Справа № 22а-593/2007
Суддя: Довжук Т.С.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22а-593/07р. Головуючий по 1
інстанції Алєйніков В.О.
36 Доповідач апеляційного
суду Довжук Т.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
у складі:

головуючого - Козаченка В.І., суддів: Лівійського І.В., Довжук Т.С,

при
секретарі судового засідання
Гапєєвій Т.В., за участю
представника відповідача Деордієвої К.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною
скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва

на
постанову Центрального районного суду
міста Миколаєва від 02 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціального захисту населення м.
Миколаєва (далі -Департамент праці та соцзахисту населення) про
стягнення щорічної разової грошової допомоги,

УСТАНОВИЛА:

29 листопада 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соцзахисту населення
про визнання дій незаконними та стягнення щорічної грошової разової допомоги за
період з 2004 року по 2006 рік в розмірі 4128 грн. 45 коп.

Позивач
посилався на те, що згідно ст. 12
Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (далі -Закон № 3551-XII)
він, як учасник бойових дій на території
колишньої Республіки Югославія, має
право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Фактично
йому видавали допомогу значно меншого розміру,
що вважає незаконним.

Постановою
Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2007
року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1 3085 грн.

В
апеляційній скарзі Департамент праці та соцзахисту населення просить постанову
суду скасувати і ухвалити нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що ними здійснювалась виплата допомоги до Дня
Перемоги в розмірах, встановлених
законодавчими актами України.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь в справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд виходив з
того, що ОСОБА_1,
як учасник бойових дій,
має право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону № 3551-XII. В порушення
зазначеного закону допомога позивачу за період з 2004 по 2006
роки нараховувалась та виплачувалась
в меншому розмірі.

Проте з
такими висновками не можна погодитися,
оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником
бойових дій (а.с. 4).

Дійсно, частиною 5
ст. 12 і частиною 5 ст. 13
Закону № 3551-XII (із змінами,
внесеними Законом від 25 грудня 1998 року) передбачена щорічна до 5
травня виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій у розмірі п'ять
мінімальних пенсій за віком.

В той же
час в частині 1 ст. 2 вказаного Закону
зазначено, що законодавство України про
статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та
інших актів законодавства України.

Крім
того, в ч. 2 ст. 95 Конституції
України визначено, що виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до п. 2 ст. 4 Бюджетного
кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Так, в законах про Державний бюджет України на 2000 - 2006 роки
встановлювалися розміри виплат щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону №3551 -XII:

·
у 2004
році учасникам бойових дій -
120 грн.,

·
у 2005
році і 2006 році
учасникам бойових дій -
250 грн.

Законом
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію частини 5 ст. 12
зупинено на 2007 рік в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Крім
того, визнані рішенням Конституційного
Суду України № 20-рп/2004
від 1 грудня 2004 року
неконституційними положення ст. 44
Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік", втратили чинність з дня ухвалення вказаного
рішення, тобто з 1 грудня 2004 року.

Тоді
як, відповідно до ч. 4 ст. 17-1 Закону № 3551-ХП разову
грошову допомогу до 5 травня
можливо отримати лише до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги. Неотриманні у вказаний строк кошти (залишок)
повертаються до бюджету держави.

Тобто, рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року
постановлено після закінчення вказаного строку отримання допомоги.

Суд
першої інстанції не врахував положення зазначених законів, а тому прийшов до неправильного
висновку, що позивачу не в повному обсязі
виплачувалась щорічна разова грошова допомога до 5 травня.

За таких
обставин, відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись
статтями 195, 202, 207 КАС
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Департаменту праці та соціального
захисту населення м. Миколаєва
задовольнити.

Постанову
Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2007
року скасувати {ухвалити нову постанову.

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту
населення м. Миколаєва про стягнення
щорічної грошової разової допомоги.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом одного місяця може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України.