моральної шкоди в
розмірі 3000 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що позивачка була звільнена з військової служби 04 листопада
2005 року, однак повний розрахунок з нею був проведено лише 15 листопада 2005
року. При звільненні з військової служби в грошовому атестаті була вказана
надбавка за безперервну військову службу в розмірі 70 відсотків, хоча фактично
отримувала 65 відсотків. Таким чином вважає, що за рік їй недоплачено 490 грн. 56 коп. Крім того,
у зв'язку з невчасною виплатою розрахунку вона була вимушена кожен день до 15.11.2005 р. перебувати до
військової частини, де знаходилась повний робочий день, чекаючи розрахунку;
тому просила суд стягнути з відповідача 214
грн. 8 3 коп. за
фактично відпрацьований час за 11
діб до моменту повного розрахунку. Також просила стягнути 6 грн. 72 коп. -витрати,
понесені нею за відправку командиру військової частини рекомендованим листом
заяви про виплату заборгованості. Вказує, що діями, пов'язаними з затримкою
розрахунку, командування частини заподіяло
їй моральну шкоду,
яка нею оцінена
у розмірі 3000 грн.

Постановою
місцевого суду Ленінського району м.Севастополя" від 24
січня 2007р. у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить постанову суду

скасувати і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
вимоги мотивовані тим,
що суд неправильно застосував

норми матеріального і процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої

інстанції виходив з
того, що відповідач діяв
правомірно, з

додержанням
норм закону.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального закону. Відповідно до Указу Президента №389 від
05 травня 2003р. „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону та Управління державної охорони України за безперервну службу",
Міністру оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям
Збройних Сил України, які мають стаж служби понад 20 років, щомісячну надбавку
за безперервну службу до 70 відсотків. Порядок і умови виплати зазначеної
надбавки визначаються Міністром
Оборони України.

З матеріалів
справи вбачається та не оспорюється позивачем, що наказом командира військової
частини А 2355 від 04.11.2005 року №247, ОСОБА_1 було
виключено зі списків особового складу за п.п. "г" п.63 Положення (у
зв'язку із скороченням штатів -
у разі неможливості використання на службі у зв'язку зі скороченням штатів
або проведенням організаційних заходів)(арк.с.4). Після подання позивачем
рапорту про звільнення, 18.10.2005
року до фінансового-економічного управління була направлена телеграма про
перерахування коштів для виплати допомоги при звільненні ОСОБА_1 (арк.с.59),
але кошти надійшли лише 10.11.2006
року у той же день до державного казначейства булла направлена заявка про
отримання коштів (арк.с.60), які 10.11.2005року
були отримані позивачем, що підтверджується
копією розрахункової відомості
(арк.с.61).

Відповідно до п.2.4
Інструкції "Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України", яка затверджена Наказом
Міністра оборони України від 26.05.2003 року N 14 9, виплата надбавки здійснюється в межах фонду
грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин, військових
навчальних закладів, організацій, установ.

Згідно телеграми
Міністра оборони України №248/8/99
від 30 березня 2005 року
встановлена виплата щомісячної надбавки за безперервну службу при наявності
стажу понад 20 років в
розмірі 65 відсотків.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов

висновку, що Міністр Оборони України реалізував надане
йому

Указом Президента України право встановлювати

військовослужбовцям щомісячні надбавки за безперервну
військову службу, виходячи з розміру бюджетних асигнувань, порушень при
нарахуванні надбавок та їх виплаті ОСОБА_1 не допущено і її права не
порушені.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного

Суду України від 24 грудня 1999р.
„Про практику заснування

судами законодавства про оплату праці" передбачені

законодавством
про оплату праці норми її оплати і порядок

вирішення спорів про останню не поширюються на

військовослужбовців та
прирівняних до них
осіб.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
або процесуального права, що призвело б до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та
ухвалив

судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому відповідно до ч.1 ст.200
КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду -залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову місцевого суду Ленінського району

м.
Севастополя від 24 січня 2007р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного
місяця.