Справа № 22-а-5779/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 червня 2008
року справа
№ 22-а-5779/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.,

Старосуда
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1- особисто

від відповідача:

не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешевської районної державної адміністрації

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

31 березня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-5555/08 (суддя
Христофоров А.Б.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Старобешевської районної державної
адміністрації

про

визнання незаконною відмову в виплаті щорічної грошової допомоги до 5
травня за 2004,2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного
суду позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації задоволений, внаслідок чого
визнано незаконною відмову Управління
праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації в виплаті позивачеві
щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій та
стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації за рахунок коштів державного бюджету
недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі
517грн 64 коп та за 2007 рік у розмірі 2570 грн. 42 коп. на користь ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, та просить
справу розглянути без участі його представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач є інвалідом 3 групи,
що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, яке видане 20 червня 2006 року
(арк. справи 9), має статус
ветерана війни.

Правовий статус ветеранів війни
визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12, розділом 3 якого визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту. Стаття 13 цього Закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Приписами статті 13 зазначеного Закону встановлено, що
позивач має право на щорічну разову грошову
допомогу у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплату разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до норм статті 44 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” встановлено, що 2004 році
виплата щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, в тому числі і
ветеранам війни-інвалідам війни, здійснюється у розмірі 130 грн. Позивачу
була здійснена виплата за 2004 рік - 130 грн. про що свідчить довідка від 28 березня 2008 року. Однак, ці дії є
неправомірними, оскільки у відповідності до п.1 Рішення Конституційного суду
України від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 у справі №1-27/2004 визнані такими,
що не відповідають бюджет України на 2004 рік”, якими встановлено, що у 2004
році виплата щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, в тому числі і
ветеранам війни - інвалідам війни здійснюється у розмірі 130 грн.

Враховуючи зазначене виплата одноразової
щорічної допомоги у 2004 році здійснена відповідачем з порушенням норм
спеціального Закону.

Відповідно до статті 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” в редакції, що діяла до
5 травня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі
20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у галузі статистики.

За матеріалами Держкомстату середня
заробітна плата за попередній рік - 2003, складала 462 грн. 58 коп. Таким
чином, мінімальний розмір пенсії за віком складав 647 грн. 64 коп. Отже замість
передбачених 462 грн. 48 коп. позивачу виплачено 130 грн. 00 коп.,
недоплаченою залишилась сума у розмірі 517 грн. 64 коп.

Стосовно виплати за 2007 рік, то слід
зазначити наступне, мінімальна пенсія за
віком у 2007 році для зазначеної категорії осіб складала 410 грн. 06 коп., що
встановлено ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007
рік”, то розмір щорічної грошової
допомоги повинен складати 2870 грн. 42
коп. (410,06х7). Але враховуючи, що позивачу
була виплачена грошова допомога у розмірі 300 грн. 00 коп., що підтверджується
відповідною довідкою № 07/1248 від 28
березня 2008 року (арк. справи 17), то стягненню підлягає 2570 грн. 42 коп.

Щодо
посилань скаржника в апеляційній заяві, що судом першої інстанції
не враховані положення статті 99 КАС України, то слід зазначити наступне.

Обов'язок держави перед громадянами за
шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений статтею 13 Закону
України «Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796. Зазначена стаття
передбачає, що Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується відшкодувати її за у тому числі (пункт 3)
матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською
катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або
смерті.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає безпідставним посилання першого відповідача на застосування у межах
спірних відносин річного строку для звернення до суду, оскільки приписами
частини 2 статті 99 КАС України, передбачено його застосування у випадку якщо
законом не встановлено інше. Інше як свідчить аналіз даних норм
встановлено.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення.

Колегія судів вважає, що скаржником не
наведено доводів, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення

Колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального права.

Керуючись
статтями 24, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2008 року у справі № 2-а-5555/08 - залишити
без задоволення.

Постанову Старобешівської районної
державної адміністрації на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 31 березня 2008 року у справі №
2-а-5555/08 - залишити без змін.

Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 19 червня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді: Т.П.
Бадахова

М.І. Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова