Справа № 22-а-12513/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
Головуючий у першій інстанції: Іваненко Ю.Г.
Доповідач: Саприкіна І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної
І.В.,

суддів:
Бараненка І.І., Маслія В.І.,

при секретарі: Трибой І.В.,

розглянувши
матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації» на постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.11.2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про зобов'язання
вчинити дії, визнання протиправним та
скасування рішення від 22.08.2007 р. про відмову в проведення реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого майна, а саме: ½ частку у праві спільної часткової власності на приміщення № XVIII-1
(38,7кв.м.), XVIII-2 (15,4 кв.м.), XVIII-3 (2,0кв.м.), XVIII-4 (19,3 кв.м.),
XVIII-5 (40,9 кв.м.), XVIII- 6 (18,3 кв.м.), XVIII-7 (4,8 кв.м.), XVIII-8
(3,5кв.м.), XVIII-9 (4,8 кв.м.), XVIII-10 (16,5 кв.м.), XVIII-11 (30,5 кв.м.), XVIII-12 (1,9 кв.м.), XVIII-13 (9,1кв.м.),
XVIII-14 (14,3 кв.м.), І-11 (6,6 кв.м.) на першому поверсі, приміщення ХХ-1
(16,3 кв.м.), ХХ-2 (33,0 кв.м.), ХХ-3 (71,6 кв.м.), ХХ-4 (29,7 кв.м.), ХХ-5
(21,5 кв.м.), ХХ -6 (15,8 кв.м.), ХХ-7 (13,8 кв.м.), ХХ-8 (3,1 кв.м.), ХХ-9
(16,5 кв.м.), ХХ-10 (11,2 кв.м.) на другому поверсі, та ганок а10 (2,4 кв.м.) у
будинку № 13 літер «А-13» за адресою:
АДРЕСА_1за позивачем, а також зобов'язання відповідача провести
реєстрацію права власності на перераховані вище об'єкти нерухомого із
винесенням відповідного рішення та з внесенням належного запису в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 19.11.2007р. адміністративний позов задоволено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію
скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що судом першої інстанції неповно та не всебічно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає скасуванню.
Крім того, зазначає, що в задоволенні клопотань про залучення в якості третьої
особи ОСОБА_1, як законного власника
спірного майна, було відмовлено незаконно.

ОСОБА_1 (як особа, права якої були
порушенні незаконним рішення суду першої інстанції) також подав апеляційну
скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить апеляційну інстанцію
скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення
Голосіївським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, що ї призвело до
неправильного вирішення даного спору.

Апелянт
також зазначає, що суд безпідставно відхилив клопотання відповідача про
залучення його, ОСОБА_1, до участі у справі. Суд, порушивши вимоги ч.2 ст. 53
КАС України, розглянув справу без його участі, незважаючи на ті обставини, що
саме він являється власником спірного нерухомого майна.

Апелянт
також зауважив, що судом при постановленні незаконного рішення порушені засади
захисту права власності, які передбачені ст. 386 Цивільного кодексу України.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечення на
апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, зареєстровані речові права
та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо
нерухомого майна.

Виходячи з положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови
попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених
частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
06 серпня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до КП «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» з заявою про реєстрацію за ним права власності на
об'єкти нерухомого майна у будинку № 13 літер «А-13» за адресою: АДРЕСА_1до заяви ним був доданий виконавчий
лист, виписаний на підставі рішення третейського суду.

27 серпня 2007 року позивач отримав
відповідь від відповідача про відмову в проведенні реєстрації права власності
на відповідні об'єкти нерухомого майна з огляду на те, що право власності на
такі об'єкти зареєстровано за іншою особою.

Вважаючи
таку відмову протиправною, позивач звернувся до Голосіївського районного суду
м. Києва за захистом порушених, на його думку, прав та законних інтересів,
посилаючись на невідповідність такої відмови вимогам Тимчасового положення про
порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Суд першої інстанції
прийшов до висновку про правомірність позовних вимог, їх законність та
обґрунтованість.

Проте, колегія суддів вважає даний
висновок суду таким, що не ґрунтується на дійсних обставинах справи, постанову
прийнято з грубим порушенням Конституції та законів України, без належної перевірки та з'ясування обставин
справи.

Постановляючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з того, що 15.02.2007 року рішенням
постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правозахисний альянс»
у справі № 05/02/07-Б за ОСОБА_2 було визнано право власності на нерухоме
майно: № XVIII-1 (38,7кв.м.), XVIII-2 (15,4 кв.м.), XVIII-3 (2,0кв.м.), XVIII-4
(19,3кв.м.), XVIII-5 (40,9 кв.м.), XVIII- 6 (18,3 кв.м.), XVIII-7 (4,8 кв.м.),
XVIII-8 (3,5кв.м.), XVIII-9 (4,8
кв.м.), XVIII-10 (16,5 кв.м.), XVIII-11 (30,5 кв.м.), XVIII-12 (1,9 кв.м.), XVIII-13 (9,1кв.м.),
XVIII-14 (14,3 кв.м.), І-11 (6,6 кв.м.) на першому поверсі, приміщення ХХ-1
(16,3 кв.м.), ХХ-2 (33,0 кв.м.), ХХ-3 (71,6 кв.м.), ХХ-4 (29,7 кв.м.), ХХ-5
(21,5 кв.м.), ХХ -6 (15,8 кв.м.), ХХ-7 (13,8 кв.м.), ХХ-8 (3,1 кв.м.), ХХ-9
(16,5 кв.м.), ХХ-10 (11,2 кв.м.) на другому поверсі, та ганок а10 (2,4 кв.м.) у
будинку № 13 літер «А-13» за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно ухвали
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2007 р. заяву ОСОБА_2
про видачу виконавчого листа на виконання вказаного вище рішення третейського
суду задоволено.

Представником апелянта - ОСОБА_1
судовому засіданні надано копію ухвали апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 березня 2008 року,
відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03.05.2007 року про видачу виконавчого листа - задоволена,
ухвала суду першої інстанції скасована, та постановлена нова, якою у видачі
виконавчого листа відмовлено.

З Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 24.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1та рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Альянс
працівників України» від 17.05.2007 року.

В розумінні ст. 334 Цивільного
кодексу України, ОСОБА_1 є власником. Його право власності у спосіб,
передбачений цивільним законодавством України, оспорено не було.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до діючого
законодавства України, що регулює правовідносини між його суб'єктами, не може бути визнано право власності на
нерухоме майно, яке вже має свого законного власника, а суд першої інстанції,
знехтувавши даними положеннями, прийшов саме до такого хибного висновку,
всупереч вимог Конституції та законів України, грубо при цьому порушивши права
законного власника.

За таких підстав судова колегія приходить до висновку, що
порушене право ОСОБА_1 підлягає обов'язковому захисту, а оскаржуване рішення
суду безумовному скасуванню.

За ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги,
ґрунтовані на виконанні виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом
м. Дніпропетровська, не підлягали задоволенню, оскільки на законних підставах
не було оспорено та скасовано право власності на це майно іншого власника, за
яким це майно було вже належним чином зареєстровано. За таких обставин відмова
відповідача в проведенні реєстрації спірного майна за позивачем була
правомірною та обґрунтованою, а дії відповідача - законними та такими, що
спрямовані на захист прав ОСОБА_1, як законного власника та недопущення
порушення норм Конституції і законів України.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, судова колегія знаходить, що судом першої інстанції
неправильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправомірно до участі в справі не залучено
ОСОБА_1, законним правам та інтересам якого було завдано шкоду, висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи, а тому є всі підстави для
скасування оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи вищевикладене,
апеляційна інстанція дійшла однозначного висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.11.2007 року та Комунального
підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на
постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання
протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, - підлягають задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія,

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від
19.11.2007 року - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2007 року -
скасувати, постановити нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про
визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді: