Справа № 22-а-5661/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

17 червня 2008
року справа
№ 22-а-5661/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.,

Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову Пролетарського районного суду Донецької
області

від

2 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-49/08 (суддя
Козаченко А.В.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 2 квітня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2002-2007 роки - задоволений частково, внаслідок чого стягнено
з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної ради
м. Донецька на користь ОСОБА_1 7 039
грн. 90 коп. недоотриманих сум на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 і 2007
роки, звільнивши відповідача від сплати державного мита на користь держави. В
частині позову про стягнення недоплаченої суми за 2006 рік відмовлено.

Постанова, виходячи із приписів
спеціального Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №
796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована необхідністю їх
застосування у межах спірних відносин.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та просить розглянути
справу без його участі .

Позивач під час апеляційного перегляду
просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Сторони були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи
захворювання, пов'язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до 1 категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 4
квітня 2000 року (арк. справи 6).

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Порядок надання щорічної допомоги на
оздоровлення регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена
виплата щорічної компенсації на оздоровлення учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС першої та другої категорії в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Згідно Закону розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
на момент виплати компенсації на оздоровлення.

Дію
частини четвертої статті 48 наведеного Закону зупинено на 2006 рік в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України № 3235-4
від 20 грудня 2005 року, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати
порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році.
Зазначена норма протягом
2002,2003,2004,2005,2007 років (спірні періоди) була чинною і підлягає
застосуванню.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007 році.

Колегія суддів вважає, що позиція
Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради щодо виплати позивачу щорічної компенсації на оздоровлення для
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в
розмірі меншому від п'яти мінімальних заробітних плат є неправомірною, оскільки
ґрунтується виключно на постановах
Кабінету Міністрів України, проте як закони мають вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, у разі не відповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви
в частині стягнення недоотриманих
грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік суд першої інстанції виходив з
того, що дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була
зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним судом України.

Колегія суддів не погоджує висновок суду
першої інстанції у мотивувальній частині постанови щодо звільнення відповідача
від сплати судових витрат на користь
держави з огляду на те, що позивачем судові витрати не понесені,
оскільки він звільнений від їх сплати.
Крім цього, норми Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають стягнення судового збору
безпосередньо з суб'єкта владних повноважень як на користь позивача, так
і на користь держави. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування , його посадова чи службова
особа). Однак, помилковість зазначеного висновку суду першої інстанції не вплинула на правильність вирішення справи по
суті.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови були
дотримані норми матеріального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184,
195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 2 квітня 2008 року у справі № 2-а-49/08 - залишити без
задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 2 квітня 2008 року у справі № 2-а-49/08 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 червня 2008
року. Ухвала у повному обсязі складена 17 червня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Р.Ф.
Ханова

Судді:
Т.П. Бадахова

М.І.
Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова