Справа № 22а-15935/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І інстанції - Лісовська О.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненко І.І., Маслія В.І.,

при секретарі: Трибой І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна» на постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 06.12.2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Комунального підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна» про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
Деснянського районного суду м. Києва з адмінпозовом до Комунального
підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна» про зобов'язання вчинити дії.

Постановою
Деснянського районного суду міста Києва від 06.12.2007 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі: зобов'язано КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»
прийняти рішення про реєстрацію права власності на гуртожиток, що знаходиться в
АДРЕСА_1, в рівних частинах за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та внести до Реєстру прав
власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності в рівних
частинах за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на гуртожиток, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконну постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт зазначає, що дане рішення постановлено
з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що з'ясовано
не всі обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті
заявлених вимог.

Крім того, в своїй
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про поновлення строку
апеляційного оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від
06.12.2007 року, виходячи з того, що на оголошенні рішення представник
відповідача не був присутній, оскаржуване рішення не було направлено судом
першої інстанції апелянту, про що свідчить довідка канцелярії.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС
України, заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження (ч. 5 ст. 186 КАС України).

На
оголошенні постанови представник відповідача не був присутнім, рішення йому не
направлялося судом, про що свідчить довідка канцелярії. За таких підстав
колегія суддів приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження
постанови суду першої інстанції відповідачем не пропущено, а тому відсутні
правові підстави окремо вирішувати питання щодо поновлення пропущеного строку.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали з ВАТ «Трест «Київміськбуд - 2» договір купівлі -
продажу нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1, згідно якого ВАТ «Трест
«Київміськбуд - 2» передало, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у власність в рівних
частинах гуртожиток, розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 3327,40
кв.м. Зазначений договір купівлі -
продажу нерухомого майна 07.11.2006 року був посвідчений та зареєстрований у
Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Горяйновою Т.К.

Виходячи з положень ч.1 ст.182 ЦК
України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Відповідно
до ч.3 ст. 334 ЦК України момент набуття права власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

В
судовому засіданні встановлено, що правомірність укладання вищезазначеного
договору купівлі-продажу ніким не оспорювалося.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Згідно вимог ч. 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N
671, державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом
запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Відповідно
до п. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності
на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 р. за N 157/644, обов'язковій
реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та
юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також
територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в
особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»
підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки
або іншого нерухомого майна.

Реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень проводиться
місцевим органом державної реєстрації прав того реєстраційного (кадастрового)
округу, в якому розміщена нерухомість або більша за площею її частина (ч. 8 ст.
3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень»).

Позивачі
двічі подавали заяву до відповідача для реєстрації права власності на
гуртожиток у АДРЕСА_1, про що КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» було видані
замовлення від 28.03.2007 р. та 31.05.2007 р.

Згідно
п. 3.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002
р. за N 157/644, реєстрацію
правовстановлюючих документів Комунальне підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна» має здійснити у строк, який з дня отримання заяви БТІ не повинен
перевищувати тридцяти календарних днів без урахування терміну проведення
інвентаризаційних робіт, а також строку прийняття рішення органами, визначеними
пунктом 6.1 цього Положення.

З
матеріалів справи вбачається, що КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» не
здійснило реєстрацію правовстановлюючих документів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строки,
встановлені п. 3.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18
лютого 2002 р. за N 157/644, а тому фактично безпідставно відмовило у вчиненні відповідних дій.

Таким
чином, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна» допустило бездіяльність, що полягає у
відмові позивачам в реєстрації договору
купівлі - продажу нерухомого майна від
07.11.2006 р., згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у власність, у рівних
частинах, гуртожиток за адресою АДРЕСА_1.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень,
крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією
України чи законами України встановлено інший порядок
судового провадження.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача, що даний спір не підвідомчий Деснянському районному суду
міста Києва.

Виходячи
з положень ч.2 ст. 19 КАС України, адміністративні
справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання
(перебування, знаходження) позивача.

Згідно договору безоплатного користування квартирою від 15.10.2007 року,
позивачі проживають за адресою: АДРЕСА_2. Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
відповідно до адміністративного поділу міста Києва, відносяться до Деснянського
району міста Києва.

З цього слідує, що позивачі надали суду докази того, що
вони дійсно проживають за адресою, яка вказана ними в адміністративній позовній
заяві.

За таких обставин Деснянським районним судом міста Києва правомірно
розглянуто адміністративну справу за фактичним місцем позивачів.

Більш того, нормами КАС України не передбачена можливість визнання рішення
суду першої інстанції незаконним з послідуючим його скасуванням з питань
порушення правил підсудності.

Доводи КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого майна», викладені в апеляційній скарзі з
приводу того, що реєстрація договору купівлі - продажу від 07.11.2006 року
зачіпає права інших осіб, не доведені документально і не підтверджуються
будь-якими доказами.

Щодо посилань КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» на ч. 4 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень»,
в якій зазначено, що у державній реєстрації може бути відмовлено в разі,
якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність
заявлених прав документам, що їх посвідчують, то в даному випадку слід звернути
увагу на те, що відповідачем не було надано суду як першої, так і другій
інстанції, жодних доказів того, що подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документи не
відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»
відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що у КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» не існувало і не існує на теперішній час будь-яких підстав
для відмові в реєстрації договору купівлі - продажу нерухомого майна від 07.11.2006 року, згідно якого ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є новими власниками гуртожитку
за адресою АДРЕСА_1.

З
урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається. Підсумовуючи
встановлені обставини, апеляційна скарга
КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна» - підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Тимчасовим положенням про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/644, Тимчасовим
порядком державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 671, ст.ст. 2, 19, 198, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги Комунальному
підприємству «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна» - відмовити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва
від 06.12.2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: