Справа № 22-а-3202/2007
Суддя: Шаповалова О.А.
Дата ухвалення: 2007-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року Колегія суддів судової

палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого - судді Курської
А.Г., суддів- Горбань В.В.,

Шаповалової
О.А., при секретарі - Сафіній Ф.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до Державного департаменту Укра­їни з питань виконання
покарань, Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області,
Менської виправної колонії № 91 Управління Державного
департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області,
Державного Казначейства України про визнання неправомірними дій посадових осіб
Менської виправної колонії №
91, стягнення матеріальної та моральної шкоди, стягнення витрат на юридичну
допомогу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим від 22
січня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Державного департаменту України з питань
виконання покарань, Управління Державного департаменту України з питань ви­конання
покарань у Чернігівській області, Менської виправної колонії № 91 Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській
області, Державного Казначейства України про визнання неправомірними дій
посадових осіб Менської виправної колонії №
91, стягнення матеріальної та моральної шкоди, стягнення витрат на юридичну
допомогу, зазначивши, що 06
травня 2005 року
вироком колегії суд­дів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
АР Крим він був визнаний винним у вчинені злочину за ч. 2 ст. 368 КК України, з
призначенням покарання у виді З років позбавлення волі, з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані зі здійсненням функцій представників влади, строком
на 3 роки, з
конфіскацією усього майна. Строк по­карання розраховувався з 06 травня 2005 року, з
зарахуванням часу утримання під вартою з 13
по 16 листопада
2003 року. 30
червня 2005 року ухвалою колегії суддів судової пала­ти у кримінальних справах
Верховного Суду України вирок Апеляційного суду АР Крим від 06 травня 2005 року
було змінено та із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_1. призначено покарання у виді 1 року позбавлення
волі. Призначене покарання він від­бував в Менській виправній колонії № 91 Управління Державного департаменту України з питань
виконання покарань у Чернігівській області. Адміністрацією колонії кінець термі­ну
відбування покарання був визначений 02
травня 2006 року, і
в цей день його було зві­льнено о 9
годині 40 хвилин.
Вважає, що з урахуванням вихідних та святкових днів та правил, викладених у ч.
2 ст. 153 Кримінально-виконавчого кодексу України, його зо­бов'язані були
звільнити у першій половині дня 28 квітня 2006 року. Таким чином, його було
незаконно на протязі чотирьох діб позбавлено волі, у зв'язку з чим він не міг
реалі­зувати свої конституційні права громадянина та людини, зазнав моральні
страждання.

Справа
№22-а-3202/2007 Головуючий у першій

Інстанції Смирнова З.П.

Доповідач - Шаповалова О.А.

Вказані дії адміністрації колонії
викликали душевні страждання у членів його сім'ї. Крім того, через те, що
адміністрацією колонії йому не було видано кошти на придбання квит­ків на
дорогу додому, він зазнав матеріальної шкоди.

На підставі викладеного, вточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1., просив визнати дії посадових осіб Менської
виправної колонії № 91 щодо
його несвоєчасного звільнення неправомірними,
стягнути з відповідача - Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Чернігівській області
матеріальну шкоду - у
розмірі 93 грн. 11 коп., моральну
шкоду - 50000 грн. та
витрати на юридичну допомогу -
500 грн.

Постановою Джанкойського міськрайонного
суду АР Крим від 22 січня 2007 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

Додатковою
постановою Джанкойського міськрайонного суду від 03 березня 2007
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у сумі 504 грн. 33 коп,

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить постанову скасувати, позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі та звільнити його від сплати судового збору. Доводи апе­лянта
зводяться до того, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неправильно застосував ст. 89 КГЖ України щодо обчислювання строку покарання та не прийняв
до уваги те, що його зобов'язані були звільнити у першій половині 28 квітня 2006 року з урахуванням святкових і
вихідних днів та вимог Кримінально-виконавчого кодексу України і КЗпП
України.

В запереченнях
на апеляційну скаргу представник Управління Державного департа­менту України з
питань виконання покарань у Чернігівській області Замура Л.П. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Джанкойського міськрайонного суду від 22 січня 2007 року - без змін та
зобов'язати позивача у відповід­ності з
вимогами ст. 403 КПК України виконати вирок
Апеляційного суду АР Крим від Об травня 2005
року у повному обсязі.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ЛОСОБА_1. та його
представникаОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу, представників Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівсь­кій
області Замура Л.П. та Перій І.О., які заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволення з наступних підстав.

Суд в межах
заявлених вимог повно та всебічно дослідив обставини справи, дав на­лежну
оцінку доказам, які надали сторони, і дійшов вірного висновку про те, що при
зві­льненні ОСОБА_1 з Менської виправної
колонії № 91 та проведенні з ним розрахун­ку органами виконання покарань порушень вимог
Кримінально-виконавчого кодексу України та внутрівідомчих нормативних
документів, що регулюють питання виконання покарань, допущено не було.

Так, з
матеріалів справи убачається, що вироком колегій суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду АР Крим від 06 травня 2005 року вирок Джан­койського
міськрайонного суду АР Крим від 09
березня 2005 року
стосовно ОСОБА_1 скасовано та його визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України із
застосу­ванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, з
позбавленням права обіймати по­сади, пов'язані зі здійсненням функцій представників
влади, строком на 3 роки, з
конфіс­кацією всього майна. До набрання вироком чинності обраний запобіжний
захід - утри­мання
під вартою із залу суду. Строк покарання визначено обчислювати з 06 травня 2005 року, із
зарахуванням строку утримання під вартою з 13 по 16
листопада 2003 року
(а.с. 12-14).

Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України у кримінальних
справах від 30 червня 2005 року вирок
Апеляційного суду АР Крим від 06
травня 2005 року
було змі­нено; покарання, призначене ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 368 КК України із
застосуванням ст. 69 КК
України, пом'якшене до і року позбавлення волі (а.с. 11).

Постановою судді
Апеляційного суду АР Крим від 11
серпня 2006 року у
порядку ст.ст. 409, 411 КПК України строк утримання під вартою ОСОБА_1,
засудженого ви­роком Апеляційного суду АР Крим від 06 травня 2005 року, уточнено, та встановлено

розраховувати його з 18 год. 40 хв. 13
листопада 2003 року до 16 листопада 2003 року, тобто 3 доби, які
підлягають зарахуванню в строк відбування покарання (а.с. 34).

Згідно зі ст. 73 КК України
строки покарання обчислюються відповідно в роках, мі­сяцях та годинах.

Нормами
Кримінально-виконавчого кодексу України не передбачене чітке тлума­чення
порядку розрахунку строку покарання, у зв'язку з чим такий розрахунок провадить­ся
на підставі внутрівідомчого нормативного документу - Наказу
Державного департаме­нту України з питань виконання покарань від 23.03.2000 року № 38 дск,
затвердженого Міністерством юстиції України 08.09.2000 року за №
592/4812 (а.с. 67). Згідно з п. 4.10
зазначеного наказу початок строку відбування покарання засудженого
вираховується згі­дно з судовими документами, а коли особу було взято під варту
після винесення вироку, то згідно з документом про взяття під варту. Якщо такі
дані відсутні або в них є протиріч­чя, то слід запросити необхідні дані в суді,
який виніс рішення.

Таким чином,
відповідно до тлумачення, яке надається у зазначеному наказі ДДУПВП № 38 дск, та
враховуючи постанову судді Апеляційного суду АР Крим від 11 серпня 2006 року у порядку
ст.ст. 409, 411 КПК
України, згідно з якою ОСОБА_1 було зараховано 3 доби утримання під вартою, а саме - з 18 год. 40 хв. 13 листопада 2003 року до 16 листопада 2003 року, строк
відбування покарання ОСОБА_1. -
з 06 травня 2005 року до 18 год. 40 хв. З травня 2006 року.

Відповідно до
довідки серії 00 №
147066 ОСОБА_1. був звільнений у першій половиш 2 травня 2006 року, тобто, на
один день раніше закінчення строку (а.с.15).
З на­веденого вбачається, що адміністрацією Менської виправної колонії № 91 вимоги ст. 153 КВК України не
порушені.

Отже, виходячи з
того, що 03 травня 2006 року був робочим
днем, тобто, оскільки строк покарання не закінчувався вихідним або святковим
днем, посилання апелянта на порушення відповідачем вимог ст. 153 Кримінально-виконавчого
кодексу України та КЗпП України є безпідставним.

Судова колегія
суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Управління Державного департаменту України
з питань виконання покарань у Чернігівсь­кій області матеріальної шкоди
у розмірі 93 грн. 11 коп., моральної
шкоди - 50000 грн. та
витрат на юридичну допомогу -
500 грн., і вважає, що він зроблений на підставі належної оцінки доказів та встановлених обставин справи, з
урахуванням вимог матеріального пра­ва. Оскаржуючи вказані висновки
суду, апелянт не навів в апеляційній скарзі обґрунтова­ність доводів щодо неправильності постанови суду в цій частині, не
надав відповідних до­казів, які були безумовними підставами для
скасування судового рішення.

Відповідно до
ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції переглядає судові рі­шення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції пра­вильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм мате­ріального
і процесуального права.

За таких підстав оскаржувана постанова судом першої інстанції є законною та
обґру­нтованою, і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 199,205,206 КАС
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Джанкойського міськрайонного
суду АР Крим від 22 січня 2007 року -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом.одного місяця з дня на­брання
законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.