Справа № К-21003/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 на неправомірні дії
апеляційного суду Тернопільської області та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом на
неправомірні дії апеляційного суду Тернопільської області та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 січня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 22 травня 2006 року, у відкритті провадження у справі
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення
судом норм процесуального
права, просить судові рішення
скасувати.

Відмовляючи у
відкритті провадження, суд виходив з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС) суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо спір не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Конституцією
України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.
Рішення суду, дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, що
пов'язані з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням
рішень до виконання тощо, можуть оскаржуватись в апеляційному та касаційному
порядку, а не в інший суд першої інстанції, оскільки таке оскарження порушувало
б принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи
незалежним судом.

Статтею
62 Конституції України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» визначено
як виключно підстави, так і порядок відшкодування шкоди, заподіяної при
здійсненні правосуддя, який виключає можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно
до ст. 62 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при
здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій
особі в разі скасування вироку як неправосудного.

Як
вбачається з матеріалів справи, скаржник оскаржує дії судді, пов'язані з
розглядом цивільної справи, тобто дії, що відносяться до сфери процесуальної
діяльності судді.

Тому
висновок суду про те, що заяви, скарги щодо неправильності процесуальних дій
судді чи суду не підлягають розглядові в суді першої інстанції, є вірними і узгоджуються із положеннями статей 126, 129
Конституції України та положеннями процесуальних законів.

З таким висновком погодився суд апеляційної інстанції і
доводи касаційної скарги його не спростовують.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для їх обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Шевченківського районного
суду від 26 січня 2006 року і ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав,
у строк та у порядку, визначених статтями 236-239 КАС України.

Судді: (підписи)

з
оригіналом згідно,

відповідальний секретар: Єрко С.М.