Справа № К-31002/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ С

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України в
складі :
головуючого-судді - Бу
тенка В.І.,
суддів: Лиски Т.О.,
Панченка О.І.,
Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,
при секретарі Марушевсько
му А.А.,
за участі
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в порядку
касаційного провадження адм
іністративну справу за позов
ом Ленінської міжрайонної де
ржавної податкової інспекці
ї у м. Луганську до приватного
підприємства “Донресурс” та
приватного підприємства “БМ
Ш” про визнання угоди недійс
ною, -
в с т а н о в и л а :
У травні 2005 року Ленінська м
іжрайонна державна податков
а інспекція у м. Луганську (дал
і Ленінська МДПІ у м. Луганс
ьку) звернулась до суду із вка
заним позовом, в якому просил
а визнати недійсною угоду № 7
0 від 01.08.2002 року, укладену між ПП "
Донресурс" та ПП "БМШ", як таку,
що укладена з метою, завідомо
суперечною інтересам держав
и та суспільства із застосув
анням наслідків, передбачени
х ст. 49 ЦК Української РСР.
Рішенням господарського с
уду Луганської області від 19 л
ипня 2005 року у задоволенні поз
ову Ленінській МДПІ у м. Луган
ську відмовлено.
Постановою Луганського ап
еляційного господарського с
уду від 22 серпня 2006 року це судо
ве рішення залишено без змін
.
В касаційній скарзі Ленінс
ька МДПІ у м. Луганську просит
ь скасувати зазначені судові
рішення та прийняти нове, яки
м її позовні вимоги задоволь
нити повністю.
При цьому податкова інспек
ція посилається на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.
ПП "Донресурс" у своїх запер
еченнях вважає доводи касаці
йної скарги безпідставними,
а судові рішення законними і
обґрунтованими.
Колегія суддів вважає, що ка
саційна скарга задоволенню н
е підлягає з наступних підст
ав.
Як було встановлено судами
попередніх інстанцій, 01.08.2002 рок
у між відповідачами прива
тними підприємствами "Донрес
урс" та "БМШ" було укладено дог
овір № 70 постачання на проведе
ння операцій купівлі-продажу
брухту кольорових та чорних
металів.
Відповідно до п.1 п.п. 2.1 цього д
оговору постачальник (ПП "БМШ
") зобовязався поставити і п
ередати у власність покупця
(ПП "Донресурс") товар згідно з
атратної накладної та специ
фікації, а покупець зобовя
зався прийняти товар і здійс
нити його оплату.
Згідно податкових накладн
их та актів приймання-переда
чі ПП "БМШ" здійснило поставку
товару на загальну суму 440000 гр
н., у тому числі 73333,33 грн. податку
на додану вартість. ПП "Донре
сурс" відповідно реєстру еле
ктронних платіжних документ
ів здійснило повну оплату то
вару.
Позовні вимоги Ленінської
МДПІ у м. Луганську були обґру
нтовані тим, що рішенням Жовт
невого районного суду м. Луга
нська від 20 серпня 2003 року стат
утні документи ПП "БМШ" визнан
і недійсними. На підставі цьо
го судового рішення актом Де
ржавної податкової інспекці
ї у Жовтневому районі м. Луган
ська від 26.09.2003 року № 226 скасовано
свідоцтво про реєстрацію пл
атника податку на додану вар
тість, видане ПП "БМШ".
При вирішенні адміністрат
ивної справи за позовом Лені
нської МДПІ у м. Луганську до п
риватного підприємства “Дон
ресурс” та приватного підпри
ємства “БМШ” про визнання уг
оди недійсною, судами було в п
овному обсязі встановлено фа
ктичні обставини справи та п
равильно застосовано норми м
атеріального права при дотри
манні вимог процесуального з
аконодавства.
Так, судові рішення вірно мо
тивовані тим, що в ході судово
го розгляду не здобуто доказ
ів наявності у діях відповід
ачів умислу на укладення уго
ди з метою, що завідомо супере
чить інтересам держави та су
спільства.
При цьому судами зроблено о
бґрунтований висновок, що на
явність умислу не може бути п
ідтверджено лише рішенням су
ду про визнання установчих д
окументів однієї зі сторін д
оговору недійсними та скасув
ання її державної реєстрації
, оскільки предметом дослідж
ення у такій справі є, зокрема
, відповідність установчих д
окументів вимогам чинного за
конодавства, а не наявність п
ротиправного умислу при укла
денні угоди, що мала місце під
час підприємницької діяльно
сті.
Юридичним наслідком скасу
вання державної реєстрації п
ідприємства з підстав визнан
ня його установчих документі
в недійсними мало бути здійс
нення ліквідаційної процеду
ри, під час якої вирішуються п
итання про задоволення вимог
кредиторів, у тому числі держ
ави.
Сам факт скасування держав
ної реєстрації підприємства
не тягнув за собою недійснос
ті всіх угод, укладених з моме
нту його державної реєстраці
ї і до моменту виключення з де
ржавного реєстру.
Відповідно до частини 2
статті 18 Закону України “Про
державну реєстрацію юридичн
их осіб та фізичних осіб-підп
риємців”,якщо відомості, як
і підлягають внесенню до Єди
ного державного реєстру, є не
достовірними і були внесені
до нього, то третя особа може п
осилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не мо
же посилатися на них у спорі в
разі, якщо вона знала або могл
а знати про те, що такі відомос
ті є недостовірними.
З матеріалів справи видно, щ
о на момент укладення і викон
ання спірної угоди ПП "Донрес
урс", як і ПП "БМШ", були зареєст
ровані відділом ліцензуванн
я, державної реєстрації та мі
ського реєстру Луганської мі
ської ради та взяті на податк
овий облік в податкових орга
нах.
У відповідності до вимог ст
. 49 Цивільного кодексу УРСР, як
ий втратив чинність з 1 січня 2
004 року, якщо угода укладена з м
етою, суперечною інтересам д
ержави і суспільства, то вона
є недійсною.
При наявності умислу на укл
адення такої угоди у обох сто
рін в разі виконання угоди
обома сторонами в доход де
ржави стягується все одержан
е ними за угодою, а в разі вико
нання угоди однією стороною
з другої сторони стягується
в доход держави все одержане
нею і все належне з неї першій
стороні на відшкодування од
ержаного.
При наявності ж умислу лише
у однієї з сторін все одержан
е нею за угодою повинно бути п
овернуто другій стороні, а од
ержане останньою або належне
їй на відшкодування виконан
ого стягується в доход держа
ви.
Цивільний кодекс України, я
кий набрав чинність 1 січня 2004 р
оку, серед правових наслідкі
в вчинення правочину, який по
рушує публічний порядок, не в
становлює санкцій аналогічн
их тим, які були встановлені с
т. 49 Цивільного кодексу УРСР.

Разом з тим, такі санкції за
укладення угоди (вчинення го
сподарського зобовязання
) з метою, яка завідомо супереч
ить інтересам держави і сусп
ільства, встановлені Господа
рським кодексом України.
Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарськ
ого кодексу України, який наб
рав чинність з 1 січня 2004 року, г
осподарське зобовязання, щ
о не відповідає вимогам зако
ну, або вчинено з метою, яка за
відомо суперечить інтересам
держави і суспільства, або ук
ладено учасниками господарс
ьких відносин з порушенням х
оча б одним з них господарськ
ої компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути
на вимогу однієї із сторін, аб
о відповідного органу держав
ної влади визнано судом неді
йсним повністю або в частині
.
Положення статей 207 та 208 Госп
одарського кодексу України с
лід застосовувати з урахуван
ням того, що правочин, який вчи
нено з метою завідомо супере
чною інтересам держави і сус
пільства, водночас суперечит
ь моральним засадам суспільс
тва, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 с
т. 215 ЦК України є нікчемним, і в
изнання такого правочину нед
ійсним судом не вимагається.

Органи державної податков
ої служби, вказані в абзаці пе
ршому ст. 10 Закону України “Пр
о державну податкову службу
в Україні”, можуть на підстав
і п. 11 цієї статті звертатись д
о судів з позовами про стягне
ння в доход держави коштів, од
ержаних за правочинами, вчин
еними з метою, яка завідомо су
перечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на
їхню нікчемність.
У разі задоволення позову в
исновок суду про нікчемність
правочину має міститись у мо
тивувальній, а не в резолютив
ній частині судового рішення
.
Санкції застосовуються за
вчинення правочину з метою, я
ка завідомо суперечить інтер
есам держави і суспільства. Р
азом з тим, за змістом ч. 1 ст. 208 Г
К України застосування цих с
анкцій можливе лише в разі ви
конання правочину хоча б одн
ією стороною.
Санкції, встановлені ч. 1 ст. 2
08 цього Кодексу, не можуть зас
тосовуватися за сам факт нес
плати податків (зборів, інших
обовязкових платежів) одн
ією зі сторін договору. За так
их обставин правопорушенням
є несплата податків, а не вчин
ення правочину.
Для застосування санкцій, п
ередбачених ч. 1 ст. 208 Кодексу, н
еобхідним є наявність умислу
на укладення угоди з метою, як
а завідомо суперечить інтере
сам держави і суспільства, на
приклад, вчинення удаваного
правочину з метою приховання
ухилення від сплати податкі
в.
Частиною 1 ст. 208 ГК України пе
редбачено застосування санк
цій лише судом. Це правило від
повідає нормі ст. 41 Конституці
ї України, згідно з якою конфі
скація майна може бути засто
сована виключно за рішенням
суду у випадках, обсязі та пор
ядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбач
ені цією частиною, є конфіска
ційними, стягуються за рішен
ням суду в доход держави за по
рушення правил здійснення го
сподарської діяльності, то т
акі санкції не є цивільно-пра
вовими, а є адміністративно-г
осподарськими як такі, що від
повідають визначенню ч. 1 ст. 238
ГК України. Тому такі санкції
можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановле
них ст. 250 ГК України.
З наведеного вбачається, що
судами правильно визнано не
доведеним факт укладення дог
овору з метою, завідомо супер
ечною інтересам держави і су
спільства, в звязку з чим Ле
нінській МДПІ у м. Луганську о
бґрунтовано було відмовлено
у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги з
роблених судами висновків не
спростовують.
Враховуючи викладене, коле
гія суддів вважає, що судами п
рийнято законні і обґрунтова
ні рішення, а тому підстав для
їх зміни або скасування не вб
ачається.
Керуючись ст.ст. 220, 222, 221, 223, 224, 230 КАС
України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Ленінсь
кої міжрайонної державної по
даткової інспекції у м. Луган
ську залишити без задоволенн
я, а рішення господарського с
уду Луганської області від 19 л
ипня 2005 року та постанову Луга
нського апеляційного господ
арського суду від 22 серпня 2006 р
оку без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає.
Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України
рішення суду касаційної інс
танції може бути оскаржено д
о Верховного Суду України ли
ше за винятковими обставинам
и протягом одного місяця з дн
я відкриття таких обставин.

С у д д і :