Справа № 22а-96/2008
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 96/08 ( 22а-1180/07) Головуючий суддя у 1-ій
статобліку - 48 інстанції -
У Х В А Л А

22 квітня
2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Туркіної Л.П. (доповідач),

суддів - Проценко О.А., Коршуна А.О.,

при секретарі
- Піцик Р.В.

за участю представників сторін:

позивача - не прибув

відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Нікополь

на постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року

у справі
№ А36/116-07

за
позовом Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м.
Нікополь, Дніпропетровської області

до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Нікополь

про
стягнення 2 246 грн. 20 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2007 р. Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція ( далі -
Нікопольська ОДПІ) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області
з позовною заявою про стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 ( далі - СПД ОСОБА_1 ) до державного бюджету заборгованості
у розмірі 2 246, 20 грн.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що СПД ОСОБА_1 зареєстрована Виконавчим комітетом
Нікопольської міської ради 18.12.1998 р. за НОМЕР_1 та знаходиться на обліку у
Нікопольській ОДПІ. Станом на 16.01.2007 р. за СПД ОСОБА_1 лічаться не сплачені
до бюджету адміністративно-господарські санкції на загальну суму 2 246, 20 грн.

Правовою
підставою вимог позивача є норми ст. 22 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності», та ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Постановою
господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007 р. позовні вимоги
позивача задоволені повністю, стягнуто з СПД ОСОБА_1 на користь державного
бюджету суму фінансових санкцій у розмірі 2 246, 20 грн.

Суд
першої інстанції зазначає наступне:

П. 4 ст. 10 Закону України «Про державну податкову
службу» передбачено, що державні податкові інспекції в районах здійснюють у
межах своїх повноважень контроль за додержанням установленого порядку
розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових
апаратів, товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для
розрахунків за товари, роботи, послуги.

Згідно ст. 25 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» суми штрафних санкцій, які визначені ст. ст. 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до відповідного
місцевого бюджету за місцем реєстрації в десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Оскільки відповідачем не надано доказів повної чи
часткової сплати боргу, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення
позовних вимог та стягнення заборгованості, яка станом на 16.01.2007 р.
становила 2 246, 20 грн.

Не погодившись із постановою суду, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на
порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема,
відповідачем зазначено про несвоєчасне повідомлення судом про час та дату
судового засідання, що позбавило його можливості бути присутнім у судовому
засіданні. Не оспорюючи по суті факту правопорушення та правомірності
застосування штрафних санкцій, апелянт, посилаючись на норми Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», вказує, що судом було стягнуто штрафні санкції,
не узгоджені в установленому порядку.

Відповідач вказує:

«16.04.2006 р. я отримала, по пошті, прийняті
12.04.2006 р. Нікопольською ОДПІ на підставі акту перевірки, рішення про
застосування до мене штрафних, фінансових санкцій:

1. № /0/14380 - з сумою податкового
зобов'язання 1700 грн.;

2. № /0/14379 - з сумою податкового
зобов'язання 546, 20 грн.

Не погодившись з даним рішенням, я в встановлені
законом строки, подала 25.04.2006 р. до Нікопольської ОДПІ скаргу про перегляд
даних рішень в порядку п. п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Моя скарга була зареєстрована в Нікопольській ОДПІ
26.04.2006 р.

З 27.04.2006 р. по 16.05.2006 р. (двадцятиденний
строк надання відповіді) я не отримувала по пошті з повідомленням про вручення
або під розписку ніяких рішень Нікопольської ОДПІ ( про розгляд скарги або про
продовження строків розгляду скарги).

Згідно абз. 3 п. п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами», якщо рішення по скарзі платника податків не
направляється платнику податків на протязі двадцятиденного строку…така скарга вважається
повністю задоволеною на користь платника податків.

Таким чином, згідно законодавства України - ч. 3 п.
п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», моя скарга
від 25.04.2006 р, отримана Нікопольською ОДПІ 26.04.2006 р., на яку я не
отримала відповіді - вважається повністю задоволеною на мою користь.»

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, де
зазначив, що посилання апелянта на Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
є необґрунтованими, оскільки зазначений Закон не регулює правовідносини щодо
штрафних санкцій при застосуванні реєстраторів розрахункових операцій та
патентуванні підприємницької діяльності.

Представники сторін до судового засідання не з'явились,
про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови
суду в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а
постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Позивачем була проведена перевірка відповідача, за
результатом якої був складений акт перевірки № 04070098/2303 від 05.04.2006
р.

На підставі вищезазначеного акту перевірки були
винесені рішення № /0/14379 від 12.04.2006 р., № /0/19380
від 12.04.2006 р. про застосування до відповідача штрафних санкцій за порушення
норм п. 13 ст.3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 1 ст. 7 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності», ст. 15-3 «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на загальну суму 2 246, 20 грн.
Доказів сплати штрафних санкцій або скасування зазначених рішень відповідач не
надав. Факт наявності правопорушень та
розміру штрафних санкцій по суті не оспорює.
.

Згідно ст. 25 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» суми штрафних санкцій, які визначені ст. ст. 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до відповідного
місцевого бюджету за місцем реєстрації в десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

П. 3 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» передбачено, що штрафи, передбачені цією
статтею, підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін відповідно до
законодавства.

Ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що у разі невиконання
суб'єктом підприємницької діяльності рішення органів, зазначених у ч. 3 цієї статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду про стягнення з відповідача 2 246, 20 грн. є
обґрунтованим та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги не приймаються судом
апеляційної інстанції до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» цей закон є спеціальним законом з питань оподаткування,
який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування
і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів
стягнення.

Згідно з актом перевірки № 04070098/2303 від
05.04.2006 р. до СПД ОСОБА_1 були
застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення норм Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності» та Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Преамбули вищезазначених законів та норми ст. ст. 14,
15 Закону України «Про систему оподаткування» свідчать про те, що названі
закони не є законами з питань оподаткування, а отже Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» не може бути застосований у даних правовідносинах.

Посилання апелянта на порушення судом норм гл. 3 та
ст. 128 КАС України, а саме несвоєчасне повідомлення відповідача про час
проведення судового засідання, не приймаються колегією суддів до уваги у якості
підстави для скасування судового рішення, оскільки зазначене порушення
процесуального законодавства не призвело до прийняття помилкового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або питання.

На
підставі вищекладеного та керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Нікополь залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 22 лютого 2007 р. - без змін.

Ухвала
набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Ухвалу
виготовлено у повному обсязі 17.06.2008
р.

Головуючий
суддя:
Туркіна Л.П.

Судді:
Коршун А. О.

Проценко О.А.