Справа № 2-а-7251/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09
червня 2008 р. Справа
№ 2-а-7251/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Судді Федчук
Віталій Володимирович,

При секретарі
судового засідання: Педорук Олеся
Сергіївна

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: Івасик О.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_2

до: Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області

про:
визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_2 звернула до суду з позовною заявою до
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання
протиправними дії щодо відмови в перерахунку пенсії.

Таким чином,
суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

24 липня 1955 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб
із своїм чоловіком ОСОБА_3. 02.10.1979 року ОСОБА_3 був звільнений з органів
внутрішніх справ в запас за станом здоров'я і йому 09.10.1979 року була
призначена пенсія за вислугу років. 20.04.2006 року ОСОБА_3 помер , відповідно
до висновку УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 була призначена пенсія по
втраті годувальника відповідно до Закону
України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб ”в сумі 581,26 гривень.

В червні 2007 року позивачка звернулась до
Головного управління ПФУ у Вінницькій області, яке відповідно до постанови
Кабінету міністрів України від 02.11. 2006 року №1522 “Про передачу органам
Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян”є відповідачем по даній справі, про перерахунок пенсії
ОСОБА_3 з урахуванням надбавок, доплат та премій, введених після його виходу на
пенсію та сплатити недораховану суму пенсії ,вважаючи, що для виплати пенсії
ОСОБА_3 незаконно занижувалась пенсійна
база, в результаті чого отримала відмову.

Внаслідок протиправних дій суб'єкта владних
повноважень була занижена пенсійна база ОСОБА_3 шляхом незаконного виключення з
пенсійного розрахунку надбавок, доплат та премій на суму 61833 гривень.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, надав суду письмове заперечення, в якому зазначив,
що ОСОБА_2 пенсія по втраті годувальника нараховується з 2006 року, відповідно
до ст.. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу ОВС і деяких інших осіб”від 09.04.1992 року №
2262, також зазначено, що обчислення пенсії враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним званням , процентна надбавка за вислугу
років служби, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію та умови
служби. До суми пенсії мають враховуватись лише додаткові види грошового
забезпечення, які мають характер надбавок.Постановою КМУ від 17.07.1992 року №
452, якою затверджені додаткові види грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України, премія, що виплачується військовослужбовцям, не віднесена до
додаткових видів грошового забезпечення. Таким чином, вимоги позивачки, щодо
перерахування та виплати пенсії з урахуванням 100% надбавки встановленої Указом
Президента України від 23.02.2002 року № 173, надбавки за безперервну військову
службу відповідно до Указу Президента України від 05.05.2003 року №389/2003,
премії , передбачені Указом Президента України від 04.10.1996 року №923 є
безпідставними.

Заслухавши
пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що в червні 2007 року позивачка звернулась до Головного управління
ПФУ у Вінницькій області, яке відповідно до постанови Кабінету міністрів
України від 02.11. 2006 року №1522 “Про передачу органам Пенсійного фонду
України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян”є
відповідачем по даній справі, про перерахунок пенсії ОСОБА_3 з урахуванням
надбавок, доплат та премій, введених після його виходу на пенсію та сплатити
недораховану суму пенсії, в результаті чого
отримала відмову.

Крім того,
суд бере до уваги і клопотання представника відповідача щодо відмови у
задоволенні позову у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду, і вважає
це правомірною підставою для відмови у задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Частиною 2
статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до
ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо
суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Адже судом
встановлено, що позивач знав про порушення свого права ще з 2007 р., але в
установлений строк не звернувся до суду з позовом, крім того, ним не доведено
поважності пропущення строку для звернення до суд, а тому суд вважає за
доцільне відмовити у задоволенні даного позову.

Згідно зі ст.
124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши
матеріали адміністративної справи та проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд приходить до висновку
відмовити у задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

В позові повністю відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
10.06.08

Суддя Федчук Віталій Володимирович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: