Справа № 2-а-53/2007
Суддя: Аліменко Ю.О.
Дата ухвалення: 2007-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 квітня 2007
року Калинівський
районний суд Вінницької

області

в складі головуючого: Аліменко Ю.О.

при секретарі: Романюк
Т.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної
державної адміністрації про стягнення щорічної разової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в
позовній заяві вказує, що вона має статус учасника війни. Згідно Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5-го травня учасникам
війни повинна надаватись разова допомога в розмірі 3 мінімальних
пенсій за віком. Однак порушуючи закон, відповідач протягом 2004 - 2006 років виплачував
позивачці вказану допомогу в неповному обсязі.

Так, позивачка
вказує, що в 2004 році
мінімальна пенсія за віком складала 92,45
грн., в 2005 році - 332 грн., в 2006 році - 350 грн. Тому,
виходячи із вказаних сум, позивачка мала отримати в 2004 році 277,35 грн. (92,45x3), в 2005 році - 996 грн. (332x3), в 2006 році - 1050 грн. (350x3), а фактично
отримала по 50 грн. в 2005 та 2006 роках, в 2004 році такої
допомоги позивачка взагалі не отримала.

За три роки
недоплата склала -
277,35 + (996 - 50) + (1050 - 50) = 2223,35 грн.

Тому позивачка
звернулась до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної
адміністрації на її користь недоплачену частину разової допомоги за 2004 - 2006 роки на суму 2250,35 грн.

В судовому
позивачка позовні вимоги в частині ціни позову змінила, визнавши, що позивачка
помилково вказувала в позовній заяві на мінімальний розмір пенсії за віком в 2006 році в сумі 350 грн., так як
насправді, згідно чинного на той час законодавства, така пенсія становила 359 грн. В 2006 році позивачка
повинна була отримати допомогу в розмірі 1077
грн.(359x3), замість
заявлених в позовній заяві 1050
грн. Враховуючи зміни, позивачка просить суд стягнути з відповідача щорічну
разову допомогу до 5 травня
на суму 2250,35 грн. = 277,35 + (996 - 50) + (1077 - 50) =
2250,35 грн.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що
позивачка вказала неналежного відповідача, так як Управління праці та
соціального захисту населення безпосередньо здійснює виплату допомоги, а не
встановлює розміри і не

2

виділяє цільові кошти. Постановою KM
України від 17.02.2004
року № 177 встановлено,
що Міністерство фінансів через Державне Казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», в розмірах, встановлених Законом України про Державний
бюджет на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту населення. Враховуючи можливості, відповідними
законами про Державний бюджет на 2005,
2006 роки разова грошова допомога для учасників війни встановлювалась на рівні 50 грн., в 2004 році розмір
виплати не визначався. Кошти на виплату допомоги в розмірі, передбаченому
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
відсутні.

Також
представник відповідача наголосила, що ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» призупинено
дію ч. 5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Вислухавши осіб,
що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так,
позивачкаОСОБА_1. має статус учасника війни, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1.

Згідно Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно
до 5-го травня
учасникам війни повинна надаватись разова допомога в розмірі З мінімальних
пенсій за віком. Однак позивачка отримала вказану допомогу в неповному обсязі,
в 2005 році - 50 грн., в 2006 році - 50 грн., на
підставі відповідних законів «Про Державний бюджет» за 2005, 2006 роки. В 2004 році допомога
взагалі не виплачувалась

Відповідно ст. 2 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», права та пільги
ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України,
не можуть бути скасовані без рівноцінної їх заміни, нормативні акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та
пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ст. 4 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів
війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Рішенням
Конституційного суду України №
20-рп/2004 від 01.12.2004
року в справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень ст.ст. 44, 47, 78, 80 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» та
конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень ч.ч. 2,
3, 4 ст. 78 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004
рік» (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій)
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення ст. 44 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», якими встановлено щорічний розмір разової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в
тому числі учасникам війни. Так як в законах України Про Державний бюджет на 2005 та 2006 роки також
встановлювалась виплата разової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в неповному розмірі,
то такі положення

3

також не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Тому вимоги
позивачки щодо стягнення недоплаченої їй разової грошової допомоги є законними,
так як положення закону, згідно якого проводилась її виплата, визнано
неконституційними.

Посилання
представника відповідача, що ст. 77
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»призупинила
дію ч. 5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, не
спростовують права вказаних осіб на отримання компенсації в розмірах,
передбачених вказаним законом. Так як згідно рішення Конституційного суду
України від 20.03.2002 року № 1-15/2002, положення ч. 4 ст. 28 Закону України
«Про бюджетну систему України» щодо заборони законом про Державний бюджет
вносити зміни до чинного законодавства означає і неможливість зупинення дії
чинних законів в частині встановлених ними пільг, компенсацій і гарантій, які
фінансуються з бюджетів усіх рівнів. Це положення підтверджується ч. З ст. 27 Бюджетного
Кодексу України, яка встановлює, що закони України, які впливають на формування
доходної чи видаткової частини бюджетів, повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що
передує плановому. В іншому разі, норми відповідних законів, що впливають на
формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не
раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим.

Крім того,
компенсації, право на які передбачено законом, є додатком до основних джерел
існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого
рівня (ст. 48 Конституції
України), звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату
грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Посилання
представника відповідача на те, що він є неналежним відповідачем, так як лише
здійснює виплату зазначеної допомоги, а не встановлює її розміри, суд вважає
необгрунтованими.

Згідно ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, ст. 28 Закону України
«Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції від 23.12.2004 року, ст. 1 Закону України
«Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 19.10.2004
року, ст. 65 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» від 20.12.2005 року,
мінімальний розмір пенсії за віком на момент виплати вищезазначеної допомоги
складав:

в 2004
році - 92, 45 грн.;

в 2005
році - 332 грн.;

в 2006
року-359 грн.

Таким чином, в 2004 роціОСОБА_1.
мала отримати допомогу до Дня Перемоги на суму 277,35 грн. (92,45x3),
в 2005 році - 996 грн. (332x3), в 2006 році - 1077 грн. (359x3), а фактично
отримала по 50 грн. в 2005 та 2006 роках, в 2004 році такої
допомоги позивачка взагалі не отримала.

4

Отже, з відповідача
необхідно стягнути недоплачену позивачці щорічну разову допомогу до Дня
Перемоги на суму 2250,35
грн. = 277,35 + (996
- 50) + (1077 - 50).

Керуючись ст.ст.
48 Конституції
України, ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року (з
наступними, змінами і доповненнями), ст. 1
Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 19.10.2004 року, ст. 65 Закону України
«Про Державний бюджет України/на 2006
рік» від 20.12.2005 року,
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх ; соціального
захисту», ст.ст. 7-12,
94, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Калинівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1недоплачену
разову щорічну грошову допомогу до Дня Перемоги на суму 2250, 35 грн.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної
адміністрації 51 грн.
державного мита в дохід держави.

Постанова може
бути оскаржена апеляційному порядку до Київського апеляційного
адміністративного суду через Калинівський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги.