Справа № 2-а-1303/2008
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а- 1303/08
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14
квітня
2008 року 16 год. 40
хв. м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд

в
складі головуючого: судді
Боймиструка С.В

суддів: Шарапи
В.М.

Юрчука М.І.

за участю:

секретаря
судового засідання
Василевич І.І.

позивача ОСОБА_1

представника
відповідача
Липко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та
соціальної політики України про стягнення щорічної разової грошової допомоги до
п'ятого травня в сумі 5 389 гривень 40 копійок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1, звернувшись до суду вказує, що має
право на пільги встановлені законодавством України, як учасник бойових дій, що
підтверджується посвідченням серія АБ № НОМЕР_1, виданого Управлінням кадрів західного оперативного 20
травня 2002 року.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5
травня він має право на разову грошову допомогу, як учасник бойових дій в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

В 2004 році чоловіку було виплачено вказану допомогу в розмірі 100 гривень, в 2005 році - 150 грн., в 2006
році - 150 гривень, і в 2007 році - 280 гривень.

Пенсія за віком складала в 2004 році - 102
грн. 82 коп., 2005 році - 332 грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., а в
2007 році - 410 грн. 06 коп.

Таким чином, позивач вказує, що відповідач не
доплатив йому щорічну разову допомогу до

5 травня, всього за чотири роки: 2004, 2005, 2006, 2007 роки в сумі 5 389 гривень 40 копійок.

Посилаючись на ст.12-16, 17-1 ЗУ "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ст.ст.2,8, 22, 55, 64 Конституції України,
рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 та від
09.07.2007 року № 6-рп/2007 позивач просить позов задовольнити і стягнути з
відповідачів недоплачену щорічну разову допомогу в розмірі 5 389 гривень 40
копійок.

В судове засідання позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник Управління праці та соціального захисту
населення Рівненського міськвиконкому, вважає,
що позов не підлягає до задоволення, оскільки ст. 95 Конституції України встановлює, що виключно
Законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільові спрямування цих видатків.

Органи праці не можуть змінити ці видатки.

Рішенням Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року по справі №1-29/2007 положення ст.29 Закону України "Про
Державний бюджет України" на 2007 рік (зазначеною статтею встановлені
розміри щорічної разової допомоги) визнані неконституційними та втратили чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 9 липня 2007
року.

Виходячи з цього, на момент виплати щорічної
разової грошової допомоги - до 5 травня,
ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2007
рік була чинною і допомога виплачена в розмірі, встановленому зазначеною
статтею. Зворотної сили Рішення Конституційного Суду не має.

Бюджетним Кодексом України (п.2 ст. 4)
встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу України положення
нормативно-правових актів застосовується лише в частині в якій вони не
суперечать положенням Конституції України цього Кодексу та закону про Державний
бюджет України.

Допомога в розмірах зазначених в Законах
України про Державний бюджет України на
2004, 2005, 2006, 2007 роки виплачена ОСОБА_1 виплачена повністю - заборгованості немає. Тому
просить в задоволенні позову відмовити.

Представник Міністерства
Фінансів України в судове засідання не з'явився та подав заперечення з аналогічними
поясненнями на позов та зауважив, що фінансова можливість Державного бюджету
України на 2004-2007 роки не дозволяла здійснити виплати у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому здійснення
вказаних виплат проводилося та проводиться у відповідності до Закону України про Державний бюджет на відповідний рік.

Також зазначив, що
позивачем пропущено строк звернення до суду в частині вимог на 2004-2006 років.
Просить в задоволенні позову відмовити.

Представники Державного казначейства України та Міністерства
праці і соціальної політики України до суду не з'явились про причини неявки не повідомила, заяв по справі
та заперечень на позов не подали, хоч належним чином були повідомленні про час
і місце розгляду справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення...

В адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

На думку суду, позивачем не доведено ті обставини на яких
ґрунтується його позов, а відповідачами доказана правомірність своїх дій, а
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до ст..8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Згідно ч. 2 ст.95 Конституції України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь - які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Як вбачається з ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» та в
попередніх бюджетах за 2004-2006 роки, видатки держави на фінансування виплат в розмірах зазначених в ЗУ "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" - не передбачені.

Хоч
рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007
положення ст. 29 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік",
якою обмежувались зазначені вище виплати, визнано таким, що не відповідає
Конституції України, однак на думку суду, це не тягне за собою автоматичне
здійснення таких виплат, оскільки в бюджеті не має відповідного фінансування.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України,
при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням Конституції
України, цього Кодексу та закону про
Державний бюджет України.

Змін до ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» в частині видатків на загальносуспільні
потреби передбачені ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в розмірах про які йдеться в позові - не
внесено. В державному бюджеті на 2008 рік також не передбачено компенсаційних
виплат за попередні роки для даної категорії громадян по щорічній разовій грошовій допомозі до
п'ятого травня.

Отже, оскільки таких коштів на адресу відповідачів з
Державного бюджету України не надійшло, то підстав стягувати з них зазначеної позивачем суми -
не має, оскільки вони не є розпорядниками коштів, а лиш здійснюють фізично ці
виплати після надходження зазначених коштів з бюджету.

Крім того, позивачем пропущено встановлений ст..99 КАС
України річний термін на звернення до суду, щодо вимог про стягнення
допомоги за 2004 - 2006 роки, про
поновлення якого він навіть не клопотав
перед судом і підстав для його поновлення суд не вбачає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Рівненського міськвиконкому, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про
стягнення щорічної разової грошової допомоги до п'ятого травня, як учаснику бойових
дій в сумі 5 389 гривень 40 копійок -відмовити, за безпідставністю позовних
вимог.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:

судді: