Справа № 22-а-334/2008
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-334/08 Головуючий
у 1 інстанції Колегаєва С.В.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Попович
О.В., Усенка
В.Г.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.
Києва про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ в Деснянському
районі м. Києві про перерахунок пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від
19.04.2007 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач - ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю
з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги
позивачу.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача до
суду апеляційної інстанції у встановлений судом строк від інших осіб не
надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є
інвалідом другої групи, через захворювання, яке пов'язано з Чорнобильською
катастрофою та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо
яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону від 05.10.2006 року № 231-У) у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму.

Стаття 50 вказаного Закону також передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок обчислення був визначений Постановою № 523
Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року «Про затвердження нового Порядку
обчислення пенсії по інвалідності, яке наступила в результаті каліцтва чи
захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою годувальника в результаті
Чорнобильської катастрофи» з подальшими змінами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
посилався на те, що позивач перебуває на обліку в УПФ України в Деснянському
районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі фактичних
збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796 - ХІІ
та Постанови Кабінету Міністрів України №523 «Про затвердження нового Порядку
обчислення пенсії по інвалідності, яке наступила в результаті каліцтва чи
захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою годувальника в результаті
Чорнобильської катастрофи» від 30.05.1997 року пенсію, розмір якої становить
1502 грн. 31 коп.

Крім того, відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу установлено
підвищення, як учаснику війни в розмірі 40 грн.60 коп. Також до пенсії по
інвалідності, призначених у розмірі відшкодування фактичних збитків позивачу,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796 - XII, у відповідності до положень Постанови Кабінету
Міністрів України № 831 від 26.07.1996 року, мінімальний розмір пенсії з
01.08.1996 року склав 16,62 грн. В усіх наступних постановах про підвищення
мінімального розміру пенсії зазначалося, що передбачені цими постановами
мінімальні розміри пенсії, не застосовуються для визначення розмірів соціальних
пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002
року було установлено, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться
розрахунок додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (крім пенсій працівникам, передбаченим у ч. 3 ст. 53
зазначеного Закону) і пенсій, передбачених ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак з такими висновками суду не можна погодитися,
оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Пункт 5 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від
1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя» встановив, що судам необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента
України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів
місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази
керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді
справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином встановлено, що Постанови Кабінету Міністрів
України: № 1 від 03.01.2002 року та
№ 836 від 26.07.1996 року на які посилається суд першої інстанції, в
частині встановлення обмежень щодо розмірів виплати пенсій та допомоги не
відповідають розміру, встановленому іншими законами України

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів
України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме статті Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказані постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За таких умов рішення суду не можна визнати законним і
обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст. 159 КАС України.

Оскільки порушення судом норм матеріального та
процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині вказаних
позовних вимог, тому воно відповідно до вимог ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2006 року
ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеної йому
пенсії. Листом УПФ України в Деснянському районі м. Києва за № 9597/06-1 від
26.10.2006 року йому було повідомлено, що пенсія призначена відповідно до вимог
чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону від 05.10.2006 № 231-У) у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму.

Положення ч. 2 ст. 99 КАС України передбачають, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку пенсії за період з
06.06.1996 року підлягають частково задоволенню, починаючи з дня встановлення
нового прожиткового мінімуму від дати, коли позивач дізнався про порушення
свого права на перерахунок додаткової пенсії, тобто з 01.10.2006 року.

Відповідно до вимог законодавства України, розмір
мінімальної заробітної плати з 01.07.2006 року становив - 375 грн. на місяць,
розмір мінімальної пенсії за віком
становить: з 12.01.2005 року - 332 грн.

Зі змісту вимог Законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2002 - 2005 роки не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин та з урахуванням вимог
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», УПФ України в Деснянському районі м.
Києва повинно виплатити позивачу щорічну допомогу починаючи з 01.10.2006 року,
виходячи із суми мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком на
момент виплати.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС
України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2007
року - скасувати, постановити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про
перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2006 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: