Справа № 22а-180/2007
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2007-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2007 року Судова
колегія Одеського апеляційного

адміністративного
суду у складі:

головуючого
Золотнікова О.С. ,

суддів Бітова
А.І. та Милосердного М. М. ,

при секретарі - Усенко С.М. ,

за участю
позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Кравця О.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за
апеляційною скаргою Миколаївського обласного військового комісаріату на
постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1до Миколаївського обласного військового
комісаріату про зобов'язання надати статус ветерана військової служби,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні
2006 року ОСОБА_1звернувся до
суду з позовом до Миколаївського обласного військового комісаріату про
зобов'язання надати статус ветерана військової служби та стягнення моральної
шкоди у розмірі 3000 грн.

В
обгрунтування позову ОСОБА_1зазначав, що він був звільнений з військової служби у
запас в зв'язку з реформуванням Збройних Сил України 13 вересня 1998 року. Має
загальний строк військової служби 26
років, з яких календарних - 22 роки 9 місяців та 26 днів.
Вважає, що відповідно до п. 5 ст. 5
Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист» він має право на отримання статусу ветерана
військової служби. Проте відповідачем йому відмовлено в отриманні такого
статусу, посилаючись на те, що дія п. 5 ст. 5
зазначеного Закону на нього не поширюється,
оскільки він був звільнений з військової служби до прийняття цього
Закону. Одночасно позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду, пов'язану із відмовою у наданні статусу
ветерана військової служби, в розмірі 3000 грн.

Постановою
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Дії Миколаївського обласного військового
комісаріату щодо відмови позивачу в наданні статусу ветерана військової служби
визнано неправомірними. Зобов'язано відповідача надати ОСОБА_1статус ветерана
військової служби та видати посвідчення. В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,
відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що суд при вирішенні справи застосував
зворотну дію Закону України «Про державні гарантії соціального захисту
військовослужбовців, які звільняються із
служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України», поширивши його на правовідносини, що

Головуючий
І інстанції суддя Сотська C.O. справа
№22а-180/2007 р.

Доповідач
судця Золотніков О.С. Категорія
№ 36

виникли
до набрання чинності зазначеним Законом.
При цьому висновок суду про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у
запас саме в зв'язку з реформуванням Збройних Сил України є помилковим, оскільки не підтверджується матеріалами
справи. Крім того, на думку
апелянта, позивачем порушено
процесуальні строку звернення до суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, виступи представника
відповідача в підтримку апеляційної скарги та позивача ОСОБА_1.,
який вважав за необхідне залишити судове рішення без
зміни, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів надходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходив дійсну
військову службу у Збройних Силах України і був звільнений з військової частини
89551 в запас
в зв'язку із скороченням штатів з 13
вересня 1998 року з
правом на отримання військової пенсії. На день звільнення з військової служби
вислуга років позивача в календарному обчисленні становила 22 роки 9 місяців 26 днів, а в пільговому обчисленні - 26 років 2 місяці.

Наведені
обставини в апеляційному порядку сторонами не оскаржуються.

Разом з
цим, повно з'ясувавши обставини
справи, Первомайський міськрайонний суд
Миколаївської області невірно застосував норми матеріального права.

Так, задовольняючи вимоги позивача, суд послався на п. 5 ст. 5
Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист»,
відповідно до якого ветеранами військової служби визнаються особи, які бездоганно прослужили на військовій
службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому
обчисленні і звільненні з військової служби у зв'язку з реформуванням Збройних
Сил України.

При
цьому висновок суду про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України ґрунтується на листі Головного управління
оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 15 лютого
2002 року, з якого вбачається, що військова частина 89551, в якій проходив позивач дійсну військову
службу до звільнення в запас, розформована
згідно Директиви Міністра оборони України від 28 грудня 1998 року № 115/1/0630
відповідно до положень Державної програми будівництва та розвитку Збройних Сил
України на період до 2005 року.

Крім
того, суд послався на рішення
Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 5 Закону України
«Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та
їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ), зазначивши,
що ветеранами військової служби за аналогією з ветеранами органів
внутрішніх справ визнаються громадяни України за наявності умов, передбачених
ст. 5 зазначеного
Закону, незалежно від часу їх звільнення
в запас або у відставку.

Проте, з наведеними висновками суду першої інстанції
погодитися не можна.

Відповідно
до п. 12 ст. 1 Закону України
«Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України» від 15
червня 2004 року
військовослужбовцям, які звільняються зі
Збройних Сил України у зв'язку з реформуванням,
статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у
календарному обчисленні або 25
та більше років у пільговому обчисленні. При цьому саме у зв'язку з прийняттям
даного Закону, ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» доповнено п. 5
аналогічного змісту.

Даючи
тлумачення положенням ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів
військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист»
(справа про ветеранів органів внутрішніх справ), Конституційний Суд України в рішенні № 4 - рп
від 27 лютого 2003 року зазначив, що
статус ветерана органів внутрішніх справ (по аналогії - ветерана військової
служби) може надаватися лгіше за наявності усіх зазначених в Законі підстав (п.
4 Рішення) в тому числі громадянам; звільненим у запас або відставку до
набрання чинності Законом, якщо інше не
зазначається законодавцем (п. 5 Рішення).

Головуючий
І інстанції суддя Сотська С. О. справа
№22а-180/2007 р.

Доповідач
суддя Золотніков О.С. Категорія
№ 36

Як вбачається з преамбули Закону України «Про
державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України», цей
Закон встановлює правові основи забезпечення соціального захисту
військовослужбовців, які звільнятимуться
(тобто у наступному часі) у зв'язку із скороченням чисельності Збройних Сил
України в ході їх. реформування. При цьому п. 2
ст. З зазначеного Закону прямо
передбачено, що дія п. 12 ст. 1
Закону поширюється лише на військовослужбовців,
які звільненні з військової служби у зв'язку з реформуванням Збройних
Сил України після 1 січня 2004 року.

Із
врахуванням викладеного, висновок суду
першої інстанції про застосування до ОСОБА_1 положень п. 5 ст. 5
Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист» є необгрунтованим.

Крім
того, звільнення позивача з військової
служби у зв'язку із скороченням штатів на підставі Директиви Міністра оборони
України про розформування військової частини не може ототожнюватися із
звільненням у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, оскільки остання обставина, яка є однією з обов'язкових умов для набуття
статусу ветерана військової служби на підставі п. 5 ст. 5
Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист», має
бути прямо зазначена в наказі про звільнення військовослужбовця в запас чи
відставку.

Оскільки
судом першої інстанції при повному встановлені обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального
права, постановлене судове рішення на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у
задоволенні його вимог.

Враховуючи
викладене, та керуючись ст.
ст. 195,
196, 198, 202,
205, 207, ч.5 ст. 254
КАС України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Миколаївського обласного військового комісаріату задовольнити. Постанову
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня.2007 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити
ОСОБА_1в задоволенні його позовних вимог до Миколаївського обласного
військового комісаріату.

постанова
апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий І
інстанції суддя Сотська CO.
Доповідач суддя Золотніков О.С.

справа
№22а-180/2007 р. Категорія №
36