Справа № К-25811/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008
№ К-25811/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І., Голубєвої Г.К., Р
ибченка А.О., Федорова М.О.
при секретарі: Міненко О.М.

за участі представників ві
дповідача: Яремчук С.А., Волох
ової Ю.В.
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу Державної податко
вої інспекції у Шевченківськ
ому районі м. Києва на постано
ву Господарського суду м. Киє
ва від 14.04.2006 та ухвалу Київсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 20.06.2006 по справі № 11/
68-А
за позовом Спільного п
ідприємства фірми «Київ-Донб
ас»
до
Державної податкової інспек
ції у Шевченківському районі
м. Києва
про визнання
недійсними податкових повід
омлень-рішень
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вимо
ги про визнання недійсними п
одаткових повідомлень-рішен
ь Державної податкової інспе
кції у Шевченківському район
і м. Києва (далі - ДПІ) від 28.12.2005 №
53/22-4/0 та від 27.01.2006 № 53/22-4/0/1, яким визна
чено суму податкового зобов'
язання по податку на додану в
артість в сумі 229 925,40 грн. за штра
фними санкціями, винесених з
а наслідками комплексної пла
нової виїзної документально
ї перевірки дотримання вимог
податкового та валютного за
конодавства СПФ «Київ-Донба
с» за період з 01.01.2004 по 01.07.2005, про що
складено Акт перевірки від 16
.12.2005 № 37/22-/19025988, в якому зазначено по
рушення позивачем пп. 7.4.4 п. 7.4 та
п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «П
ро податок на додану вартіст
ь», а саме, підприємство до под
аткового кредиту в жовтні
2004 року віднесло придбанн
я товарів згідно податкової
накладної від 07.12.2004 № 1/07 по ПП «Л
.В.В.» на суму 13 795 524,78 грн., (в т.ч. ПДВ
-299 254,13 грн.), придбання якого не п
ов'язане з веденням фінансов
о-господарської діяльності п
ідприємства, товари не відно
сяться до валових витрат і не
підлягають амортизації, скі
льки не використані в господ
арській діяльності підприєм
ства. А кошти з розрахунковог
о рахунку в оплату вищевказа
ного товару ПП «Л.В.В.» не спис
увались, вказаний товар не бу
ло оприбутковано.
Постановою Господарсь
кого суду м. Києва від 14.04.2006 зали
шеною без змін ухвалою Київс
ького апеляційного господар
ського суду від 20.06.2006 по справі
№ 11/68-А позов задоволено повні
стю.
При цьому судами встан
овлені фактичні обставини сп
рави про те що між позив
ачем та ПП «Л.В.В.» укладено, до
говір купівлі-продажу товару
від 07.10.2004 № 07/10/04, згідно з яким ПП «
Л.В.В.» передало у власність по
зивача товар, а саме: корпусні
головки, осі, розпилювач, вал
направляючий, клапан (специф
ікація №1 до договору). Передач
а товару підтверджується нак
ладною від 07.10.2004 № 1/07 та податков
ою накладною від 07.10.2004 № 1/07 на сум
у 13 795 524,78 грн., в т.ч. ПДВ -2 299 254,13 грн. К
ошти за вказаний товар позив
ачем не сплачувались.
В листопаді 2004 року позивач
ем було прийнято рішення про
повернення вказаного товару
постачальнику, в в'язку з тим,
що товар не міг бути використ
аним в господарській діяльно
сті, а факт повернення товару
підтверджується видатковою
накладною (повернення) № ВП-001
від 04.11.2004, а суми податку на дода
ну вартість, сплачені у зв'язк
у з придбанням у ПП «Л.В.В.» вищ
езгаданого товару, були вклю
чені позивачем до податковог
о кредиту в жовтні 2004 року відп
овідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на дода
ну вартість».
Судами також зазначено, що п
ідставою, що стала причиною д
ля зменшення відповідачем по
зивачу податкового кредиту п
о вказаним господарським опе
раціям, є те, що види товарів, п
ридбані позивачем не пов'яза
ні з веденням саме його госпо
дарської діяльності.
Відповідно пославшись на п
. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оп
одаткування прибутку підпри
ємств», а також зазначивши но
рми пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п.
7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
, суди визнали, що позивачем у
жовтні 2004 року був сформовани
й податковий кредит саме на п
ідставі вказаних Законом док
ументів, у т.ч. податкової накл
адної, за фактом отримання ві
д підприємства-постачальник
а даної податкової накладної
. Крім того зазначено, що позив
ачем було проведено коригува
ння податкового кредиту в ст
орону зменшення, в зв'язку з по
верненням товару контрагент
у. Цей факт був відображений п
озивачем і в податковій декл
арації з податку на додану ва
ртість за листопад 2004 року, ро
зрахунку коригування сум ПДВ
до податкової декларації за
листопад 2004 року, а також в Кни
зі обліку придбання товарів
(робіт, послуг).
Щодо зобов'язання позивача
сплатити штрафні санкції пр
и коригуванні податкового кр
едиту, судами зазначено норм
и п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'яза
нь платників податків перед
бюджетами та державними ціль
овими фондами» і встановлено
, що позивач шляхом зменшення
суми податкового кредиту зб
ільшив суму своїх податкових
зобов'язань з ПДВ.
Таким шляхом суди дійшли ви
сновку про відсутність суми
недоплати (заниження суми по
даткового зобов'язання) пода
тку на додану вартість, та заз
начено про те, що сума недопла
ти ПДВ (за основним платежем),
яка є базою для визначення ро
зміру штрафних санкцій, не ви
значено, тому застосування д
о позивача штрафних санкцій
на підставі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Зако
ну України «Про порядок пога
шення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондам
и» визнано необґрунтованим.

Не погодившись із постанов
ою Господарського суду м. Киє
ва від 14.04.2006 та ухвалою Київськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 20.06.2006 по справі №
11/68-А відповідач (ДПІ) подав кас
аційну скаргу зі змінами, в як
ій просить скасувати судові
рішення. На думку скаржника с
удами були зроблені висновки
, що не відповідають обставин
ам справи. Посилаючись на фак
тичні обставини справи скарж
ник зазначив про порушення с
удом норм матеріального прав
а, а саме пп.7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону Ук
раїни «Про податок на додану
вартість» та п. 7.2. ст. 17 Закону У
країни «Про порядок погашенн
я зобов'язань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами», т
ак як підприємством завищено
податковий кредит за жовтен
ь 2004 року в сумі 2 299 254,13 грн.
Також зазначивши про кориг
ування в листопаді 2004 року под
аткового кредиту в сторону з
меншення скаржник визнав заз
начене коригування таким, що
здійснено без дотримання ви
мог п.17.2. ст. 17 Закону України «П
ро порядок погашення зобов'я
зань платників податків пере
д бюджетами та державними ці
льовими фондами», наголосивш
и на тому, що внаслідок провед
ення документальної перевір
ки встановлено факт несплати
податкового зобов'язання, що
призвів до заниження суми по
даткового зобов'язання, і що у
вигляді штрафу у розмірі п'ят
и відсотків від суми недопла
ти, податковий орган зобов'яз
аний самостійно визначити су
му податкового зобов'язання
платника податків і збільшит
и суму податкового зобов'яза
ння платника податків на сум
у заниження податкового зобо
в'язань (заниження суми штраф
у). Таким чином твердження суд
у апеляційної інстанції стос
овно того, що позивач штрафи с
анкції сплачувати не повинен
, скаржник визнає помилковим
.
Позивач надав заперече
ння на касаційну скаргу, в яко
му проти скарги заперечив, по
вністю підтримавши судові рі
шення.
Перевіривши правильніст
ь застосування судами першої
та апеляційної інстанцій но
рм матеріального та процесуа
льного права, юридичної оцін
ки обставин справи, доводи ка
саційної скарги, заперечення
на неї та пояснення представ
ників відповідача, колегія с
уддів вважає, що касаційна ск
арга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.
В силу пп. 7.4.1 ст. 7 Закону Укр
аїни від 03.04.1997 № 168 «Про податок н
а додану вартість» - податков
ий кредит звітного періоду с
кладається із сум податків, н
арахованих (сплачених) платн
иком податку за ставкою, вста
новленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звіт
ного періоду у зв'язку з: придб
анням або виготовленням това
рів (у тому числі при їх імпорт
і) та послуг з метою їх подальш
ого використання в оподатков
уваних операціях у межах гос
подарської діяльності платн
ика податку; придбанням (буді
вництвом, спорудженням) осно
вних фондів (основних засобі
в, у тому числі інших необорот
них матеріальних активів та
незавершених капітальних ін
вестицій в необоротні капіта
льні активи), у тому числі при
їх імпорті, з метою подальшог
о використання у виробництві
та/або поставці товарів (посл
уг) для оподатковуваних опер
ацій у межах господарської д
іяльності платника податку.

Право на нарахування подат
кового кредиту виникає незал
ежно від того, чи такі товари (
послуги) та основні фонди поч
али використовуватися в опод
атковуваних операціях у межа
х господарської діяльності п
латника податку протягом зві
тного податкового періоду, а
також від того, чи здійснював
платник податку оподатковув
ані операції протягом такого
звітного податкового період
у.
Отже оскільки судами вс
тановлено що за договором ку
півлі-продажу товару від 07.10.2004
№ 07/10/04, в листопаді 2004 року позив
ачем було прийнято рішення п
ро повернення товару постача
льнику, в зв'язку з тим, що това
р не міг бути використаним в г
осподарській діяльності, а ф
акт повернення товару підтве
рджується видатковою наклад
ною (повернення) № ВП-001 від 04.11.2004,
і суми податку на додану варт
ість, сплачені у зв'язку з прид
банням у ПП «Л.В.В.» вищезгада
ного товару, були включені по
зивачем до податкового креди
ту в жовтні 2004 року відповідно
до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону Україн
и «Про податок на додану варт
ість».
Тому необхідно визнати пра
вомірним висновок судів про
те, що позивачем був сформова
ний податковий кредит саме н
а підставі вказаних Законом
документів, у т.ч. податкової н
акладної, за фактом отриманн
я від підприємства-постачаль
ника даної податкової наклад
ної. Тобто позивачем не поруш
увались вимоги Закону Україн
и «Про податок на додану варт
ість».
Відповідно посилання суді
в на п. 1.32 ст. 1 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств», а також норми пп.
7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст
. 7 Закону України «Про подато
к на додану вартість», є закон
ним і обґрунтованим.
Розглядаючи підстави зобо
в'язання позивача сплатити ш
трафні санкції при коригуван
ні податкового кредиту необ
хідно врахувати норму п. 5.1 ст.
5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платн
иків податків перед бюджетам
и та державними цільовими фо
ндами» передбачено, що якщо у
майбутніх податкових період
ах (з урахуванням строків дав
ності, визначених ст. 15 цього З
акону) платник податків само
стійно виявляє помилки у пок
азниках раніше поданої подат
кової декларації, такий плат
ник податків має право надат
и уточнюючий розрахунок. Пла
тник податків має право не по
давати такий розрахунок, якщ
о такі уточнені показники за
значаються ним у складі пода
ткової декларації за будь-як
ий наступний податковий пері
од, протягом якого такі помил
ки були самостійно виявлені.
Форма уточнюючих розрахункі
в визначається у порядку, вст
ановленому для податкових де
кларацій.
Тобто щодо зобов'язання поз
ивача сплатити штрафні санкц
ії при коригуванні податково
го кредиту, судами зазначено
норми п. 17.2 ст. 17 Закону України
«Про порядок погашення зобо
в'язань платників податків п
еред бюджетами та державними
цільовими фондами» необхідн
о врахувати, що позивач шляхо
м зменшення суми податкового
кредиту збільшив суму своїх
податкових зобов'язань з ПДВ
. Отже суд касаційної інстанц
ії визнає, що суди дійшли прав
омірного висновку про відсут
ність суми недоплати (заниже
ння суми податкового зобов'я
зання) податку на додану варт
ість, так як сума недоплати ПД
В (за основним платежем), яка є
базою для визначення розмір
у штрафних санкцій, не визнач
ено, і тому застосування до по
зивача штрафних санкцій на п
ідставі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону У
країни «Про порядок погашенн
я зобов'язань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами» пр
авомірно визнано необґрунто
ваним.
З огляду на встановлене с
удами та враховуючи зазначен
е вище, суд касаційної інстан
ції погоджується із висновко
м судів повністю, тому постан
ова Господарського суду м. Ки
єва від 14.04.2006 та ухвала Київськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 20.06.2006 по справі №
11/68-А скасуванню не підлягають
, як такі, що винесені за вичер
пних юридичних висновків при
правильному застосуванні но
рми матеріального права. При
цьому доводи касаційної ска
рги висновків судів не спрос
товують.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 224,
230 Кодексу адміністративног
о судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Ки
єва залишити без задоволення
.
Постанову Господарського
суду м. Києва від 14.04.2006 та ухвалу
Київського апеляційного гос
подарського суду від 20.06.2006 по с
праві № 11/68-А залишити без змін
.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та в поряд
ку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС У
країни.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.І. Брайк
о

Г.К. Голуб
єва

А.О. Рибче
нко

М.О. Федор
ов