Справа № 2-а-1170/2008
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а- 1170/08
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

13 травня 2008 року 17 год. 25
хв. м.
Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд

в складі головуючого: судді
Боймиструка С.В

суддів:
Шевчук С.М.

Чалого І.С.

за участю:

секретаря судового засідання Маньковського Д.В.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача УПСЗН
Липка Д.В.

представників МФУ, МПСПУ,ДКУ
не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про визнання
бездіяльності протиправною та стягнення допомоги на оздоровлення в сумі 2 920
грн. 48 коп.,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом про визнання бездіяльності Управління праці та соціального
захисту населення в м. Рівне протиправною та зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства
праці та соціальної політики України здійснити виплату йому допомоги на
оздоровлення в сумі

2 920
грн. 48 коп.

В
судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення,
які повністю співпадають з позицією, яка викладена в позовній заяві.

Представник
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Рівненської міської ради пояснив, що Управління праці та соціального захисту
населення Рівненського міськвиконкому здійснює лише фізичну виплату вказаної
допомоги. Фінансове забезпечення областей для здійснення виплати допомоги
проводиться в розмірах, визначених Законом України про Державний бюджет на
відповідний рік. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Від
Міністерства фінансів України надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема,
відповідач зазначає, що не здійснює вказаних виплат. В 2007 році на момент
виплати позивачу разової грошової допомоги ветеранам війни були чинними ст. 29
та п. 13 ст. 17 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.
Позивач отримав вказану допомогу в розмірах, передбачених Законом України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, а відтак, права позивача не порушено,
позовні вимоги задоволенню не підлягають. З 1996 року у нормативних актах, що
встановлювали розмір мінімальної заробітної плати, зазначено, що до прийняття
Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується
мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України надано право здійснювати
застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету України. У 2006-2007 роках зазначені виплати здійснювались у
розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України „Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12.07.05 №562.

Представник
Державного казначейства України та представник Міністерства праці та соціальної
політики України в судове засідання не з'явились, заяв по справі та заперечень
на позов не надали, хоч належним чином були повідомлені про час і місце
розгляду справи.

Заслухавши
учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 році 1 категорії, що підтверджується посвідченням
серії

А №
НОМЕР_1 (а.с.7) та є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії

Б №
НОМЕР_2 (а.с.16). Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Відповідно
до довідки Управління праці та соціального захисту громадян виконавчого
комітету Рівненської міської ради від 09.01.2008 року № 01/9-78, позивачу
щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік виплачена в сумі 120,00 грн.,
відповідно до Постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 .

Згідно
абз.4 ч.4 ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі по тексту постанови -
Закон 796-12) (в редакції, що діяла до 31.12.2007 року), щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам 2 групи
виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Однак,
Законом України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, дію абзацу
четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним
положення п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено дію абзацу 4 частини 4 статті 48 Закону України “Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення
Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей
законів про державний бюджет на 2007
рік, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року.

На момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2007
році була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік, якою
було зупинено дію абз. 4 ч.4 ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (в
частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007
не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 7, чч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного
кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені
бюджетними призначеннями, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету
можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.
Останні встановлюються законом про Державний бюджет України.

Законом про Державний
бюджет України щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників
коштів. Пунктом 2 Указу Президента України “Про заходи щодо забезпечення
наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни” від
28.02.97 року. №187 зазначено, що витрачання коштів органами виконавчої влади,
їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок
Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих
бюджетів, здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які
затверджуються у встановленому порядку.

Крім того, ст. 101 Закону України “Про державний бюджет
України на 2007 рік” надано право Кабінету Міністрів України у 2007 році
встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних
сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.
Дана норма неконституційною не визнавалася, діяла на момент виплати позивачу
допомоги на оздоровлення у 2007 році. Пунктом 2 Рішення Конституційного суду
України від 09.07.2007 р. N6-рп/2007 конституційне провадження у справі щодо
відповідності Конституції України (конституційності) статті 101 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» припинено на підставі пункту 2
статті 45 Закону України “Про Конституційний Суд України”.

А відтак, відповідно до зазначеної норми Закону про Державний
бюджет на 2007 рік, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати
розміри соціальних виплат в межах асигнувань, передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Розмір допомоги на оздоровлення у 2007 році був
визначений Постановою КМУ України № 562 від 12.07.2005 року.

Будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету розпорядники бюджетних коштів можуть
здійснювати лише за наявності відповідного бюдетного призначення (ст. 23
Бюджетного кодексу України), яке в свою чергу має кількісні та часові обмеження
(п.9 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Згідно із статтею 95
Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про
Державний бюджет України.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено,
що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону
про Державний бюджет України.

За таких обставин, дії відповідачів щодо виплати позивачу у
2007 році допомоги на оздоровлення в сумі 120 грн. відповідали приписам ст. 95
Конституції України, ч.2 ст. 4, ст. 7, ст. 23 Бюджтного кодексу України, Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Постанові КМ України № 562
від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А відтак, вимоги позивача про
зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу допомоги на
оздоровлення в сумі 2920,48 грн. за 2007 рік,
не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та
соціальної політики України про визнання бездіяльності Управління праці та
соціального захисту населення в м. Рівне протиправною та зобов'язання
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Рівненської міської ради, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України
здійснити виплату ОСОБА_1допомоги на оздоровлення в сумі 2 920 грн. 48 коп.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:

судді: