Справа № К-3237306
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
Іменем України

10 червня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
у складі:
Смоковича М.І.,

Весельської Т.Ф.,
Г
орбатюка С.А.,
М
ироненка О.В.,
Ч
умаченко Т.А.,
провівши у порядку к
асаційного провадження попе
редній розгляд адміністрати
вної справи
запозовною заявою С
умського обласного відділен
ня Фонду соціального захисту
інвалідів до Редакції газет
и “Народна трибуна”про с
тягнення адміністративно-го
сподарських санкцій за невик
онання нормативу робочих міс
ць, призначених для працевла
штування інвалідів,
провадження в якій відкрит
о за касаційною скаргою Сумс
ького обласного відділення Ф
онду соціального захисту інв
алідів на постанову Харківсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 4 жовтня 2006 року,
-

в с т а н о в и л а:
У травні 2006 року Сумське о
бласне відділення Фонду соці
ального захисту інвалідів зв
ернулося до Редакції газети
“Народна трибуна”з позовом п
ро стягнення адміністратив
но-господарських санкцій за
невиконання нормативу робоч
их місць, призначених для пра
цевлаштування інвалідів у су
мі 2609 гривень 09 копійок, посила
ючись на те, що Редакція газет
и “Народна трибуна”зобо
вязана була створити в 2005 ро
ці одне місце для працевлашт
ування інваліда, але фактичн
о його не створила.
Постановою Господарського
суду Сумської області від 24 л
ипня 2006 року позовні вимоги за
доволено.
Постановою Харківського а
пеляційного господарського
суду від 4 жовтня 2006 року поста
нову Господарського суду Сум
ської області від 24 липня 2006 ро
ку скасовано та в задоволенн
і позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційні
й скарзі Сумське обласне від
ділення Фонду соціального за
хисту інвалідів, з посилання
м на порушення норм матеріал
ьного та процесуального прав
а, ставить питання про скасув
ання рішення суду апеляційно
ї інстанції та залишення в си
лі рішення суду першої інста
нції.
Заслухавши доповідь суд
ді, розглянувши та обговорив
ши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справ
и та рішення, що приймалися су
дами в процесі її розгляду, ко
легія суддів вважає, що касац
ійна скарга задоволенню не п
ідлягає, виходячи з наступно
го.
Частиною 1 статті 19 Закону Ук
раїни “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Укр
аїні” від 21 березня 1991 року № 875-Х
ІІ, із змінами та доповненням
и, для підприємств (обєднан
ь), установ і організацій неза
лежно від форми власності і г
осподарювання встановлено н
орматив робочих місць для за
безпечення працевлаштуванн
я інвалідів у розмірі чотирь
ох відсотків від середньообл
ікової чисельності штатних п
рацівників облікового склад
у за рік, а якщо працює від 8 до 2
5 чоловік у кількості одног
о робочого місця.
Частиною 1 статті 18 цього Зак
ону передбачено, що працевла
штування інвалідів здійснює
ться центральним органом вик
онавчої влади з питань праці
та соціальної політики, орга
нами місцевого самоврядуван
ня, громадськими організація
ми інвалідів.
Відповідно до пункту 10 Поло
ження про Фонд соціального з
ахисту інвалідів, затверджен
ого постановою Кабінету Міні
стрів України від 26 вересня 2002
року № 1434, Фонд соціального за
хисту інвалідів діє у складі
Мінпраці.
Пунктом 10 Положення про роб
оче місце інваліда і про поря
док працевлаштування інвалі
дів, затвердженого постаново
ю Кабінету Міністрів України
від 03 травня 1995 року № 314 (далі
Положення) , встановлено, що п
рацевлаштування інвалідів з
дійснюється державною служб
ою зайнятості, органами Мінс
оцзахисту, місцевими Радами
народних депутатів, громадсь
кими організаціями інваліді
в з урахуванням по бажанню, ст
ану здоровя інвалідів, їхн
іх здібностей і професійних
навичок відповідно до виснов
ків МСЕК.
Робоче місце інваліда вваж
ається створеним, якщо воно в
ідповідає встановленим вимо
гам робочого місця для інвал
ідів відповідної нозології,
атестоване спеціальною комі
сією підприємства за участю
представників МСЕК, органів
Держнаглядохорони праці, гро
мадських організацій інвалі
дів і введено в дію шляхом пра
цевлаштування на ньому інвал
іда (пункт 3 Положення). Підпри
ємства розробляють заходи що
до створення робочих місць д
ля інвалідів і включають їх д
о колективного договору (пун
кт 5 Положення).
Отже, створеним робочим міс
цем є робоче місце, що введено
в дію шляхом працевлаштуван
ня інваліда. Закон зобовяз
ує відповідача, відповідно д
о чотирьохвідсоткового норм
ативу, створити робочі місця
для роботи інвалідів, вказат
и їх у колективному договорі
та інформувати центри зайня
тості, місцеві органи соціал
ьного захисту населення та в
ідділення Фонду соціального
захисту інвалідів, а органи п
рацевлаштування підібрат
и робоче місце і працевлашту
вати інваліда.
При цьому, відповідно до пун
ктів 11, 12 Положення місцеві орг
ани соціального захисту насе
лення виявляють інвалідів, я
кі бажають працювати і спром
ожні реалізувати свої здібно
сті та можливості на підстав
і індивідуальних програм реа
білітації; щомісячно надсила
ють державній службі зайнято
сті списки інвалідів, які баж
ають працювати і спроможні р
еалізувати свої здібності та
можливості на підставі інди
відуальних програм реабіліт
ації; щомісячно надсилають д
ержавній службі зайнятості с
писки інвалідів, які виявили
бажання працювати, із зазнач
енням професій та спеціально
стей; подають державній служ
бі зайнятості заявки на проф
есійне навчання інвалідів; в
едуть інформаційний банк дан
их про інвалідів, які працюют
ь і бажають працювати.
Державна служба зайнятос
ті також веде облік інваліді
в, які звернулися за допомого
ю у працевлаштуванні; веде об
лік робочих місць підприємст
в, на які можуть бути працевла
штовані інваліди; сприяє пра
цевлаштуванню інвалідів, які
звернулися з проханням прац
евлаштуватися, з урахуванням
рекомендацій МСЕК; щокварта
льно подає місцевим органам
соціального захисту населен
ня інформацію про працевлашт
ування інвалідів.
Статтею 20 Закону передбачен
о, що підприємства (обєднан
ня), установи і організації, не
залежно від форми власності
і господарювання, де кількіс
ть працюючих інвалідів менша
, ніж установлено нормативом
, передбаченим частиною 1 стат
ті 19 цього Закону, щороку спла
чують відповідним відділенн
ям Фонду України соціального
захисту інвалідів штрафні с
анкції, сума яких визначаєть
ся у розмірі середньої річно
ї заробітної плати на відпов
ідному підприємстві (в обє
днанні), в установі, організац
ії за кожне робоче місце, не за
йняте інвалідом.
Судом апеляційної інстанц
ії встановлено, що Державною
службою зайнятості, органам
и Мінсоцзахисту, органами мі
сцевого самоврядування, гром
адськими організаціями інва
лідів інваліди для працевлаш
тування на підприємство відп
овідача не направлялися, а та
кож самі не зверталися для пр
ацевлаштування безпосередн
ьо до відповідача.
На виконання постанови Каб
інету Міністрів України від
03 травня 1995 року № 314 “Про органі
зацію робочих місць та праце
влаштування інвалідів” відп
овідач видав наказ № 28 від 26 лип
ня 2005 року про створення робоч
ого місця для працевлаштуван
ня інваліда.
Скасовуючи рішення суду пе
ршої інстанції та відмовляюч
и в задоволенні позовних вим
ог, апеляційний суд виходив з
того, що обовязок підприєм
ства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супро
воджується його обовязком
підбирати, працевлаштовуват
и інвалідів на створені робо
чі місця. Такий обовязок по
кладено на органи працевлашт
ування, зазначені в частині 1 с
татті 18 Закону України “Про
основи соціальної захищенос
ті інвалідів в Україні”.
На підприємство ж покладаєт
ься обовязок щорічно до 1 лю
того року, що настає за звітни
м, подавати відділенням Фонд
у соціального захисту інвалі
дів відомості про середню рі
чну заробітну плату на підпр
иємстві, середньооблікову чи
сельність штатних працівник
ів облікового складу та про к
ількість працюючих інваліді
в.
Отже, чинне законодавство н
е зобовязує підприємства с
амостійно займатися працевл
аштуванням інвалідів та зя
совувати які саме інваліди п
отребують роботи та якої ноз
ології. За таких обставин, є не
обґрунтованим покладення на
підприємство відповідально
сті в вигляді штрафних санкц
ій за неналежне виконання св
оїх обовязків спеціально у
повноваженими органами.
Колегія суддів суду каса
ційної інстанції погоджуєть
ся з таким висновком, оскільк
и він ґрунтується на вимогах
закону та підтверджується м
атеріалами справи.
Доводи касаційної скарг
и не дають підстав для виснов
ку, що при розгляді справи суд
ом апеляційної інстанції доп
ущено неправильне застосува
ння норм матеріального чи по
рушено норми процесуального
права, а тому за правилом част
ини 3 статті 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхил
яє касаційну скаргу, а оскарж
уване судове рішення залишає
без змін.
Керуючись статтями 2201, 230, 231
Кодексу адміністративного с
удочинства України, колегія
суддів, -
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Сумсь
кого обласного відділення Фо
нду соціального захисту інва
лідів відхилити, а постанову
Харківського апеляційного г
осподарського суду від 4 жовт
ня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім
як з підстав, передбачених ст
аттею 237 Кодексу адміністрати
вного судочинства України.

Судді

М. І. Смокович

Т.
Ф. Весельська

С. А
. Горбатюк

О. В
. Мироненко

Т. А
. Чумаченко