Справа № 22-а-1202/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Харків, вул. Володарського, 46
Справа № 22-а- 1202/ 2008 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Мельнікової Л.В.

Подобайло
З.Г.

За участю
секретаря Касян В.Ю.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2007 року по адміністративній справі № 2а-2649/07 за позовом
Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до відкритого акціонерного
товариства Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

13.09.2007 року Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду з позовом
до відкритого акціонерного товариства Харківський машинобудівний завод «Світло
шахтаря», в якому просило суд стягнути з ВАТ Харківський машинобудівний завод
«Світло шахтаря» на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі
місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році в сумі 289 587, 02 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов у повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог
вказав, що згідно форми звіту про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2006 рік, поданого відповідачем, середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу підприємства у 2006 році становила 2716
осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» норматив для працевлаштування інвалідів на підприємстві
відповідача складає 109 робочих місць. Фактично, згідно акту перевірки
спеціалістами Фонду, середньооблікова чисельність інвалідів - штатних
працівників на підприємстві відповідача
становить 86 осіб. Отже відповідачем не виконано норматив 23 робочих місця по
працевлаштуванню інвалідів. Розмір середньорічної заробітної плати на
підприємстві відповідача за 2006 рік становить 13926,47 грн. Таким, чином, сума
адміністративно-господарських санкцій за незаняті робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів у 2006 році
становить 320308,81 грн. На момент звернення до суду відповідачем сплачено 41779,41
грн. Пеня за
несвоєчасну сплату адміністративно-господарських

санкцій
станом на 10.09.07 становить 11057,62 грн. Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача становить 289587,02 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував. В обґрунтування
заперечень, пояснив, що акт перевірки № 16
від 29.05.07 не був підписаний
відповідачем та на акт були
подані заперечення. Вказаний акт містить данні щодо заборгованості відповідача
у розмірі 289587,02 грн. за 20 не зайнятих інвалідами робочих місць. При складанні акту перевірки позивачем не було зазначено, які саме особи не були
включені до звіту, поданого відповідачем, не вказано, що стало причиною
донарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій. Відповідно до
вимог діючого законодавства, єдиним органом, який повинен займатися
працевлаштуванням інвалідів є державна служба зайнятості, а підприємства
зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів,
надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування інвалідів. Суб'єкти господарювання не
зобов'язані знаходити інвалідів для працевлаштування. Окрім того, заводом були створені робочі
місця для інвалідів, направлялися відповідні звіти до центру зайнятості
щодо наявності вакансій, тобто було вжито всіх необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2007 року відмовлено у
задоволенні позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до відкритого акціонерного
товариства Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій.

В
апеляційній скарзі Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту
інвалідів просить скасувати вказану
постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити
позов. При цьому посилається на те, що судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права, зокрема: відповідно до ч. 1 ст. 19
Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991р. ( в редакції на 23.02.06р.) для підприємств, установ і
організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється
норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 4 % від
середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно
до акту планової перевірки додержання законодавства щодо виконання у 2006 році
ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні», проведеної спеціалістами Фонду, відповідач повинен був створити у
2006 році 109 робочих місць для працевлаштування інвалідів (відповідно до середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу 2716 осіб). Фактично, на підприємстві
середньооблікова численність інвалідів у 2006 році складала 86 осіб. Відповідно
до ст. 20 вказаного Закону відповідач повинен сплатити адміністративно -
господарські санкції, які визначаються у розмірі середньої річної заробітної
плати на цьому підприємстві (складала у 2006 році 1396. 47 грн.) за кожне
робоче місце не зайняте інвалідом у сумі 320308 грн. 81 коп. На момент
звернення до суду відповідачем було частково сплачено санкції у сумі 41779, 41
грн. Пеня за несвоєчасну сплату адміністративно - господарських санкцій складає
11057, 62 грн. загальна сума заборгованості
- 289587 грн. 02 коп.

В
запереченнях на апеляційну скаргу ВАТ Харківський машинобудівний завод «Світло
шахтаря» просить залишити апеляційну скаргу Фонду соціального захисту інвалідів
без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2007 року без змін. Вважає
постанову суду обґрунтованою та законною.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом першої інстанції встановлено, що згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік середньооблікова
кількість штатних працівників облікового складу (осіб) ВАТ Харківський
машинобудівний завод «Світло шахтаря» становить 2716 осіб. (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 року для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється
норматив робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Таким
чином, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить у
відповідача 109 осіб.

Позивачем не
надано переліку осіб, які були, на його думку, протиправно включені відповідачем
до кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, що і було відображено в акті перевірки № 16 від
29.05.07.

Визначення показника середньооблікової
кількості штатних

працівників, яким відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність,

здійснюється відповідно до Інструкції із статистики
кількості працівників, затвердженої

Наказом Державного комітету
статистики України від 28.09.2005 N 286. Згідно вказаної

інструкції
п. 3.2.5 середньооблікова кількість штатних
працівників за період з початку року (у тому числі за квартал,
півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової
кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за
період з початку року до звітного місяця включно,
та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді. Пунктом 3.2.1 вказаної
інструкції передбачено, що середньооблікова кількість штатних працівників за
місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників
облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30
або 31 число (для лютого - по 28 або 29),
включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на
число календарних днів звітного місяця. Відповідно до п. 3.4. Інструкції щодо
заповнення форми N 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів», затвердженої Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України 10.02.2007 N 42 дані щодо середньооблікової кількості штатних
працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних
працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність
(рядок 02 ), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях
(рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає
дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і
більше, то воно округлюється в бік збільшення). Враховуючи викладене, до
середньооблікової кількості штатних працівників за рік, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена інвалідність, включаються особи, які
пропрацювали на підприємстві шість та більше місяців за рік.

В акті перевірки зазначено, що середньооблікова чисельність інвалідів на
підприємстві у 2006 році становила 86 осіб при нормативі 109 осіб. Тобто,
незайняті інвалідами були 23 робочих місця, з яких за три робочих місця
відповідачем було сплачено адміністративно-господарську санкцію (а.с. 6). Разом
з тим, на підприємстві відповідача, відповідно до копій витягів з наказів про
прийняття та копій наказів про звільнення, протягом 2006 року пропрацювало
менше 6 місяців 8 осіб: ОСОБА_1 (прийнято 01.08.00 - звільнено 23.02.06),
ОСОБА_2 (прийнято 08.02.02 - звільнено 20.01.06), ОСОБА_3 (прийнято 25.08.53 -
звільнено 27.01.06), ОСОБА_4 (прийнято 14.07.82 - звільнено 28.03.06), ОСОБА_5
(прийнято 19.10.56 - звільнено 31.03.06), ОСОБА_6 (прийнято 09.09.69 -
звільнено 12.05.06), ОСОБА_7 (прийнято 17.10.97 - звільнено 02.02.06), ОСОБА_8
(прийнято 12.04.77 - звільнено 25.05.06).
Троє осіб, включених до середньооблікової чисельність інвалідів на
підприємстві в 2006 році, не мали довідки про встановлення інвалідності. Одинадцять осіб, неправомірно були включені
відповідачем до середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до діючого законодавства встановлена
інвалідність, до звіту про зайнятість про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2006 рік, оскільки вісім осіб пропрацювали на підприємстві
відповідача у 2006 році менше 6 місяців, а троє не мали довідки про
встановлення інвалідності. Таким чином,
на підприємстві відповідача середньооблікова чисельність інвалідів на
підприємстві у 2006 році становила 95 осіб.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що
позивачем під час проведення перевірки підприємства відповідача 29 травня 2007
року не вірно було встановлено середньооблікову чисельність інвалідів на підприємстві у 2006 року, а тим
самим, невірно було визначено і суму адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів
за 2006 рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від
21.03.1991 року підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих
інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього
Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче
місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно з ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами державної влади або органами
місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційного-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник
господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних
від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Вказана вище адміністративно господарська санкція
застосовується за невиконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» виконанням нормативу
робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому
числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує найману працю, для яких це місце роботи є
основним.

Працевлаштування - це система організаційних, економічних і правових
заходів, направлених на забезпечення трудової зайнятості населення.

Відповідно до ч. З ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані
виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у
тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати
державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. З ст. 18-1 Закону
України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» саме державна служба зайнятості здійснює пошук
підходящої інвалідам роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у
інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ВАТ Харківський
машинобудівний завод «Світло шахтаря» було створено атестаційну комісію для
атестації робочих місць інвалідів, про що свідчить наказ № 200 від 26.04.06,
розроблено заходи забезпечення атестації робочих місць інвалідів, на виконання вимог діючого законодавства було
направлено до державної служби зайнятості звіти про наявність вакансій для
інвалідів. Проте, листом Жовтневого центру зайнятості № 2536 від 19.10.2007
року підтверджується факт того, що у 2006 році на обліку в центрі зайнятості не
перебували особи з обмеженими фізичними можливостями, та такі особи за
працевлаштуванням до центру не заверталися.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу, у тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств,
установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
За поясненнями представника відповідача до
ВАТ Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» протягом 2006 року
не надходило звернень інвалідів щодо працевлаштування, які не були б задоволені
підприємством. За таких підстав суд першої інстанції правомірно дійшов висновку
про те, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для
виконання нормативу робочих місць, для працевлаштування
інвалідів, та у відповідача відсутня вина за часткову незайнятість робочих місць,
призначених для працевлаштування інвалідів.

Згідно зі ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч.
1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2007 року по адміністративній
справі № 2а-2649/07залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний текст
ухвали виготовлений та
підписаний 28 квітня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Мельнікова Л. В.

підпис Подобайло З.Г.

ВІРНО: СУДДЯ: