Справа № 22а540/2007
Суддя: Лисенко П.П.
Дата ухвалення: 2007-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22а
540-2007 року. Головуючий
1 інстанції Корнєшова Т.В.
Категорія - 39. Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко П.П.
УХВАЛА

Іменем України.

14 травня 2007
року. м.
Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Галущенко О.І.,

із секретарем
судового засідання Танцуріною С.М.,

з участю :

позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Зоріна К.М.,

у відкритому
судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1
переглянула постанову місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 26
вересня 2006 року по адміністративній справі за його ж позовом до військової
частини А - 1895 про стягнення компенсації за порушення строків виплати
грошових сум за продовольче забезпечення та відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та
докази, якими сторони їх стверджували, -

Установила:

5 травня 2006
року ОСОБА_1
пред'явив зазначений адміністративний позов.

Його
обґрунтовував тим, що рішенням місцевого Заводського районного суду м.
Миколаєва від 4 листопада 2005 року з відповідача на його користь стягнуто 6
899 гривень 77 копійок, як грошову компенсацію за неотриманні продовольчі
пайки.

Однак і до дня
звернення до суду з даним позовом рішення залишається невиконаним, внаслідок
чого присуджена грошова сума суттєво зменшила свою купівельну спроможність.

Посилаючись на
наведене просив названу вимогу задовольнити, стягнувши 1 407 гривень 83
копійок, компенсації.

Крім того,
просив стягнути з відповідача 1 700 гривень у відшкодування моральних
страждань, завданих невиконанням рішення суду.

Відповідач у
своїх письмових поясненнях позов заперечував, вважав його безпідставним.

Постановою
місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2006 року у
позові відмовлено за його недоведеністю.

Не погоджуючись
із таким процесуальним документом, ОСОБА_1 його
оскаржив і просив скасувати, оскільки, як на його думку, суд дав неналежну
оцінку зібраним по справі доказам та неправильно застосував норми матеріального
права, а саме, проігнорував чинне законодавство, яким врегульовано даний спір.

2

Апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, оскаржене рішення суду 1 інстанції
залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір
таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того,
що законних підстав для стягнення відшукуваних позивачем грошових сум немає, а
тому у позові слід відмовити.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
погоджується з такими обставинами та правовідношеннями, висновки суду 1
інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими й законними.

Дійсно, Законом
України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" ( надалі Закон) передбачено обов'язок підприємств,
установ і організацій всіх форм власності та господарювання компенсувати
громадянам втрату частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати.
Але, відповідно до п. 2 ст. 2 названого Закону, під такими доходами слід
розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які
не мають разового характеру:

·
пенсії;

·
соціальні виплати;

·
стипендії;

·
заробітна плата ( грошове забезпечення) та інше.

Виписані вище
положення Закону не розповсюджуються на правовідносини, що витікають із
забезпечення військовослужбовців продовольчими пайками, а тому позов ОСОБА_1 не може бути
задоволений.

Оскільки такого
ж висновку з тих же мотивів дійшов і суд першої інстанції, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження
позивача про порушення його права на судовий захист його інтересів, через
розгляд справи у його відсутності, то воно не може слугувати скасуванню
оскарженого рішення, оскільки у справі є письмова заява його представника, де
той просить провести слухання справи без нього. Така заява давала суду право
вирішити спір без сторони, за наявних у справі матеріалів.

Керуючись ст.
ст. 198, 203, 205-206 Кодексу адміністративного судочинства України , колегія
суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва
від 26 вересня 2006 року без змін.

Ухвала набирає
законної сили з дня її проголошення і з цього моменту протягом 1 місяця може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.