Справа № К-20816/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“24” квітня 2008р. Вищий адм
іністративний суд України у
складі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів:
Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

Рибченка А.О.
Степашка О.І.

при секретарі: Каліу
шко Ф.А.
за участю представників:

позивача:неявка
відповідача: Марищук Е.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційн
у скаргуДержавної податко
вої інспекції в Снятинському
районі Івано-Франківської о
бласті на постанову Господар
ського суду Івано-Франківськ
ої області від 11.01.2006р. та ухвалу
Львівського апеляційного го
сподарського суду від 13.03.2006р.

у справі № А-18/246

за позовом
Відкритого акціонерного тов
ариства «Прикарпаттютюн»

до Де
ржавної податкової інспекці
ї у Снятинському районі Іван
о-Франківської області

про ви
знання податкових вимог і рі
шень нечинними, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2005 р. Від
крите акціонерне товариство
«Прикарпаттютюн» (далі- ВАТ «
Прикарпаттютюн») звернулось
до Господарського суду Іван
о-Франківської області з поз
овом до Державної податков
ої інспекції в Снятинському
районі Івано-Франківської об
ласті про (з урахуванням заяв
и від 11.01.2006р.) визнання нечинним
и податкових вимог № 1/321 від 04.10.200
4р. та № 2/381 від 10.11.2004р., визнання неч
инним рішення Державної пода
ткової інспекції в Снятинськ
ому районі Івано-Франківсько
ї області від 04.12.2004р. № 32 про стяг
нення коштів та продаж інших
активів платника податків в
рахунок погашення його пода
ткового боргу, визнання нечи
нним рішення Державної подат
кової інспекції в Снятинсько
му районі Івано-Франківської
області від 21.10.2005р. про самості
йне визначення складу активі
в Відкритого акціонерного то
вариства «Прикарпаттютю», що
підлягають продажу, зобов
язаня відобразити податкови
м органом в особовому рахунк
у ВАТ «Прикарпаттютюн» 57000 гр
н. фактично сплаченого подат
ку на додану вартість.
В обґрунтування позо
вних вимог ВАТ «Прикарпаттют
юн» послалось на те, що подат
ок на додану вартість в сумі 57
000 грн. був сплачений позиваче
м, що підтверджується даними
відповідних платіжних доруч
ень. Крім того, вказані кошти б
ули списані з рахунку позива
ча, про що вказано в банківськ
ій виписці.
Постановою Господар
ського суду Івано-Франківськ
ої області від 11.01.2006 р., залишено
ю без змін ухвалою Львівсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 13.03.2006р.позов задово
лено. Зобовязано державну
податкову інспекцію у Снятин
ському районі Івано-Франків
ської області відобразити у
особовому рахунку ВАТ «Прик
арпаттютюн» 57000 грн. фактично с
плаченого податку на додану
вартість платіжними доручен
нями № 65, 66 від 26.06.2001р., № 73 від 05.07.2001р. т
а № 75 від 12.07.2001р. Визнано нечинним
и податкові вимоги № 1/321 від 04.10.200
4р. та № 2/382 від 10.11.2004р. Визнано нечи
нним рішення Державної пода
ткової інспекції в Снятинськ
ому районі Івано-Франківсько
ї області від 04.12.2004р. № 32 про стяг
нення коштів та продаж інших
активів платника податків в
рахунок погашення його пода
ткового боргу. Визнано нечин
ним рішення Державної податк
ової інспекції в Снятинськом
у районі Івано-Франківської
області від 21.10.2005р. про самостій
не визначення складу активів
Відкритого акціонерного тов
ариства «Прикарпаттютю», що
підлягають продажу.
Не погоджуючись із в
казаними судовими рішеннями
, Державна податкова інспек
ція в Снятинському районі Ів
ано-Франківської області оск
аржила їх в касаційному поря
дку.
В касаційній скарзі
скаржник послався на те, що пр
и прийнятті оскаржуваних суд
ових рішень судами порушено
норми матеріального права, п
росив їх скасувати та прийня
ти нове рішення про відмову у
позові.
В судовому засіданні
представник скаржника (відп
овідача) підтримав доводи ка
саційної скарги.
Представники позивача в с
удове засідання не з`явились
.
Справу розглянуто відпові
дно до приписів ч.4 ст.221 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України.
Заслухавши судд
ю-доповідача, пояснення прис
утніх у судовому засіданні п
редставників сторін, розглян
увши та обговоривши доводи к
асаційної скарги, перевіривш
и правильність застосування
судами норм матеріального т
а процесуального права і мат
еріали справи, колегія судді
в вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з ог
ляду на таке.
Як встановлено судам
и попередніх інстанцій,пла
тіжними дорученнями № 65, 66 ві
д 26.06.2001р., № 73 від 05.07.2001р. та № 75 від 12.07.2001р
. позивач дав доручення банку
- Снятинському відділеннюІ
вано-Франківської дирекції А
кціонерного комерційного аг
ропромислового банку «Украї
на» на списання зі свого раху
нку на рахунок державного бю
джету податок на додану варт
ість в сумі 57000 грн.
Вказані кошти були с
писані з рахунку позивача, що
підтверджується наявною в м
атеріалах справи копією банк
івської виписки та листа від
22.09.2005р. № 30-09/270 Івано-Франківської
дирекції Акціонерного комер
ційного агропромислового ба
нку «Україна». Проте, ці кошти
не були зараховані до держав
ного бюджету у звязку з лік
відацією банку.
Ненадходження до бюд
жету зазначених коштів та не
врахування їх при визначенні
наявності чи відсутності п
одаткового боргу у ВАТ «Пр
икарпаттютюн» стало підст
авою для направлення податко
вим органом позивачу податко
вої вимоги № 1/321 від 04.10.2004р. та № 2/381 в
ід 10.11.2004р.
Але, в звязку з тим,
що визначений у податкових в
имогах борг не був погашений
позивачем, 04.12.2004р. відповідаче
м було прийнято рішення № 32 пр
о стягнення коштів та прода
ж інших активів платника под
атків в рахунок погашення йо
го податкового боргу. На підс
таві даного рішення 21.10.2005р. пода
тковий орган самостійно визн
ачив склад активів позивача,
що підлягають продажу.
Задовольняючи позов
ні вимоги, суди попередніх ін
станцій керувалися приписам
и Закону України «Про порядо
к погашення зобовязань пла
тників податків перед бюджет
ами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (дал
і Закон України від 21.12.2000р. № 21
81-ІІІ), Закону України «Про сис
тему оподаткування» від 25.06.1991р
. № 1251-ХІІ (далі Закон України
від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ), Закону Украї
ни «Про платіжні системи та п
ереказ грошей в Україні» від
05.04.2001р. № 2346-ІІІ (далі Закон Укр
аїни від 05.04.2001р. № 2346-ІІІ), Закону У
країни «Про банки і банківсь
ку діяльність» від 20.03.1991р. № 872-ХІ
І (далі - Закон України від 20.03.1991р
. № 872-ХІІ).
Так, відповідно до п.1.
2. ст. 1 Закону України від 21.12.2000р. №
2181-ІІІ податкове зобовязан
ня зобовязання платника
податків сплатити до бюджет
ів або державних цільових фо
ндів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначе
ні цим Законом або іншими зак
онами України.
В свою чергу, згідно з
ч. 3 ст. ст. 9 Закон України від 25
.06.1991р. № 1251-ХІІ обовязок юридич
ної особи щодо сплати податк
ів і зборів (обовязкових пл
атежів) припиняється із спла
тою податку, збору (обовязк
ового платежу) або його скасу
ванням або списанням податко
вої заборгованості відповід
но до Закону України «Про від
новлення платоспроможності
боржника або визнання його б
анкрутом».
При цьому, ч. 2 ст. 12 дано
го Закону визначає, що банки т
а інші фінансово-кредитні ус
танови виконують доручення п
латників податків і зборів (о
бовязкових платежів) на пе
рерахування податків і зборі
в (обовязкових платежів) до
Державного бюджету України
і місцевих бюджетів в устано
влений законами термін.
Крім того, відповідн
о до вимог п. 8.1. ст. 8 Закону Украї
ни від 05.04.2001р. № 2346-ІІІ банк зобов
язаний виконати доручення кл
ієнта, що міститься в розраху
нковому документі, який наді
йшов протягом оперативного ч
асу банку, в день його надходж
ення.
А згідно з п.22.4 ст. 22 Зако
ну України від 05.04.2001р. № 2346-ІІІ при
використанні розрахунковог
о документу ініціювання пере
казу вважається завершеним з
моменту прийняття банком пл
атника розрахункового докум
ента на виконання.
До того ж, в силу підпу
нкту 16.5.1. Закону України від 21.12.
2000р. № 2181-ІІІ (в редакції, чинній н
а час виникнення спірних пра
вовідносин) за порушення стр
оків зарахування податків, з
борів (обовязкових платежі
в) до бюджетів або державних ц
ільових фондів, встановлених
законодавством, з вини банку
такий банк сплачує пеню за ко
жний день прострочення, вклю
чаючи день сплати, у розмірах
, встановлених для відповідн
ого податку, збору (обовязк
ового платежу), а також несе ін
шу відповідальність, встанов
лену цим Законом, за порушенн
я порядку своєчасного та пов
ного внесення податку, збору
(обовязкового платежу) д
о бюджету або державного ціл
ьового фонду. При цьому платн
ик податків, зборів (обовяз
кових платежів) звільняється
від відповідальності за нес
воєчасне або неповне зарахув
ання таких платежів до бюдже
тів та державних цільових фо
ндів, включаючи нараховану п
еню та штрафні санкції.
Отже, системний анал
із вищенаведених норм матері
ального права свідчить про т
е, що саме банківська установ
а (банк) несе відповідальніст
ь за неперерахування або нес
воєчасне перерахування кошт
ів, які фактично сплачені пла
тником податку за той чи інші
й податок або збір (обовязк
овий платіж).
Таким чином, місцеви
м та апеляційним господарськ
им судом було правомірно зро
блено висновок про те, що з ура
хуванням фактичної оплати по
зивачем податку на додану ва
ртість в розмірі 57000 грн. підста
ви для направлення позивачу
податкових вимог та подальше
вжиття заходів по стягненню
податкового боргу за рахуно
к активів платника податків
у податкового органу були ві
дсутні.
Крім того, суд касаці
йної інстанції погоджується
з висновком суду апеляційно
ї інстанції про те, що, предя
вивши на стадії ліквідації г
рошові вимоги в якості креди
тора до Акціонерного комер
ційного агропромислового ба
нку «Україна», орган державн
ої податкової служби у такий
спосіб підтвердив виконання
позивачем своїх зобовязан
ь перед державою.
Але, при цьому суд кас
аційної інстанції звертає ув
агу на те, що відповідно до п.1 ч
. 2 ст. 162 Кодексу адміністративн
ого судочинства України у ра
зі задоволення адміністрати
вного позову суд може прийня
ти постанову про: визнання пр
отиправним рішення субєкт
а владних повноважень чи окр
емих його положень дій чи без
діяльності і про скасування
або визнання нечинним рішенн
я чи окремих його положень, пр
о поворот виконання цього рі
шення чи окремих його положе
нь із зазначенням способу йо
го здійснення.
Зі змісту даної норм
и вбачається, що встановлені
способи захисту порушенного
права носять обмежений хара
ктер і не можуть бути застосо
вані при виникненні будь-яко
го спору с сфері публічних пр
авовідносин. Так, вимога про в
изнання нечинним акта може с
тосуватися лише нормативно-п
равового акта, а про визнання
протиправним-індивідуально
го акта.
Таким чином, у тих вип
адках, коли предметом спору є
індивідуальний акт, дія або б
ездіяльність позовною вимог
ою за правилами Кодексу адмі
ністративного судочинства м
ає бути визнання такого акту
, дії чи бездіяльності протип
равним, а в разі оскарження но
рмативно-правового акта в
изнання його нечинним.
Відповідно до ст. 225 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України суд касацій
ної інстанції має право змін
ити судове рішення, якщо у спр
аві немає необхідності дослі
джувати нові докази або вста
новлювати обставини, а судов
е рішення, яке змінюється, є по
милковим.
Отже, враховуючи при
писи ст. 225 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, а також те, що судом першої ін
станції було помилково визна
чено спосіб захисту порушенн
ого права, а саме, визнання неч
инними податкових вимог та р
ішень, які мають індивідуаль
ний характер, суд касаційної
інстанції вбачає підстави д
ля зміни резолютивної частин
и постанови Господарського с
уду Івано-Франківської облас
ті від 11.01.2006р.
Також, суд касаційно
ї інстанції звертає увагу на
те, що в позовній заяві та при
йнятих судових рішеннях дру
га податкова вимога від 10.11.2004р.
зазначена під номером 2/382. Між т
им, як вбачається з наявної в м
атеріалах справи копії назва
ної другої податкової вимоги
, вона винесена під номером 2/3
81.
Таким чином, з ураху
ванням допущеної описки, вон
а підлягає виправленню судом
першої інстанції у встановл
еному ст. 169 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и порядку.
Керуючись ст.ст. 22
0, 221, 223, 224, 225, 230, 231 Кодексу адміністра
тивного судочинства України
, суд касаційної інстанції

У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Д
ержавної податкової інспекц
ії в Снятинському районі Іва
но-Франківськоїзалишити без
задоволення.
Постанову Господарс
ького суду Івано-Франківсько
ї області від 11.01.2006 р. змінити, ви
клавши її резолютивну частин
у в наступній редакції:
«Позов задовольнит
и.
1. Зобовязати Держа
вну податкову інспекцію у Сн
ятинському районі відобраз
ити у особовому рахунку Відк
ритого акціонерного товарис
тва «Прикарпаттютюн» 57000 грн. ф
актично сплаченого податку н
а додану вартість платіжними
дорученнями № 65, 66 від 26.06.2001р., № 73 в
ід 05.07.2001р. та № 75 від 12.07.2001р.
2. Визнати протиправн
ими податкові вимоги Державн
ої податкової інспекції у Сн
ятинському районі від 04.10.2004р. №
1/321 про наявність у Відкритого
акціонерного товариства «Пр
икарпаттютюн» податкового б
оргу з податку на додану варт
ість та другої податкової ви
моги від 10.11.2004р. № 2/381 про податко
вий борг.
3. Визнати протиправн
им рішення Державної податк
ової інспекції у Снятинськом
у районі від 04.12.2004р. № 32 про стягн
ення коштів та продаж інших а
ктивів платника податків в р
ахунок погашення його податк
ового боргу.
4. Визнати протиправн
им рішення Державної податко
вої інспекції у Снятинському
районі від 21.10.2005р. про самостій
не визначення складу активів
Відкритого акціонерного тов
ариства «Прикарпаттютюн», що
підлягають продажу».
Ухвала набирає закон
ної сили з моменту проголоше
ння і може бути оскаржена з пі
дстав, у строк та у порядку, ви
значеними ст.ст. 237 239 КАС Укра
їни.

Головуючий
(підпис)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Рибченко А.О.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

Ф.А. Каліушко