Справа № 22-а-3759/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Нестеренко Н.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25
червня 2008 року справа
№ 22-а-3759/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Горбенко К.П., Нікуліна О.А.
Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду
Луганської області

Від

30 січня 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-24/2008р.

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської
ради Луганської області

Про

стягнення разової грошової
допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

24.01.2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області
від 30.01.2008 року позов ОСОБА_1. до управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради Луганської області про стягнення разової
грошової допомоги було задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість
з щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних
пенсій за 2004 - 2007 роки у розмірі 7643,15 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач пропустив річний строк
звернення до суду, передбачений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства
України, а також невірно застосував
приписи ст. 13 Закону України № 3551-12.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є інвалідом війни третьої групи та перебуває на обліку у відповідача,
тому у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5
травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, з урахуванням сплачених, недорахованими є
суми: у 2004 році - 517,15 грн.; у 2005 році - 2054,00 грн.; у 2006 році -
2530,00 грн.; у 2007 році - 2542,00 грн., а всього - 7643,15 грн.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Позивач в судовому
засіданні заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив
постанову суд першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції -
скасувати, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є інвалідом війни третьої групи, у
зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання
щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня)
в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області в 2004 р. - 130 грн., в 2005 р. - 270
грн., в 2006 р. - 270 грн. та у 2007 р. - 300 грн. При цьому відповідач
керувався положеннями ст. 44 Закону України “Про державний бюджет України на
2004 рік”, ст. 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005
рік”, ст. 30 Закону України “Про
державний бюджет України на 2006 рік”, ст. 29 Закону України “Про державний
бюджет України на 2007 рік”.

Суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку щодо визнання дій неправомірними за 2004 рік, оскільки
Положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004
(v020p710-04) від
01.12.2004 року, проте, невірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком у
2004 році.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1. щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2004 року в розмірі 130 гривень, встановлених ст. 44 Закону України “Про
Державний бюджет на 2004 рік”, а не в розмірі 647 грн. 50 коп. (92,50 х 7) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_1.
недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни третьої
групи в розмірі 517 гривень 50 копійок (92,50 х 7 - 130).

Крім того, колегія суддів зазначає,
що ст. 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст. 30
Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” до теперішнього часу
не визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку, визнавши дії управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області неправомірними за 2005-2006 роки та стягнув кошти з відповідача.

Крім того, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про визнання
дій неправомірними за 2007 рік, оскільки Положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України у
справі № 6-рп від 09.07.2007 р., проте
не вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком у 2007 році, який
неодноразово змінювався.

Так,
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили працездатність.
Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили
працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У зі змінами, внесеними Законом
від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн., а для визначення мінімального
розміру пенсії він повинен збільшуватися на один відсоток.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1. щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2007 року в розмірі 300 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі
2870,42
грн. (410,06 х 7) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1. недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду
війни третьої групи в розмірі 2570,42 гривень (410,06 х 7 - 300).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1необхідно стягнути
недоотриману одноразову грошову допомогу за 2004, 2007 р.р., виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком у загальній сумі - 3087,92 грн., в 2004
році - (92,50 х 7) - 130 грн. = 517,50 грн.; в 2007 році - (410,06 х 7) - 300
грн. = 2570,42 грн.

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що «Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових
законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод».

Керуючись статтями 184, 195, 196, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області на постанову Кіровського міського суду Луганської області від 30 січня
2008 року у справі № 2-а-24/2008р.
задовольнити частково.

Постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 30 січня 2008 року у справі № 2-а-24/2008р. за
позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Кіровської
міської ради Луганської області про стягнення разової грошової допомоги -
скасувати.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради Луганської області щодо виплати
ОСОБА_1щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 р. у розмірі 130
грн. та 2007 р. у розмірі 300 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської
міської ради Луганської області за рахунок Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1недоотримані суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
за 2004 та 2007 рр. у розмірі 3087,92 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом одного місяця після набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: О.А.
Нікулін

К.П.
Горбенко