Справа № 22а-380/2008
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-380/08 (22а-2032/07)
Головуючий суддя у 1 -ій
Категорія статобліку - 31 інстанції - Серкіз В.Г.
№ 13/99/07-АП
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді-доповідача - Туркіної Л. П.

суддів - Коршуна А. О., Проценко О.А.

при секретарі - Стрєлка
Р.Л.

За участі представників сторін:

позивача - не прибув

відповідача - Срібник О.В., Ходько В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Куйбишевської міжрайонної
державної податкової інспекції Запорізькій області, смт. Куйбишеве, Запорізька
область

на
постанову господарського суду Запорізької області 09
липня 2007 року

у
справі № 13/99/07-АП

за
позовом ПП ОСОБА_1, смт. Комиш-Зоря Куйбишевського
району Запорізької області

до
відповідача Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції
Запорізької області, ст. Куйбишеве, Запорізька область

про
визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПП
ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до Куйбишевської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької області (далі по тексту Куйбишевська МДПІ) про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № 00000317/3/1108 від 15.12.2006 р. за порушення ст. ст. 1, 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» №1776-111 від 01.06.2000 р.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.07.2007 р. задоволено позов та визнано
нечинним рішення Куйбишевської МДПІ №
00000317/3/1108 від 15.12.2006 р.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
під час операцій, які здійснював позивач, застосування РРО не передбачається.

Не погодившись із зазначеною вище
постановою суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, у якій,
посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просив
скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У апеляційній скарзі апелянт вказує
наступне.

При проведенні документальної
перевірки було встановлено, що у 2005 р. при здійсненні розрахунків за готівку
з ТОВ «Провід» на суму 165 200 грн. за реалізоване обладнання та будівлі
виробничого комплексу, а також з ПП «Агропромінвест» та ПП Міщенко за
реалізований соняшник на суму 69 420
грн. ПП Синєбрюхов О.М. не застосовував реєстратор розрахункових операцій,
грошові надходження оформлювались прибутковими касовими ордерами, що
підтверджується наданою документацією.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.06.1995 р. (далі по
тексту Закон 265) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надання послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані, зокрема,
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій або
у випадках, передбачених зазначеним законом , із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або
повертає товар, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону
265 за порушення вимог цього закону до суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної податкової служби України застосовуються штрафні
(фінансові санкції) у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових
операцій на певну суму вартості народних товарів, у разі не проведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не
роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції або проведення її без використання розрахункової книжки.

На підставі викладеного вище, Куйбишевська
МДПІ вважає рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки воно прийняте з
порушенням норм ст. ст. 1, 3, п. 1 ст. 17 Закону 265.

Представник позивача до суду не
прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним
чином.

Представники відповідача у судовому
засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та зазначили, що висновок суду
першої інстанції, відносно того, що позивач здійснював звичайні господарські
операції по цивільних угодах, у зв'язку
з чим відсутні будь-які підстави для застосування РРО, є незаконним, оскільки у
п. 3.1.5 акту перевірки зазначено, що всього у 2005 р. приватним підприємцем
реалізовано товару за готівку без використання РРО на загальну суму 234 620,00
грн., а Законом 265 визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при
продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів. Таким чином, підприємці зобов'язані застосовувати РРО
навіть якщо вони здійснюють звичайні господарські операції по цивільних угодах,
і оприбуткування отриманих коштів через касу підприємства не звільняє від
обов'язку проводити такі операції через РРО.

Заслухавши представників відповідача та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Працівником Куйбишевської МДПІ була
проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання СПД без створення юридичної особи ОСОБА_1. вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період 01.01.2005 р. по 31.12.2005 р.

За результатами перевірки складено
акт від 26.05.2006 р. № 25/1702-09757
та прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/947 від 07.06.2006 р., яким платнику податку
визначено загальну суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 173 100, 00
грн.

Платник податків не погодився з цим
рішенням та оскаржив його в
адміністративному порядку. Під час адміністративного оскарження нарахована сума
штрафних санкцій не змінилася. За результатами адміністративного оскарження,
Куйбишевською МДПІ було прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № 00000317/3/1108 від 15.12.2006 р.

При проведенні перевірки було
встановлено факт реалізації позивачем виробничого обладнання та будівлі
маслопереробного комплексу, що мала місце у квітні 2004 року, а також факти
реалізації насіння соняшнику, що мали місце у вересні та жовтні 2005 року
відповідно.

Як свідчать пояснення позивача, що
не спростовуються податковою інспекцією, реалізацію обладнання та будівлі було
здійснено шляхом оформлення нотаріально посвідчених угод, відвантаження насіння
покупцем здійснювалось на хлібоприймальних підприємствах.

Розрахунки здійснювались ПП ОСОБА_1.
без використання реєстратора розрахункових операцій, з оформленням прибуткових
касових ордерів, що підтверджується податковими накладними та касовими
ордерами.

Оспорюване рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № 00000317/3/1108 від 15.12.2006 р. винесено
податковою інспекцією з посиланнями на ст. ст. 1, 3, 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та ст. 5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
(далі Закон 2181).

Однак, накладені на приватного
підприємця ОСОБА_1штрафні санкції не є податковим зобов'язанням, а відносяться
до адміністративного-господарських санкцій, що витікає із змісту Закону України
2181 та ст. ст. 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування».

Отже, застосування у даному випадку
норм Закону 2181 є неправомірним.

Відповідно до ст. 250 Господарського
процесуального кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Як свідчать матеріали справи, з дня
вчинення продажу та оформлення прибуткових ордерів пройшов строк більш ніж один
рік, що свідчить про порушення податковою інспекцією при застосування штрафних
санкцій та винесення оспорюваного рішення
норм ст. 250 ГПК України.

Відповідно до Закону 265 реєстратори
розрахункових операцій застосовуються суб'єктами підприємницької діяльності,
які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі
при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної
валюти.

З матеріалів справи вбачається, що ПП
ОСОБА_1при проведенні розрахункових операцій виконував умови нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу, який є цивільно-правовою угодою. Відповідно до цього
договору позивач здійснив продаж обладнання та будівель.

Продаж нерухомості, яку здійснював
позивач, не є сферою торгівлі, громадського харчування та послуг, що виключає
можливість застосування норм Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Тобто, позивач здійснював звичайні
господарські операції по цивільних угодах щодо продажу обладнання і будівлі
масло переробного комплексу.

Податковою інспекцією також не
враховано норми п. 9.12 ст. 9 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», відповідно до яких, реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються якщо у місці
отримання товарів (надання послуг) операції по розрахункам у готівковій формі
не здійснюються.

Доводи позивача відносно того, що
готівкові грошові кошти за сільськогосподарську продукцію від ПП ОСОБА_2 . та
ПП «Агропромінвест» приймались в касі підприємця, але відпуск продукції
здійснювали зберігачі продукції - Камиш-Зарянський елеватор та Бельманське ХПП, податковою інспекцією не
спростовані.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оспорюване рішення про
застосування штрафних санкцій є таким, що не відповідає чинному законодавству,
у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про його
протиправність та задоволення позову.

Виходячи з зазначеного, підстави
для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись
ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, КАС колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Куйбишевської міжрайонної
державної податкової інспекції Запорізькій області, смт. Куйбишеве, Запорізька
область залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Запорізької області від 09 липня 2007 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу оформлено відповідно до ст. 160 КАС України
14.07.2008 р.

Головуючий суддя:
Л.П.
Туркіна

Судді:
А.О. Коршун

О.А.
Проценко