Справа № 2-а-2/2008
Суддя: Андріянов О.В.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2008 року.
Світловодський міськрайсуд Кіровоградської області, в складі:

-
головуючий суддя - Андріянов О.В.

При секретарі

- Рудській В.А.

З участю:

-
позивач - ОСОБА_1;

-
представник відповідача - Бащук Н.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в суду м. Світловодська справу за
адміністративним позовом:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженка с. Василівка, Онуфріївського району, Кіровоградської
області; проживає: АДРЕСА_1,

до

Головного
управління юстиції у Кіровоградській області, 25022, м. Кіровоград, пл..
Кірова, 1, Будинок Рад,

про стягнення
безпідставно утриманої із заробітної плати суми в розмірі 512,39 грн. та
відшкодування моральної шкоди, в сумі 5000,0 грн., суд, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
позовом про стягнення безпідставно утриманої із заробітної плати суми в розмірі
512,39 грн. та відшкодування моральної шкоди, в сумі 5000,0 грн., вважає, що
відповідач безпідставно провів таке утримання.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечив, вважає, що немає ніяких підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Позивачка у судовому засіданні
пояснила, що її було звільнено відповідачем в листопаді 2005 року, та під час
звільнення у неї із заробітної плати була утримана сума в розмірі 512,39 грн.,
за формений одяг, якого вона не отримувала. Також відповідачем, цими
неправомірними діями їй була заподіяна моральна шкода, на відшкодування якої
вона просить стягнути 5000,0 грн. Під час попереднього засідання позивачка
пояснила, що зокрема, заподіяна моральна шкода в неї виразилася в загостренні
хронічної хвороби, якою вона захворіла та страждає ще до того часу, як почала
працювати у відповідача. Під час розгляду справи позивачка також зазначила, що
утримання цих коштів спричинило розлад в її життєвих зв'язках та у стосунках з
оточуючими, та те, що вона повинна була забезпечувати утримання своїх двох
дітей, сама вона навчалася, а тому, неправомірні дії вплинули на її
матеріальний стан.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснила, що відшкодування вартості форменого одягу, працівником
Державної виконавчої служби України, який звільняється та у якого залишається
цей формений одяг, строк носіння якого на день звільнення не завершився,
передбачено відповідними нормативними актами. Вважає, що дії відповідача були
законними, а тому у позивача не має жодних підстав для пред'явлення яких не
будь вимог.

В судовому засіданні були допитані
свідки:

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснив, що він на час виникнення спірних правовідносин працював начальником
Світловодського ВДВС. На той час працівникам служби видавався формений одяг.
Для позивачки був виготовлений формений одяг, а як вона його отримала він не
знає. Проте, йому з достовірністю відомо, що згаданим форменим одягом
користується виконавець ОСОБА_3, яка на той час вийшла з декретної відпустки, а
позивачку було звільнено. Позивачку було звільнено згодом, після виходу ОСОБА_3
з відпустки, так як позивачка знаходилася на лікарняному.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що вона вийшла з декретної відпустки в І-й декаді листопада 2005
року, позивачка ще була на лікарняному. Їй повідомила позивачка, що формений
одяг, який був призначений їй, знаходиться у шафі. Формений одяг був новий, та
який вона забрала і користується ним по теперішній час.

В судовому засіданні були досліджені
докази: копія розрахункового листка позивачки за листопад 2005 р., згідно якого
з її заробітної плати було проведено утримання за формений одяг в сумі 512,39
грн.; письмові звернення до відповідача та Міністерства юстиції України;
довідка лікарні щодо наявності хронічної хвороби у позивачка та часу її
лікування, під час загострення хронічної хвороби; відповідь Міністерства
юстиції та заперечення відповідача; наказ № 977/03 від 29.11.2005 р. з додатком
(списком) щодо утримання у позивачки із заробітної плати вартості форменого
одягу в сумі 512,39 грн.; довідка - розрахунок про відшкодування вартості
форменого одягу позивачкою в сумі 512,39 грн., від 29.11.2005 р.; зобов'язання
позивачки від 27.09.2005 р. щодо сплати вартості за формений одяг в разі її
звільнення та накладна № 299 від 27.09.2005 р. щодо отримання позивачкою
форменого одягу; висновок почеркознавчої експертизи, відповідно до якого було
встановлено, що підписи в зобов'язанні від 27.09.2005 р. та в накладній № 299
від 27.09.2005 р. виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до ст. 18 Закону України
«Про державну виконавчу службу» встановлено, що працівники державної виконавчої
служби забезпечуються форменим одягом, за нормами що визначаються Кабінетом
Міністрів України.

На
виконання ст. 18 Закону України «Про державну виконавчу службу», Кабінет
Міністрів України, 25.08.2004 р. приймає Постанову № 1101 «Про формений одяг
працівників державної виконавчої служби», якою були затверджені: опис форменого
одягу та знаки розрізнення; норми забезпечення форменим одягом. Пунктом 2
Постанови передбачено, що Міністерство юстиції України розробляє та затверджує
порядок видачі, обліку та носіння форменого одягу працівників органів державної
виконавчої служби.

Наказом
Міністерства юстиції України № 19/5 від 23.05.2005 р. був затверджений Порядок
видачі, обліку та носіння форменого одягу працівників органів державної
виконавчої служби. Пунктами 2.9-2.11 Порядку передбачено, що при звільненні
працівників формений одяг залишається у них; при звільненні працівників з ним
здійснюються розрахунки за формений одяг; працівники, які отримали формений
одяг строк носіння якого на день звільнення не завершився, при звільненні
відшкодовують вартість даного одягу, шляхом внесення у касу відповідних сум.

В
судовому засіданні було встановлено, що позивачкою формений одяг особисто не
отримувався, вона ним не користувалася, після її звільнення, він їй не
залишався, підписи в накладній про отримання форменого одягу та в зобов'язанні
їй не належать, згаданий формений одяг отримав та ним користується інший
працівник.

Враховуючи викладене, в частині стягнення
безпідставно утриманих з позивачки за формений одяг коштів в сумі 512,39 грн.,
позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 2 Закону України «Про
державну виконавчу службу» передбачено, що правову основу діяльності державної виконавчої
служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та
нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання. Статтею 21 Конституції
України передбачено, що всі люди є вільними і рівними у своїй гідності та
правах. Спеціальний закон, який регламентує порядок праці в органах державної
виконавчої служби є Закон України «Про державну виконавчу службу», яки не
виключає застосування інших законів та нормативно - правових актів (ст.2
Закону). Правовідносини що склалися між позивачкою та відповідачем є різновидом
трудових правовідносин. Статтею 237¹ КЗпП України передбачено, що працівники мають право на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної власником або уповноваженим ним
органом, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань.

Як було встановлено у судовому
засіданні, відповідач, під час звільнення позивача з публічної служби, в
порушення встановленого порядку здійснив безпідставне відрахування із
заробітної плати позивача.

Позивачка, в обґрунтування своїх
позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, матеріальний еквівалент
якої вона визначає в сумі 5000,0 грн., під час попереднього судового засідання
зазначала, що неправомірні дії відповідача викликали в неї загострення
хронічного захворювання, яке в неї виникло раніше, ніж спірні правовідносини.
Проте, яких не будь доказів щодо причинного зв'язку між протиправними діями
відповідача та наявним загострюванням хронічного захворювання надано позивачкою
не було. Крім цього, позивачка під час судового розгляду зазначила, що її
моральна шкода також полягає в тому, що в неї були порушенні життєві зв'язки та
те, що в неї на утриманні знаходиться двоє дітей, а сама вона на той час
навчалась, тому, утримання відповідачем певної суми потягло погіршення її
матеріального стану.

Пунктом
3 Постанов Пленуму Верховного Суду України N 4, 31.03.1995, «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено,
що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Ніяких доказів щодо на обґрунтування
зазначених у судовому засіданні обставин позивачкою надано не було, також нею
не було надано обґрунтування розрахунку матеріального еквіваленту відшкодування
моральної шкоди.

Враховуючи викладене та встановлені
у судовому засіданні обставини, позовні вимоги щодо відшкодування відповідачем
моральної шкоди не підлягають задоволенню.

По справі є судові витрати у вигляді
судового збору та вартості проведеної за ініціативою суду почеркознавчої
експертизи, в сумі 500,80 грн., яки у відповідності до ч.4, ст. 92 КАС України
зазначені витрати повинні бути компенсовані експертної установі за рахунок Державного
бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а судовий збір
повинен бути віднесений за рахунок Державного бюджету.

Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито» позивачі - робітники та службовці - за
позовами з вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільнені від
сплати державного мита. А тому, сплачена позивачкою під час звернення до суду
сума судового збору в розмірі 8,52 грн. підлягає поверненню з відповідного
бюджету.

Керуючись: ст. 21 Конституції
України; ст. ст. 2, 18 Закону України «Про державну виконавчу службу»;
Постановою КМ України № 1101 від 25.08.2004 р.; Наказом МЮ України № 19/5 від
23.02.2005 р.; ст. 237¹ КЗпП
України; ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито»; ст. ст.: 17, 89, 92, 94,
98, 158-163, 186, Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити частково:

Стягнути з Головного
управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 безпідставно
утриману в неї із заробітної плати суму в розмірі п'ятсот дванадцять гривень,
39 копійок;

В решті позовних вимогах
відмовити.

Судові витрати по
справі: у вигляді вартості проведеної експертизи віднести за рахунок держави; у
вигляді сплаченої позивачкою, відповідно до квитанції № 4 від 26.05.2006 р.,
суму судового збору у розмірі вісім гривень 52 копійки - повернути ОСОБА_1 з
відповідного бюджету.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів
з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення надруковане
суддею у нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя
Світловодського міськрайсуду

Кіровоградської
області

О.В.
Андріянов