Справа № 22-а-912/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-912/08 Головуючий 1 інстанції: Гудим В.Д.
69 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів
Шевцової Н.В., Водолажської Н.С.

за участю секретаря Житєньової Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою СПД ФО
ОСОБА_1. на постанову господарського суду Сумської області від 20.09.2007р. по
справі № АС-5/394-07

за
позовом прокурора м.
Конотоп в інтересах держави в особі Конотопської МДПІ

до СПД ФО ОСОБА_1. та ПП
"Лагот-Весткомпані"

про визнання недійсними
господарських зобов'язань

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м.
Конотоп звернувся до суду в інтересах держави в особі Конотопської МДПІ з
позовом до СПД ФО ОСОБА_1. та ПП "Лагот-Весткомпані", в якому просить
визнати недійсними господарські зобовязання, що виникли на підставі договору
купівлі-продажу № 14/12/1 від 14.12.2005р. на загальну суму 401101,60 грн.,
укладений між відповідачами, а також зобов'язати ПП
"Лагот-Весткомпані" повернути СПД ФО ОСОБА_1. 401101,60 грн.,
одержаних на підставі цього договору та, відповідно до ст. 208 ГК України
стягнути з першого відповідача на користь держави грошові кошти в сумі
401101,60 грн.

Постановою
господарського суду Сумської області від 20.09.2007р. по справі № АС-5/394-07
позов задоволено частково, визнано нечинним з моменту укладення правочину у
формі письмового договору купівлі-продажу зерна пшениці № 14/12/1 від
14.12.2005р. на загальну суму 401101,60 грн., укладеного між СПД ФО ОСОБА_1. та
ПП "Лагот-Весткомпані", в іншій частині вимог відмовлено.

Першим
відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не
врахував, що вимоги про визнання
недійсною угоди, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, не можуть бути предметом позову.

На обґрунтування позову прокурор послався на статті 207,
208 ГК України.

Згідно з частиною 1 статті 208 цього Кодексу, якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї
першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності
наміру лише в однієї зі сторін усе одержане
нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход
держави.

Наведену
норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним. Як зазначено у частині 2
статті 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Тому позови податкових органів про визнання такого правочину (угоди, господарського
зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1
статті 10 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну
податкову службу в Україні", можуть на
підставі пункту 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних
за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в
резолютивній частині судового рішення.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 ГК України. За
змістом статті це можливо лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною. Зазначені санкції не можна
застосовувати за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору, оскільки за таких обставин правопорушенням
була б несплата податків, а не вчинення
правочину. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування ПДВ у
разі його несплати контрагентами до бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції
застосовує лише суд. Це правило
відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за
рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених
законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються
за рішенням суду в доход держави за порушення правил
здійснення господарської діяльності, то вони
належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню,
наведеному в частині першій статті
238 ГК України.

Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо справу не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства,
суд закриває провадження у ній.

Суд першої
інстанції правильно не застосував санкції, встановлені за виконання угод, укладених з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, однак з
обґрунтуванням такого рішення погодитися не можна.

Колегія
суддів, зазначає, що встановлені частиною 1
статті 208 ГК санкції можуть бути застосовані
лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніше ніж через
один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, на підставі
наведеного, апеляційна скарга СПД ФО ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню,
постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, п.4
ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Постанову господарського суду
Сумської області від 20.09.2007р. по справі № АС-5/394-07 в частині визнання
нечинним з моменту укладення правочину у формі письмового договору
купівлі-продажу зерна пшениці № 14/12/1 від 14.12.2005р. на загальну суму
401101,60 грн., укладеного між СПД ФО ОСОБА_1. та ПП
"Лагот-Весткомпані" - скасувати із закриттям провадження по справі, а
в решті залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 23.06.2008р.

Головуючий підпис Ю.М.Філатов

Судді: підпис Н.С.Водолажська

підпис Н.В. Шевцова

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Ю.М. Філатов