Справа № К-1020/08
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 року Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого -
судді Фадєєвої Н.М.

Суддів -
Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши у
попередньому розгляді касаційну
скаргу Селянського фермерського господарства «Афродіта» на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10.08.2007р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду від 18.12.2007р. у справі за позовом прокурора Волноваського району в інтересах держави в особі УПФУ у
Волноваському районі до Селянського фермерського господарства «Афродіта» про
стягнення заборгованості 13 017 грн. 48 коп., -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-1020/8

Доповідач Фадєєва Н.М.

Прокурор Волноваського
району звернувся до Донецького окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі
Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі з позовом до Селянського
фермерського господарства «Афродіта» м. Волноваха про стягнення боргу в сумі
13017,48 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався
на п. "б" - "з" ст. 13 Закону України пенсійне забезпечення", а саме громадянам
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. призначено пенсію
за віком на пільгових умовах, яку вони отримують. Відповідно до ч. 2
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. З п. 1 ст. 2 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" підлягають відшкодуванню
Пенсійному фонду платниками збору. Відповідно до п. п. 6.3, 6.4 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.012004
року за № 64/8663, у разі ліквідації або
зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники, а саме Селянське фермерське
господарство «Афродіта» м. Волноваха.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від
10.08.2007р. позовні вимоги прокурора
задоволені.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2007р.
апеляційна скарга СФГ «Афродіта» залишена без задоволення, а постанова
Донецького окружного адміністративного
суду від 10.08.2007р. - без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, СФГ «Афродіта»
звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у
якій просить скасувати вищезазначені судові рішення, ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, відповідач є
юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за номером 13487877, є платником страхових внесків, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Волноваському районі (надалі - Управління) з 5 червня 2003 року, що підтверджується відомостями, наведеними в
обліковій картці.

Під
час розгляду справи судом встановлено, що заявлені до стягнення суми є
витратами Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, які підлягають відшкодуванню відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
від 9 липня 2003 року № 1058-4 (надалі - Закон України № 1058), за правилами
якої до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні
фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Розмір
сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» згідно з додатками 6 та 7, які надсилаються підприємством до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Як
вбачається з матеріалів, Управлінням були скеровані на адресу позивача розрахунки-повідомлення, складені за формою
додатка 6, затвердженого пунктом 6.4 Інструкції «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду України», яка затверджена постановою
правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16
січня 2004 року за № 64/8663), (надалі
- Інструкція № 21-1), яка є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України.

Факт
направлення, отримання та неоскарження розрахунків сторонами не заперечується.

Склад
витрат та факт їх понесення Управлінням підтверджується матеріалами справи, як відомостями облікової картки, так
і доказами призначення і виплати пенсій певним
особам. Враховуючи, що недійсність спірних розрахунків стосовно визначених відповідачу сум не встановлена, колегія суддів
позбавлена можливості прийняти доводи скаржника стосовно того, що
обов'язок їх сплати відсутній.

Суд
вірно зазначив, що обов'язок відшкодування позивачем пов'язаний виключно з фактом
понесення певних витрат Пенсійним фондом і не залежить від будь-яких інших
обставин.

Статтею
1 Закону України № 1058 до страхових внесків віднесено кошти відрахувань на соціальне
страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Платниками
страхових внесків до солідарної системи страхування в силу пункту 1 ст. 14, частин
1, 3 ст. 15 цього Закону є, в тому числі, роботодавці-підприємства, установи і організації, створені відповідно
до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, зареєстровані у територіальному
органі Пенсійного фонду.

Відповідно
до абзацу третього пункту 12 розділу 15 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" у період до перетворення Пенсійного фонду України
в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм
цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці
шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення), яке затверджує
Президент України.

Згідно
з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1
березня 2001 року № 121/2001 (із наступними змінами), Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, провадить
збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує
документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування
та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно
із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України,
здійснює контроль за цільовим
використанням коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює
свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку
головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Таким чином, направлення позивачеві
розрахунків-повідомлень здійснене відповідно до компетенції та у спосіб,
передбачений законодавством про соціальне страхування.

Колегія суддів вважає, що судом правильно
встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Селянського фермерського господарства «Афродіта» залишити
без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від
10.08.2007р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від
18.12.2007р. у справі № 2-а-423/07 - без змін.

Ухвала набирає чинності
з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає.

Судді :