Справа № К-23450/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
квітня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки
М.М.

при секретарі
Проценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 березня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2006 року у
справі за його позовом до управління праці та соціального захисту населення
Докучаєвської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду
із позовом до управління праці та соціального захисту населення
Докучаєвської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення. У
позові зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії. На підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» він має право на одержання щорічної компенсації на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону відповідач виплачує йому щорічну компенсацію
у розмірі 26,70 грн., в результаті чого недоплата за період з 2002 року по 2005
рік складає 5139,90 грн. Просив стягнути з відповідача невиплачену суму на
оздоровлення.

Постановою
Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 березня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 17 травня 2006 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати зазначені рішення судів,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Колегія суддів,
перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильного застосування норм матеріального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та інвалідом 2 групи. Грошова допомога на оздоровлення виплачувалась
позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
26.07.1996р. № 836, а не статті 48
Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до
Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003
рік» від 26.12.2002р., Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік» від 27.11.2003р., Закону України «Про Державний бюджет на 2004 рік» зі
змінами від 17.06.2004р. розмір мінімальної заробітної плати у серпні 2004 року
становив 205 грн. на місяць, у вересні 2004 року - 237 грн., у квітні 2005 року
- 290 грн., у грудні 2005 року - 332 грн.

Зі змісту вимог вищенаведених законів України про
встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів
України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років
не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2000-2004 роки, а не
постанова Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту
населення Докучаєвської міської ради повинно було виплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

З урахуванням отриманої ОСОБА_1 суми 180,1 грн. допомоги
на оздоровлення та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент
виплати, на користь позивача за 2002-2005 роки підлягає стягненню 5139,90
грн.

Обставини справи встановлені повно і правильно, але
судами невірно застосовано норми матеріального права, а тому касаційна скарга
підлягає задоволенню, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій -
скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Докучаєвського міського суду Донецької області
від 10 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17
травня 2006 року у справі за його позовом до управління праці та соціального
захисту населення Докучаєвської міської ради про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення скасувати, постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати управління
праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну
грошову допомогу на оздоровлення відповідно до частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2002-2005 роки в розмірі 5139,90 грн.

Постанова
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Співак В.І.

Судді
Білуга С.В.

Гаманко О.І.

Загородній А.Ф.

Заїка М. М.