Справа № 22-а-2062/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 22-а-20622008
Головуючий 1 інстанції: Бунякіна Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.
м. Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

за
участю представників:

позивача - Михайличенко Т.О.,Рубана
О.О.

відповідача -
Назаренко В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу відповідача, Кременчуцької ОДПІ на постанову господарського
суду Полтавської області від 20.11.2007р. по справі № 3/160

за позовом

ВАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин»

до

Кременчуцької ОДПІ

про

визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

встановила:

Позивач, ВАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Кременчуцької ОДПІ про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення.

Постановою
господарського суду Полтавської області від 20.11.2007року вищезазначений позов
задоволено.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій він просить постанову господарського суду Полтавської області
від 20.11.2007р. по справі № 3/160 скасувати та прийняти нову, якою відмовити
ВАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» в задоволенні позовних вимог.

Позивачем
подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, сторони колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з таких підстав.

За висновками невиїзної позапланової документальної перевірки позивача
правильності, повноти та обґрунтованості відшкодування податку на додану
вартість з бюджету на рахунок платника у банку за липень 2006 р., що набрали
форму акту № 736/23-312/05762565 від 27.12.06 р., Кременчуцька ОДПІ
констатувала завищення з боку останнього суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за липень 2006 року в сумі 92 023,00 грн., внаслідок
порушення п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1 та 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», а саме : включення до складу
податкового кредиту червня 2006 року 92 022,51 грн. ПДВ та заявлення до бюджетного

відшкодування липня 2006 року цієї
суми ПДВ, сплаченого в ціні придбання кабелю від приватного підприємця
ОСОБА_1., м. Комсомольськ.

12.01.2006 р. позивач уклав контракт № 45ХВ/1 з приватним підприємцем
ОСОБА_1., м. Комсомольськ, відповідно до умов якого останній зобов'язувався
здійснити поставку продукції згідно специфікації.

Як
визначається Законом України № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. «Про податок на
додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох примірниках (пп.. 7.2.3 пп. 7.2 ст. 7 Закону);
датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт,
послуг), що підлягають поставці, або дата відвантаження товарів (пп.. 7.3.1 п.
7.3 ст. 7 Закону); податкова накладна видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту (пп.. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону); датою
виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів
(робіт, послуг) (пп.. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону).

Судом
першої інстанції зазначено, що оскільки позивач: 1) отримав від свого контрагента-приватного підприємця ОСОБА_1.,
м. Комсомольськ - продукцію (кабель) за умовами даного контракту відповідно
видаткових накладних, копії яких залучено до матеріалів справи, 2) отримав від
свого контрагента - приватного підприємця ОСОБА_1., м. Комсомольськ - оригінали
податкових накладних, копії яких залучено до матеріалів справи та оригінали
яких були предметом ревізії, 3) сплатив своєму контрагенту - приватному
підприємцю ОСОБА_1., м. Комсомольськ - у
червні 2006 року грошові кошти за платіжними дорученнями, копії яких залучено
до матеріалів справи, він правомірно включив до складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду - червня 2006 року зазначену в цих податкових
накладних суму ПДВ.

Однак, податкова виключає зі складу податкового кредиту на суму ПДВ,
сплаченого в ціні придбання ТМЦ, посилаючись на неможливість проведення
зустрічних перевірок контрагентів позивача за «ланцюгом постачання».

Законом України «Про податок на додану вартість»
визначено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат
на сплату ПДВ - відсутність податкової накладної чи вантажної митної
декларації.

Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів
(робіт, послуг), законодавчо не встановлено,
а тому посилання податкової-відповідача на матеріали зустрічних перевірок та той
факт, що їх результатами не підтверджено сплату податкового зобов'язання по
податку на додану вартість контрагентами позивача суд першої інстанції не
оцінив як суттєві.

Також судом першої інстанції зазначено, що статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Тому не
підтвердження сплати контрагентами постачальників позивача до бюджету сум ПДВ
не може впливати на результати діяльності підприємства-позивача і не може бути
підставою до притягнення позивача до відповідальності в вигляді зменшення сум,
включених до складу податкового кредиту та заявлених до відшкодування ПДВ.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством (частина перша ст. 19 Конституції
України). Чинне законодавство, зокрема Закон про ПДВ, не встановлює обов'язки
покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий
податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми
податку, отриманого від покупця у складі ціни товару.

Відповідно до положень Закону України «Про податок на додану вартість» сума
податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням
продавця товару, і саме продавець товару-контрагент позивача має сплачувати цей
податок до бюджету.

Враховуючи те, що крім належним чином оформлених податкових накладних, факт
проведення операції з придбання товару позивачем та його оплати підтверджується
первинними бухгалтерськими документами, суд першої інстанції зробив висновок
про те, що у Кременчуцької ОДПІ не було підстав для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України
(бюджетному відшкодуванню) встановлений п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України
копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення
реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних
аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну)
заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має право
протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника
для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Статтею 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» на
органи державної податкової служби покладено обов'язок щодо здійснення контролю
за додержанням податкового законодавства, до якого відноситься і Закон України
«Про податок на додану вартість».

Отже, проведення зустрічних перевірок є обов'язком податкових органів,
однак законодавець не ставить відшкодування податку на додану вартість у
залежність від проведення податковими органами перевірок, а призначення
податковим органом перевірки платника податку не може продовжити визначений
законом строк відшкодування з Державного бюджету України податку на додану
вартість.

Крім того, підставою для зменшення органом ДПС суми бюджетного
відшкодування згідно із пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» є виявлення за наслідками документальної невиїзної
(камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної)
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій
декларації. Зауважень з боку ДПС щодо неправомірності формування цифрового ряду
податкового кредиту як акт перевірки, так і заперечення на адміністративний
позов не містять.

Щодо розрахунку штрафних санкцій, то відповідно до пункту 1.5. статті 1
Закону України від 21.12.2000р. «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі
або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені
та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Таким чином судом першої інстанції було встановлено, що позивачем не було
допущено порушень правил оподаткування та законних підстав для застосування до
нього штрафних (фінансових) санкцій не має.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, а також з висновком про те, що відповідач не довів суду, як
зазначено в ч.2 ст.71 КАС України, правомірність свого рішення.

Також колегія суддів зазначає, що представник відповідача на запитання
головуючого судової колегії відповів, що порушень з боку позивача при
здійсненні ним господарської діяльності в ході перевірки виявлено не було.

Представник позивача у судовому засіданні 27.05.2008 року зазначив, що він
отримав від свого контрагента ОСОБА_1. продукцію, оригінали податкових
накладних, сплатили контрагенту грошові кошти за отриману продукцію та
правомірно включили до складу податкового кредиту зазначену в податкових
накладних суму ПДВ. Закон України «Про
податок на додану вартість» визнає лише один випадок не включення до
складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ - відсутність податкової
накладної чи вантажної митної декларації - інших обмежень не встановлено.

На підставі викладеного
судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, керуючись ст.ст. 160,167,196, 198, 200, 205 ,206, 209,
254 КАС України

ухвалила:

Апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ на постанову господарського суду Полтавської області
від 20.11.2007р. по справі № 3/160- залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Полтавської області від 20.11.2007р. по
справі № 3/160-
залишити без змін.

Роз'яснити сторонам, що дана ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з дня
виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлений
02.06.2008 року.

Головуючий суддя підпис Ю.М. Філатов

Судді підпис Н.С.
Водолажська

підпис М.І. Гуцал

Згідно з оригіналом
Ю.М. Філатов