Справа № 22-а-2874/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
Справа: № 22-а-2874/08
Головуючий у 1-ій інстанції: Цокол Л.І.
Суддя-доповідач:
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2008
року м.
Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду у складі: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Бабенко К.А. та
Глущенко Я.Б., при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Печерського
районного суду міста Києва від 13 червня 2007 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Пенсійного фонду України, Державного казначейства України про
визнання протиправною відмови в розгляді скарги та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2005 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся в суд з позовом про

визнання
протиправною відмову Пенсійного фонду України (далі - відповідач) у розгляді

скарги на
постанову про адміністративне правопорушення Управління пенсійного фонду

України в
Святошинському районі м. Києва та рішення Головного управління Пенсійного

фонду України в
м. Києві. Просив також стягнути з відповідача компенсацію завданої моральної
шкоди в розмірі 1 500 грн., а також відшкодувати 50 гривень витрачених на
надання правової допомоги.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від
13.06.2007 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивоване тим,
що діями відповідача не були порушені права та законні інтереси позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та
прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступним підстав.

Згідно
зі ст. 198 ч. 1 п. 3 та ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує
постанову та приймає нову постанову у разі порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Встановлено та підтверджується матеріалами
справи: що 05.11.2004 року постановою начальника управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м. Києва притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 165 ч. І КУпАП.; що ОСОБА_1 у відповідності до ст. 288
КУпАП вказану постанову оскаржив у вищестоящий орган - ГУ ПФУ в м. Києві та
отримав 03.12.2004 року відповідь в формі листа про те, що постанова є законною
та скасуванню не підлягає; що 22.12.2004 року він звернувся зі скаргою на
вказану постанову про адмінправопорушення до Пенсійного фонду України та
отримав 21.01.2005 року відповідь також у формі листа про те, що рішення ГУ ПФУ
в м. Києві є остаточним і не може бути змінено або скасовано Пенсійним фондом
України.

Пунктом 4.1 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування
пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
від 19.12.2003 року №21-2 (далі - Порядок) передбачено: у разі коли
регіональний орган Пенсійного фонду надсилає страхувальнику, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсії,
рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, то такий
страхувальник, банк, організація, яка здійснює виплату і доставку пенсії, має
право звернутися протягом десяти робочих днів, наступних за днем отримання
відповіді, з повторною скаргою до Пенсійного фонду України.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_1 скарги подані в строки, визначені Законом та зазначеним Порядком.

У відповідності до п. 5.1. Положення орган
Пенсійного фонду зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його
протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги страхувальника,
банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, або протягом
строку, продовженого за рішенням органу Пенсійного фонду, на його адресу поштою
з повідомленням про вручення або надати йому під розписку, про що робиться
відмітка в журналі реєстрації скарг.

Як вбачається з матеріалів справи,
на скарги ОСОБА_1 відповіді дані заступниками ГУ ПФУ в м. Києві та Пенсійного
фонду України у формі листа.

Дійсно, пунктом
6.1. Порядку передбачено, що рішення за розглядом скарги та/або заяви
страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій,
приймає керівник органу Пенсійного фонду (або його заступник відповідно до
розподілу функціональних повноважень). Проте, пунктом 6.2 Порядку передбачено,
що рішення про результати розгляду скарги та/або заяви страхувальника, банку,
організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, оформляється відповідно до
вимог законодавства про мови (додаток 8) і що зміст рішення складається зі
вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

Всупереч вище
наведеним нормам Порядку відповідь позивачу як в першому, так і в другому
випадку була надана не в формі рішення, а в формі листа, що позбавляє його
права їх оскаржити, оскільки лист носить інформативний характер і не несе
ніяких процесуальних прав чи обов'язків для адресата.

Отже, посадові
особи ГУПФУ в м. Києві та Пенсійного фонду України при здійсненні ними владних
управлінських функцій діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Оскільки Пенсійним фондом України не
спростовані обставини викладені в позові, про бездіяльність, яка виразилась в
відмові надати відповідь в установленій чинним пенсійним законодавством формі
та враховуючи те, що відповідач заперечує проти адміністративного позову, суд
приходить до висновку про задоволення апеляційних вимог в цій частині.

Що стосується вимог позивача про оскарження
рішення Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2004
року, то колегія суддів рахує за необхідне зазначити.

Відмовляючи в задоволенні в цій частині
позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ в м. Києві не було
порушено вимог закону, однак колегія суддів з такими мотивами не погоджується,
хоча по суті спір вирішений правильно, що не дає підстави для скасування
постанови в цій частині.

Так, незважаючи на те, що при зверненні до
суду позивачем оскаржується рішення ГУПФУ в м. Києві, однак, останнього не
вказано як стороною у справі. Також його не залучено до участі у справі при її
розгляді в суді першої інстанції. А тому позовні вимоги по суті до ГУПФУ в м.
Києві не можуть бути задоволені так, як порушують принцип диспозитивності.

З урахуванням
того, що позивачем документально не доведено заподіяння йому матеріальної та
моральної шкоди з боку відповідача, то колегія суддів погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відмови в цій частині в задоволенні позовних вимог.

Оскільки дії
Пенсійного фонду України щодо ненадання позивачу відповіді у формі рішення не
відповідають нормам КАС України, Конституції України та вищевказаного Порядку, то колегія суддів приходить до
висновку про необхідність відповідно до ст. 202 КАС України скасувати в цій
частині постанову Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2007 року як
прийняту з порушенням норм матеріального
права та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. В решті постанову
суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія
суду, -

П ОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково.

Постанову
Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2007 року скасувати в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1. до Пенсійного фонду України, Державного
казначейства України про визнання протиправною відмову в розгляді скарги на постанову управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м. Києва.

Прийняти нову постанову суду в цій
частині, якою позов задовольнити: визнати протиправною відмову Пенсійного фонду
України у розгляді скарги ОСОБА_1 на
постанову про адміністративне правопорушення Управління пенсійного фонду
України в Святошинському районі м. Києва від 05.02.2004 року.

В решті постанову Печерського
районного суду м. Києва від 13.06.2007 року залишити без змін.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: