Справа № 22-а-3360/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2008 року справа № 22-а-3360/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за
адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді Міронової Г.М.

суддів
Нікуліна О.А., Горбенко К.П.

При секретарі розглянув у відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги на постанову від

Білоус К.І. Управління праці та соціального захисту населення
Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області;
Головного Управління Державного казначейства України у Донецькій
області; Олександрівського районного
суду Донецької області 08 лютого 2008 року

по адміністративній справі

№
2-а-3/08 (суддя Молчанов В.А.)

за позовом

ОСОБА_1;

До

1)Управління праці та соціального
захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації Донецької
області; 2)Головного управління Державного казначейства України у Донецькій
області;

Про

стягнення грошових коштів на
оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олександрівського районного суду Донецької
області від 08.02.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрівської
районної державної адміністрації Донецької області, Головного управління
Державного казначейства України у Донецькій області «про стягнення грошових
коштів на оздоровлення» було задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, управління
праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації та
Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області
звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких просять вищезазначену
постанову суду скасувати, оскільки судом першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права.

При розгляді справи
судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною учасника
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, зокрема з
2002 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення Олександрівської райдержадміністрації і згідно ст. 48 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
мав право до закінчення шкільного віку на щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 0,5 мінімальних заробітних плат щомісяця.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 67 Закону України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій
підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений Кабінетом Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір щомісячної грошової
компенсації дітям, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи не збільшувався,
в той час як Законами України на «Про встановлення мінімальної заробітної плати
на 2002 рік», «Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік», «Про
Державний бюджет України на 2004 рік», «Про Державний бюджет України на 2005
рік» розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово, і вказаний
розмір щомісячної компенсації є значно нижчим за відповідний, передбачений ч. 6
ст. 30 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», кратний розміру мінімальної заробітної
плати.

Тому, з урахуванням фактично
отриманих позивачем сум і розміру мінімальної заробітної плати на відповідний
період виплати, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 6042,40 грн.,
виходячи із розрахунку - 2002 рік ((140 х 6 ) + (165 х 6)) х 0,5 = 915 грн.;
2003 рік ((185 х 11 ) + (205 х 1)) х 0,5 - (3,30 х 12) = 1080 грн. 40 коп.;
2004 рік ((205 х 8 ) + (237 х 4)) х 0,5 - (3,30 х 12) = 1254 грн. 40 копійок;
2005 рік ((262 х 3 ) + (290 х 3) + (310 х 2) + (332 х 4)) х 0,5 - (3,30 х 12) = 1762 грн. 40 копійок;
2006 рік (350 х 6) х 0,5 - (3,30 х 6) = 1030 гривень 20 копійок.

Сторони, які беруть участь у
справі, в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлялись
належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Відповідно до статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити
частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

При розгляді справи в
апеляційній інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною учасника
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, зокрема з
2002 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення Олександрівської райдержадміністрації і згідно ст. 48 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» мав право до закінчення шкільного віку на щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 0,5 мінімальних заробітних плат щомісяця (а.с. 4, 5).

З 2002 року позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Олександрівської
райдержадміністрації і згідно п. 6 ст. 30 Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на
щомісячні виплати грошової компенсації у розмірі 50 % мінімальної заробітної
плати..

Позивач у січні 2008 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПСЗН Олександрівської райдержадміністрації,
Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про
стягнення грошових коштів на оздоровлення та одноразової допомоги (а.с. 1,2),
оскільки 21.12.2007 року суб'єкт владних повноважень йому відмовив відносно
нарахування та виплати грошової компенсації на дитину, потерпілу від
Чорнобильської катастрофи, передбачену п. 6 ст. 30 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 0,5 мінімальних заробітних плат (а.с. 8).

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону № 796-ХІІ, щомісячна виплата 50%
мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину
шкільного віку, яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26
квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері, має
підстави належати до категорії 1 або 2.
При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на
відповідний період виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача ОСОБА_2належить до 2
категорії як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 від 05 травня 1993 року наявною у
матеріалах справи (а.с. 4). Позивач народився 02 березня 1989 року і отримав
атестат про повну загальну середю освіту 26 червня 2006 року (а.с. 3,6).

Проте, суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання управління
праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної
адміністрації провести перерахунок щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення за 2002 рік. Ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи
соціального захисту населення, але, починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року,
відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення
за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від
04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями). Таким чином, позивач
пред'явив позовні вимоги до неналежного відповідача у справі.

Тому в частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за
2002 рік, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити позивачу в стягненні коштів за 2002 р. саме до цього
відповідача.

Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача кошти
за 2006 рік, при цьому не врахувавши, що дія абзацу другого та третього частини
четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37
ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним Судом України, тому в задоволенні вимог щодо
недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік слід відмовити.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача - 1 за рахунок державного
бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути грошову компенсацію на дитину,
потерпілу від Чорнобильської катастрофи за 2003 - 2005 роки, виходячи із
наступних розрахунків: 2003 рік ((185 х 11 ) + (205 х 1)) х 0,5 - (3,30 х 12) =
1080 грн. 40 коп.; 2004 рік ((205 х 8 ) + (237 х 4)) х 0,5 - (3,30 х 12) = 1254
грн. 40 копійок; 2005 рік ((262 х 3 ) + (290 х 3) + (310 х 2) + (332 х 4)) х 0,5 - (3,30 х 12) = 1762 грн. 40 копійок, а
всього 4097,20 грн.

Крім
того, колегія суддів зазначає, що
Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області не наділено
повноваженнями самостійно здійснювати видатки без відповідних бюджетних
призначень. А це відповідно до припису
ч. 5 ст. 48 Закону № 796 може здійснити тільки управління праці та соціального
захисту населення Олександрівської райдержадміністрації.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської районної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства України у
Донецькій області на постанову Олександрівського районного суду
Донецької області від 08 лютого 2008 року у справі № 2-а-3/2008 р.- задовольнити
частково.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької
області від 08 лютого 2008 року у справі № 2-а-3/2008 р. за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної
адміністрації Донецької області, Головного управління Державного казначейства
України у Донецькій області «про стягнення грошових коштів на оздоровлення»
- скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Управління
праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної
адміністрації щодо виплати суми грошової компенсації особі, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи за період 2003-2005 років у розмірах, встановлених
постановами КМУ № 836, 562.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Олександрівської райдержадміністрації за рахунок державного бюджету
на користь ОСОБА_1 недоотриману грошову компенсацію за 2003, 2004, 2005 роки у
сумі 4097,20 грн.

В решті позову ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрівської райдержадміністрації, Головного управління
Державного казначейства України у Донецькій області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
і проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді колегії О.А.
Нікулін

К.П.
Горбенко