Справа № 2-а-2940/2008
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2008 р. Справа № 2-а-2940/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Гонтарук Віктор Миколайович

При секретарі судового засідання: Зелінській Ірині Василівні

За участю:

Представника позивача: ОСОБА_2

Представника
відповідачів: Кушніра М.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Командування Повітряних Сил Збройних Сил України

Повітряне командування
“Захід”Повітряних Сил Збройних Сил України

про:
визнання протиправними дій суб'єктів владних повноважень та зобов'язання
вичинити певні дії

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов ОСОБА_1 до Командування Повітряних Сил
Збройних Сил України, Повітряного командування “Захід” Повітряних Сил Збройних
Сил України про визнання протиправними дій суб'єктів владних повноважень та
зобов'язання вичинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що підполковник ОСОБА_1 з
26.05.2006 року по 30.08.2007 року проходив військову службу на посаді
командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення (БАТЗ) військової
часині А1349, штатна категорія “підполковник”, на яку його призначено наказом
командувача Повітряних Сил Збройних Сил (ПС ЗС) України (по особовому складу)
№137 від 26.05.2006 року.

Наказом командувача ПС ЗС України (по особовому складу)
№322 від 30.08.2007 року позивача було зараховано у розпорядження командира
повітряного командування (ПвК) “Захід”.

Наказом №61 від 14.12.2007 року командира ПвК “Захід”(по
особовому складу)ОСОБА_1призначено на посаду начальника інженерно - аеродромної
служби (ІАС) тилу військової частини А1349, за
штатною категорією “майор”.

Позивач вважає, що зазначені накази №322 від 30.08.2007
року командувача ПС ЗС України в частині його зарахування у розпорядження, та
№61 від 14.12.2007 року в частині призначення на нижчу посаду є протиправними
та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Підставою для зарахування позивача у розпорядження
командира ПвК “Захід”, відповідно до витягу з наказу від 30.08.2007 року № 322 був протокол наради із керівним складом
Командування ПС ЗС України від 10.08.2007 року.

Відповідно до вимог п.п. „є" п. 34 Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України (далі- Положення), затвердженого Указом Президента
України від 07.11.01 №1053/2001 переміщення по службі осіб офіцерського складу,
прапорщиків (мічманів) проводиться, як правило, без зарахування в розпорядження
відповідних командирів (начальників).

Вимогами п. 4.5. Інструкції про організацію виконання
Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра
оборони України від 16.07.2002 № 237, зарахування осіб офіцерського складу
наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право
призначення для вирішення питання про подальше їх службове використання,
допускається у разі:

4.5.1.
Розформування
(реформування) військової частини
або скорочення штатних посад, якщо до встановленого терміну
розформування (реформування) чи скорочення штатних посад не вирішено питання
про подальше службове використання вивільнених військовослужбовців.

4.5.2.
Переміщення осіб офіцерського
складу, якщо відповідно
до Номенклатури посад для призначення осіб офіцерського складу наказами
по особовому складу (далі - Номенклатура) переміщення цих осіб на посади
здійснюється наказом нижчої посадової особи, а також командира військової
частини А0515.

4.5.3.
Звільнення осіб офіцерського складу з посади за службовою
невідповідністю у разі неможливості одразу перемістити їх на іншу посаду та
усунення від посади
відповідно до статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

4.5.4. Повернення
осіб офіцерського складу, відряджених до органів виконавчої влади та інших
цивільних установ, а також після виконання завдань у
складі миротворчих підрозділів, якщо
посада внаслідок
організаційно-штатних заходів у військовій частині скорочена.

4.5.5.
Застосування за вироком
суду до осіб офіцерського
складу кримінальної відповідальності у вигляді арешту.

4.5.6.
Застосування до осіб офіцерського складу запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту.

4.5.7. Коли випускники військових навчальних закладів не
можуть бути безпосередньо призначені на посади, а направляються до військ (сил)
для подальшого призначення на посади за набутою спеціальністю.

На думку позивача жодна з перерахованих підстав
передбачених п.4.5. зазначеної Інструкції на момент виведення його у
розпорядження командира ПвК “Захід”була відсутня.

Можливість прийняття рішення про зарахування
військовослужбовців у розпорядження за результатами наради з керівним складом
чинним законодавством не передбачена.

Згідно з вимогами п.п. “є”п. 34 вказаного Положення
призначення на посади осіб офіцерського складу, які перебувають у розпорядженні
відповідних командирів (начальників), проводиться в можливо короткий строк, але
не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади.

В розпорядженні командира ПвК “Захід”позивач перебував з
30.08.2007 року по 14.12.2007 року, тобто 3 місяці та 14 днів.

Також в позовній заяві гр. ОСОБА_1. зазначає, що його
було зараховано в розпорядження не тієї посадової особи, яка мала право
призначення на посаду, оскільки командир ПвК “Захід”не має права призначати на
посади із штатною категорією “підполковник”. Враховуючи те, що він має
військове звання “підполковник”, командир ПвК “Захід”не мав права призначити
позивача на рівнозначну посаду.

Отже, зараховуючиОСОБА_1у розпорядження посадової особи,
яка має право призначати військовослужбовців на посади не вищі за ті, які
передбачають штатну категорію “майор”, Командуванням ПС ЗС України, фактично
було створено умови для призначення останнього на нижчу посаду.

Посада командира БАТЗ, на якій позивач проходив службу
до 30.08.07, передбачає штатну категорію “підполковник”, а посада начальника
ІАС, на яку його було призначено, 14.12.2007 року має штатну категорію “майор”.

Згідно вимог п. 35 вищевказаного Положення, посада
вважається нижчою, якщо за цією посадою штатом або штатним розписом передбачено
нижче військове звання, а за умови рівних звань -менший посадовий оклад.

Відповідно до вимог п.п. “в”п. 35 вказаного Положення
переміщення по службі осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів)
здійснюється на нижчі посади:

у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, у разі неможливості переміщення на рівну посаду;

за станом здоров'я-на підставі висновку (постанови)
військово-лікарської комісії;

виходячи з професійних, ділових і моральних якостей-на
підставі атестаційного висновку;

у порядку реалізації дисциплінарного
стягнення-відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ;

за віком або сімейними обставинами на особисте прохання.

На думку позивача жодної із зазначених підстав для
переміщення його на нижчу посаду на момент видання оскаржуваних наказів не
було.

Згідно з вимогами 36 Положення переміщення по службі
осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів) здійснюється у порядку,
встановленому Міністром оборони України. Рішення про переміщення офіцера,
прапорщика (мічмана) приймається відповідним командиром (начальником) з
урахуванням атестаційних висновків та рекомендацій його безпосереднього
начальника.

Жодного атестаційного висновку про невідповідність
займаній посаді на час зарахуванняОСОБА_1у розпорядження та призначення на
нижчу посаду не було.

На
підтвердження даного позивач вказує на характеристику у поданні від 07.11.2007
року, підписану ТВО командира військової частини А1349, яка є позитивною, своє
сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, про що свідчить факт
отримання за період з 28.10.1999 року по 23.07.2007 року 41 заохочення від
прямих начальників, в тому числі під час перебування на посаді командира БАТЗ
військової частини А1349. А також на те, що 02.04.2007 року (за 5 місяців до
його виведення у розпорядження командира ПвК “Захід”)ОСОБА_1нагороджено
грамотою заступника командувача ПС ЗС України з бойової підготовки та ВНЗ -
начальника бойової підготовки.

Одночасно позивач зазначає, що на
момент виведення його у розпорядження командира ПвК “Захід”він не мав жодного
не знятого дисциплінарного стягнення.

Згідно з вимогами п. 2 ст. 8 Закону України від
20.12.1991 „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" в редакції Закону № 328-У ( 328-16 ) від 03.11.2006 року у разі
незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі
військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або
перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій
службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня,
посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом
передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань -менший посадовий
оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або
диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або
вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням)
моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган,
який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату
військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного
прогулу або різниці за час виконання військового обов'язку на нижче оплачуваній
посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей
період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному,
так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння
чергового військового звання.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати
протиправними дії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо
зарахування мене у розпорядження командира повітряного командування “Захід”,
скасувати наказ командувача Повітряних
Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.08.2007 року № 322
в частині його зарахування у розпорядження командира повітряного командування
“Захід”, визнати протиправними дії командира повітряного командування
“Захід”щодо його призначення на нижчу посаду начальника інженерно-аеродромної
служби тилу військової частини А1349, скасувати наказ командира повітряного
командування “Захід”(по особовому складу) від 14.12.07 № 61 в частині призначення
на посаду начальника інженерно - аеродромної служби тилу військової частини
А1349, штатна категорія “майор”, зобов'язати Командування Повітряних Сил
Збройних Сил України поновити мене на посаді
командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової
часині А1349, штатна категорія “підполковник”а також Командуванню Повітряних
Сил Збройних Сил України прийняти рішення про нарахування та виплату мені
різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов'язку на нижче
оплачуваній посаді, в наслідок незаконного переміщення.

В судовому засіданні представником позивача позов
підтримано в повному об'ємі, з посиланням на підстави, наведені в позовній
заяві, а також докази, що є наявними в матеріалах справи.

Представник відповідачів проти позову надав усні
заперечення в судовому засіданні, пояснивши наступне.

В матеріалах справи є достатньо фактів, що під час
виконання позивачем обов'язків командира батальйону, ним в недостатній мірі
виконувались посадові обов'язки. А саме, що в момент проведення перевірки
Командуванням Повітряних Збройних Сил України, виявлено факти недоліків у
виконанні ОСОБА_1. посадових обов'язків.

Тому Командувач Повітряних Збройних Сил України
проводячи нараду з керівним складом, прийняв рішення, що позивач не відповідає
займаній посаді, та взагалі є необхідність розглянути матеріали про звільнення
його із займаної посади.

Та враховуючи те, що ОСОБА_1. досить довгий час проходив
службу у Збройних Силах та має достатній рівень знань щоб продовжити службу,
було прийнято рішення, щодо відправлення позивача в розпорядження ПвК “Захід”з
метою проходження служби на нижчій посаді, оскільки його фахового рівня
недостатньо для виконання обов'язків командира батальйону.

Одночасно представник відповідачів погодився з тим, що у
витязі з Наказу №322 від 30.08.2007 року, не зазначено підстави
переведенняОСОБА_1у розпорядження.

На запитання суду, відповідач підтвердив, що порядок
проходження служби, переведення військовослужбовців регулюються Указом
Президента України №1053/2001 від 07.11.2001 року “Про Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України”та Інструкцією про організацію виконання
Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра
оборони України від 16.07.2002 № 237.

Крім того представник відповідачів,
висловив думку, що прийняте Командуванням рішення щодо подальшого проходження
позивачем служби на посаді командира батальйону було вірним, так як останній
мав недостатній кваліфікаційний рівень для зайняття даної посади.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наказу Командувача ПС ЗС України (по
особовому складу) №322 від 30.08.2007 року ОСОБА_1., було усунено від
командування батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини
А1349, на якій він перебував з 26.05.2006 року та зараховано у розпорядження командира
повітряного командування (ПвК) “Захід”. Підставою для здійснення даних дій,
відповідно до витягу з наказу від 30.08.2007 року № 322 був протокол наради із керівним
складом Командування ПС ЗС України від 10.08.2007 року.

Згідно положень п.4.5. Інструкції про організацію
виконання Положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженої наказом
Міністра оборони України від 16.07.2002 № 237, зарахування осіб офіцерського
складу наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають
право призначення для вирішення питання про подальше їх службове використання,
допускається у разі:

- розформування (реформування) військової частини або
скорочення штатних посад, якщо до встановленого терміну розформування
(реформування) чи скорочення штатних посад не вирішено питання про подальше
службове використання вивільнених військовослужбовців;

- переміщення осіб офіцерського складу, якщо
відповідно до Номенклатури посад
для призначення осіб офіцерського складу наказами по особовому складу (далі
-Номенклатура) переміщення цих осіб на посади здійснюється наказом нижчої
посадової особи, а також командира військової частини А0515;

- звільнення осіб офіцерського складу з посади за
службовою невідповідністю у разі неможливості одразу перемістити їх на іншу
посаду та усунення від посади
відповідно до статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- повернення осіб офіцерського складу, відряджених до
органів виконавчої влади та інших цивільних установ, а також після виконання
завдань у складі миротворчих підрозділів, якщо посада внаслідок
організаційно-штатних заходів у військовій частині скорочена;

- застосування за вироком суду до осіб офіцерського
складу кримінальної відповідальності у вигляді арешту;

- застосування до осіб офіцерського складу запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту;

- коли випускники військових навчальних закладів не
можуть бути безпосередньо призначені на посади, а направляються до військ (сил)
для подальшого призначення на посади за набутою спеціальністю.

Приведений перелік містить у собі вичерпні підстави для
переведення військовослужбовців (офіцерів, прапорщиків (мічманів)) у
розпорядження посадових осіб, які мають право призначення для вирішення питання
про подальше їх службове використання, та не передбачає в собі право
командування переводити військовослужбовців у розпорядження відповідно до
протоколу наради із керівним складом Командування Повітряних Сил Збройних Сил
України.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. “є”п.34 Указу
Президента України №1053/2001 від 07.11.2001 року “Про Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України”переміщення по службі осіб офіцерського
складу, прапорщиків (мічманів) проводиться, як правило, без зарахування в
розпорядження відповідних командирів (начальників), а також в можливо короткий
строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої
посади, позивач до призначення його на наступну посаду перебував у
розпорядженні 3 місяці та 14 днів з 30.08.2007 року по 14.12.2007 року, що є
порушенням строку передбаченого вищевказаним нормативно-правовим актом.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем порушено
Наказ Міністерства оборони України та Указ Президента України, якими чітко
регламентовано порядок проходження військової служби та порядок здійснення
переміщень в тому числі і переведення у розпорядження, а отже вимоги позивача в
даній частині є правомірними.

Наказом тимчасово в.о. Командира повітряного
командування “Захід”№61 від 14.12.2007 рокуОСОБА_1призначено на посаду
начальника інженерно-аеродромної служби тилу військової частини А1349, що має
штатну категорію “майор”.

Заслуговує уваги
і те твердження позивача, що його було зараховано в розпорядження не тієї
посадової особи, яка мала право призначення на посаду, оскільки командир ПвК
“Захід”не має права призначати на посади із штатною категорією “підполковник”.
Враховуючи те, що він має військове звання “підполковник”, командир ПвК
“Захід”не мав права призначити позивача на рівнозначну посаду.

Отже,ОСОБА_1було передано у розпорядження посадової
особи, яка має право призначати військовослужбовців на посади не вищі за ті,
які передбачають штатну категорію “майор”, чим фактично створено умови для
призначення останнього на нижчу посаду.

Частина 2 п. 35 Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07.11.2001 року
, встановлює, що посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатом або
штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань -
менший посадовий оклад.

Зазначений пункт також містить в собі перелік підстав
коли особу може бути переведено на нижчу посаду, до них відносяться:

- скорочення штатів або проведенням організаційних
заходів, у разі неможливості переміщення на рівну посаду;

- за станом здоров'я- на підставі висновку (постанови)
військово-лікарської комісії;

- виходячи з професійних, ділових і моральних якостей-на
підставі атестаційного висновку;

- у порядку реалізації дисциплінарного
стягнення-відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ;

- за віком або сімейними обставинами на особисте
прохання.

Згідно з вимогами 36 Положення переміщення по службі
осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів) здійснюється у порядку,
встановленому Міністром оборони України. Рішення про переміщення офіцера,
прапорщика (мічмана) приймається відповідним командиром (начальником) з
урахуванням атестаційних висновків та рекомендацій його безпосереднього
начальника.

Жодного атестаційного висновку про невідповідність
займаній посаді на час зарахуванняОСОБА_1у розпорядження та призначення на
нижчу посаду не було.

В матеріалах справи наявні характеристики позивача, в
яких він характеризується лише з позитивної сторони, службові картки, в яких
зафіксовано факти отримання за період з 28.10.1999 року по 23.07.2007 року 41
заохочення від прямих начальників, в тому числі під час перебування на посаді
командира БАТЗ військової частини А1349, а також грамота заступника командувача
ПС ЗС України з бойової підготовки та ВНЗ - начальника бойової підготовки.

Також на момент винесення наказу №61 від 14.12.2007 року
у позивача не було жодного не знятого стягнення.

Враховуючи вищевказане можна дійти до висновку, що
зазначений наказ відповідачем прийнято з порушенням Указу Президента України та
Наказу Міністерства оборони України, якими чітко регламентовано порядок та
підстави переведення військовослужбовця (офіцера, прапорщика, мічмана) на нижчу
посаду, а отже вимоги позивача в даній частині є правомірними.

Відповідно п. 2 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”в редакції
Закону №328-У (328-16) від 03.11.2006 року у разі незаконного звільнення з
військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить
військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі,
підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на
іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією
посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних
звань -менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два
військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище
військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким
звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за
рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган,
який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату
військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного
прогулу або різниці за час виконання військового обов'язку на нижче оплачуваній
посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей
період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному,
так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння
чергового військового звання.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Представник відповідача в судовому засіданні надав лише
усні заперечення, при цьому не надавши жодних доказів на чому вони ґрунтуються.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин
справи та вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому
підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС
України.

Керуючись
ст. ст. 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 185, 186, 254, 255 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Командування Повітряних Сил
Збройних Сил України щодо зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира
повітряного командування “Захід”.

Скасувати наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил
України (по особовому складу) від 30.08.2007 року №322 в частині зарахування
ОСОБА_1 у розпорядження командира повітряного командування “Захід”.

Визнати
протиправними дії командира повітряного командування “Захід”щодо призначення
ОСОБА_1 на нижчу посаду начальника інженерно-аеродромної служби тилу військової
частини А1349.

Скасувати наказ командира повітряного командування
“Захід”(по особовому складу) від 14.12.2007 року №61 в частині призначення
ОСОБА_1 на посаду начальника інженерно-аеродромної служби тилу військової
частини А1349, штатна категорія “майор”.

Зобов'язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил
України поновити ОСОБА_1 на посаді командира батальйону аеродромно-технічного
забезпечення військової частини А1349,
штатна категорія “підполковник”.

Зобов'язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил
України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час
виконання військового обов'язку на нижче оплачуваній посаді, внаслідок
незаконного його переміщення по службі.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду
апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова згідно
ст.ст. 160, ч.4 .167 КАС України
виготовлена в повному об'ємі 12 травня 2008 року.

Суддя/підпис/ Гонтарук
Віктор Миколайович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: