Справа № 22а-586/2007
Суддя: Савченко В.О.
Дата ухвалення: 2007-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ
Справа №22а - 586/2007 Головуючий
в І інстанції Рябуха Ю.В.
Доповідач Савченко В.О.
УХВАЛА

іменем України

2007
року травня «29» дня
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Луганської
області в складі:

головуючого судді Савченко В.О.

суддів Карташова О.Ю., Свинцової Л.М.

при секретарі Малошонок О.О.

за апетитною
скаргою управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної

у м. Луганську
ради

на постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська від 20 грудня 2006 року

по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у м. Луганську ради про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженою постановою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений повністю.
З відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Луганську ради
на користь позивача стягнуто заборгованість по щорічній грошовій допомоги за 2003- 2005 роки у сумі 2817,65 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради, не
погоджуючись з постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 20 грудня 2006 року просить
скасувати її та постановити нову, якою відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи
доводи своєї апеляційної скарги апелянт вказав, що суд неправильно застосував
норми матеріального і процесуального права, безпідставно задовольнив позов
ОСОБА_1, оскільки розмір одноразової щорічної допомоги, визначений правильно,
на підставі ст. 28 Закону України "Про державний бюджет України 2003 рік", ст. 34 Закону України "Про державний бюджет
України на 2005" та ст. 30 Закону України
"Про державний бюджет України 2006
рік".

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування судової постанови немає.

Згідно ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини
кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, або
при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на справедливий та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 159 КАС України рішення суду повинне
бути законним і обґрунтованим. Цим вимогам закону оскаржене рішення
повною мірою відповідає.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини у справі, правильно прийшов до
висновку про обґрунтованість вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача недоплаченої щорічної
одноразової допомоги до 5 травня за 2003-2005 роки в розмірі 2817,65 грн., оскільки останній, порушуючи
норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту", не в повній мірі проводив такі
виплати, усього сплатив 390 грн.

Відповідно до ст 12,13 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 10 1993 року щорічно до 5 травня, учасникам бойових дій
щорічна одноразова допомога до 5 травня виплачується в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни.

Статті 28, 44, 34 Законів України " Про державний бюджет України" відповідно на 2003 -2005 роки встановлено , що у 2003-2005 роках виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
здійснюється у таких розмірах Інвалідам війни 1 групи -195 гривень, Інвалідам війни 2 групи - 160 гривень. Інвалідам війни 3 групи -
130 гривень, учасникам бойових дій - 120 гривень, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною - 195 гривень, членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 65 гривень.

Відповідач, здійснюючи виплату щорічної грошової допомоги позивачеві,
визначав її розмір відповідно лише до вимог
Законів України "Про державний бюджет України..." на 2003-2005 pp., що не
може вважатися обгрунтованим.

Проаналізувавши діюче національне законодавство, суд першої інстанції
оцінив зміст Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 - IV від 09.07.2003р, з точки зору його відповідності Конституції України, яка
згідно ст. 8 має найвищу юридичну силу, прийшов до
правильного висновку про те, що, виходячи із вимог ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних законів держава не вправі допускати звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод, у тому числі і для ветеранів війни, Закон відносно яких ( № 3551 - XII) встановив, що нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Рішенням Конституційного суду від 01 12 2004 року положення ст 44 Закону
України " Про державний бюджет України на 2004
рік", якою передбачена виплата у 2004 році щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам
бойових дій -120 гривень, визнано неконституційним.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання щодо конституційності положень законів України про Державний
бюджет України у частині обмеження пільг, компенсацій і
гарантій, на які відповідно до чинного законодавства мають право
окремі категорії громадян.

Пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним
законодавством, є додатком до основних джерел існування,
необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього
життєвого рівня (ст. 48 Конституції України, який принаймні
не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого
законом ( ч. З ст. 46 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії
можливе за умови введення, відповідно до
пункту 31 ч.1 ст. 85, пункту 19 ч.1 ст. 92 Конституції України надзвичайного
стану (стаття 64 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5 -рп/2002 у
справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Таким чином, на думку колегії суддів висновки суду про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1, який є учасником бойових
дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, у тому числі
і на отримання доплати щорічної одноразової допомоги за 2003- 2005 роки у сумі 2817,65 грн, оскільки положення Законів «Про Державний бюджет України», не можуть бути
застосовані, як такі що суперечать вище наведеним нормам права.

Підстав вважати що позивачем пропущено строк позовної давності для
звернення до суду, який для даних правовідносин складає три роки, не існує.

Таким чином, немає підстав для задоволення доводів апелянта щодо
необґрунтованості судового рішення, так як вони
суперечать матеріалам справи. Підстави для скасування або зміни оскарженого
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 198,200,205, 206 КАС України , Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради -
відхилити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 20 грудня 2006 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1до управління праці та
соціального захисту населення Жовтневої районної
у м. Луганську ради про стягнення матеріальної допомоги учасникам
бойових дій - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може
бути подана до Вищого адміністративного Суду України
протягом місяця з дня набрання законної сили ухвали
апеляційного суду.