Справа № 22-а-2522/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-2522/08 р. Головуючий у
першій інстанції: Бечко Є.М.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня
2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Глущенко
Я.Б., Межевича В.М.,

при
секретарі: Ярошик
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1на постанову Деснянського районного суду м.
Чернігова від 7 червня 2007 року та ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 червня 2007 року в по справі за його позовом до Міністерства
внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, відшкодування
моральної школи, -

в с
т а н
о в и
л а :

Позивач
звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Міністерства
внутрішніх справ України про визнання дій МВС України протиправними щодо:
відмови в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України та припинення
листування з ним; відмови МВС України у розгляді та наданні обґрунтованої
відповіді по суті скарги позивача від 27.02.2006 року; відмови МВС України у наданні засвідченої
копії висновку про припинення переписки з ним. Також позивачем заявлені вимоги
про визнання видачі МВС України висновку про припинення переписки Управлінню
МВС України в Чернігівській області без згоди позивача протиправними та такими,
що принижують його честь і гідність; визнання висновку МВС України про відмову
в подальшому розглядати звернення ОСОБА_1 до МВС України та про припинення
листування з ОСОБА_1, затвердженого 12.05.2006 року заступником міністра МВС
України ОСОБА_2 протиправним і нечинним; поновлення позивача в правах шляхом
зобов'язання МВС України надати йому засвідчену копію вказаного висновку;
зобов'язання МВС України розглянути його скаргу від 27.02.2006 року по суті та
надати обґрунтовану відповідь; стягнути на його користь 21000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним наданням інформації про
особу без її згоди до іншого суб'єкта права, що призвело до використання цієї
інформації для посягання на його права та свободи, що принизило його честь та
гідність.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня 2007
року позов задоволено частково, визнано дії МВС України з відмови в подальшому
розглядати звернення позивача до МВС України протиправними, визнано дії МВС
України про припинення листування з позивачем протиправними, визнано висновок
МВС України про відмову в подальшому розглядати звернення позивача до МВС
України та припинення листування з позивачем, затверджений 12.05.2006 року,
заступником Міністра МВС України ОСОБА_2 протиправним та нечинним. В решті
позовних вимог відмовлено.

18.06.2007
року позивач звернувся до суду з заявою про винесення додаткової постанови посилаючись
на те, що у процесі судового розгляду справи ним були заявлені клопотання про
порушення його конституційних та процесуальних прав при поданні відповідачем
доказів до суду, про вилучення цих матеріалів зі справи та про визнання наданих
відповідачем матеріалів неналежними, які не вирішені в постанові суду. В
зазначеному клопотанні позивач також просив винести окрему ухвалу з приводу
порушення відповідачем таємниці переписки з позивачем, про що також не було
зазначено в оскаржуваній постанові.

Ухвалою
Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2007 року в ухваленні
додаткової постанови відмовлено.

Не
погоджуючись з постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня
2007 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування
апеляційної скарги позивач посилається на
те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення
порушив норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач також
звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою
на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2007 року, в
якій просив зазначену ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги заяви від 18.06.2007 року про постановлення додаткового
рішення у справі.

В апеляційній
скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали вимог ст.ст. 6, 8, 14, 133 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи
з наступного.

Як встановлено
судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач неодноразово
звертався до керівництва МВС України з приводу наказів про встановлення йому
щомісячних премій та отримував з приводу своїх звернень відповіді, які, на
думку позивача, не
містили обґрунтованих відомостей з приводу заданих запитань.

У зв'язку з цим
позивач звернувся зі скаргою на ім'я
міністра внутрішніх справ України з проханням
провести перевірку фінансової діяльності
УМВС України в Чернігівській області
за 1996-2002 роки щодо
зберігання наказів УМВС з приводу
встановлення йому щомісячних
премій та надати йому обґрунтовану відповідь, в якій вказати, які заходи та
міри прийняті відносно порушників.

В результаті
тривалої переписки, 12.05.2006 року заступником міністра МВС України ОСОБА_2
був затверджений висновок МВС України про відмову в подальшому розглядати
звернення ОСОБА_1 до МВС України та про припинення листування з ним.

Зазначений
висновок суперечить ст. 8 ЗУ "Про
звернення громадян", в частині другій якої зазначено, що не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Частиною третьої
цієї ж статті визначено, що
рішення про припинення розгляду
такого звернення приймає керівник
органу, про що
повідомляється особа, яка подала звернення.

Таким чином,
відмова в подальшому розглядати
звернення ОСОБА_1 до МВС України без зазначення конкретного питання та
припинення листування з ОСОБА_1 не передбачені зазначеною нормою закону. Слід
також звернути увагу на те, що заступник міністра не вправі була приймати
рішення про припинення розгляду
звернень ОСОБА_1

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що вимоги позивача про визнання дій МВС України
з відмови в подальшому розглядати звернення позивача до МВС України
протиправними; визнання дій МВС України про припинення листування з позивачем
протиправними; визнання висновку МВС України про відмову в подальшому
розглядати звернення позивача до МВС України та припинення листування з
позивачем, затверджений 12.05.2006 року, заступником Міністра МВС України
ОСОБА_2 протиправним та нечинним є такими, що підлягають задоволенню.

Слід також
зазначити, що позивачем отримано в суді копію висновку, затвердженого
12.05.2006 року заступником Міністра МВС України ОСОБА_2, у зв'язку з чим судом
першої інстанції відмовлено у задоволенні зазначеної вимоги.

Крім того, з
матеріалів справи (а.с. 174, 175, 176) вбачається, що копія вказаного висновку
направлялась до УМВС України в Чернігівській області для ознайомлення позивача,
який від ознайомлення відмовився.

Враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що направлення
копії висновку для ознайомлення заявника не може розцінюватись як незаконне
надання інформації про особу без її згоди до іншого суб'єкта права чи як
порушення законодавства про інформацію, передбачене ст.47 ЗУ "Про
інформацію" та не містить інформації про особу, визначеної статтею 23
зазначеного Закону.

Колегія суддів
також погоджується з тим, що позивачем не було надано суду належних та
допустимих доказів того, що направлення копії висновку для ознайомлення
заявника призвело до використання інформації для посягання на його права та
свободи, не наведено фактів такого використання та не доведено приниження його
честі та гідності, в зв'язку з чим позивачу обґрунтовано відмовлено у
задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання видачі МВС України висновку про
припинення переписки Управлінню МВС України в Чернігівській області без його згоди
протиправними та такими, що принижують його честь і гідність та про стягнення
на його користь 21000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Судом першої
інстанції обґрунтовано відмовлено позивачу у задоволенні вимоги
про зобов'язання МВС України розглянути
його скаргу від 27.02.2006 року по суті та надати обґрунтовану відповідь,
оскільки скарга направлялась на
ім'я міністра, а позову
до міністра внутрішніх справ
України позивачем заявлено не
було.

Враховуючи
вищенаведене, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку стосовно того, що
позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Доводи
апеляційної скарги щодо скасування ухвали Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 червня 2007 року не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки
розв'язуючи подане позивачем клопотання, суд першої інстанції, протокольною
ухвалою, порадившись на місці, ухвалив прийняти їх до уваги при розгляді і
оцінці доказів, тобто , вирішив його. Що стосується прийняття окремої ухвали -
то зазначене питання віднесено до компетенції суду і не залежить від
волевиявлення учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 200 КАС України, Суд
апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову
або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо
часткового задоволення позову та відмови в ухваленні додаткової постанови.

З
урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. У зв»язку з
вищевикладеним, апеляційні скарги ОСОБА_1на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 7 червня 2007 року
та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2007
року по справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України про
визнання дій неправомірними, відшкодування моральної, - необхідно залишити без
задоволення, а постанову та ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
3, 41, 44, 49, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

у х в
а л и
л а:

В
задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1- відмовити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова
від 7 червня 2007 року та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від
26 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий: суддя:

Судді: