Справа № 4/125
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 4/125
1. Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 2.
Міністерства праці та соціальної політики України, 3. Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, 4. Головного управління соціального
захисту населення КМДА
визнання бездіяльності та
зобов'язання доплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі
Головуючий суддя Вовк П.В.
Судді Винокуров К.С.
Секретар судового засідання
Представники: Від позивача
ОСОБА_1 -посвідчення НОМЕР_1 від 08.04.2008,
1) Павелко П.М. -довіреність №65
від 25.12.2007, 2) не прибув, 3) Фортуненко Т.П. -довіреність №09/2150-11 від
26.12.2007, 4) Стальна О.О. -довіреність №06-1478 від 21.05.2008,
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 18.06.2008 проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання бездіяльність
Відповідачів протиправною та зобов'язання доплатити щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня у розмірі 4897,77 грн. за 2006-2007 роки.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.02.2008 відкрито провадження у адміністративній справі №
У попередньому судовому засіданні
21.04.2008 Позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
21.04.2008 суд постановив ухвалу
про залучення до участі у інших відповідачів Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
та Головне управління соціального захисту населення КМДА.
У судовому засіданні 18.06.2008
Позивач збільшив розмір позовних вимог
на суму 3017,00 грн. та просив суд їх задовольнити з урахуванням
збільшення в частині доплати щорічної разової допомоги за 2008 рік у сумі 3017,00 грн., що загалом
за 2006-2008 роки становить 7914,77 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Позивачу протиправно не донараховано та не виплачено 7914,77 грн. щорічної
разової грошової допомоги до п'ятого травня, передбаченої ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка повинна була
йому виплачуватись у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, як інваліду ІІІ
Відповідачі - 1, 3 заперечили проти позовних вимог та просили
суд відмовити у їх задоволенні, оскільки щорічна разова грошова допомога до 5
травня виплачувалась Позивачу в розмірах, що встановлені Законами України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007
рік»Постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських
переслідувань»»№183 від 12.0.3.2008, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення
Крім того, Відповідач-3 наголосив
на тому, що ним здійснюється лише перерахування допомоги у розмірі та на
підставі списків, наданих Відповідачем-1.
Також, Відповідачі - 1, 3
відзначили про пропущення Позивачем встановленого річного строку на звернення
до суду, передбаченого ст. 99 КАС України з позовних вимог за 2006 рік.
Відповідач-4 проти позову
заперечив, мотивуючи тим, що Позивач на обліку в органах соціального захисту не
перебуває, а також ним не призначається та не перераховується належна Позивачу
щорічна разова грошова допомога до 5 травня.
Відповідач-2 в судове засідання
повторно не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив. Заяв про розгляд
справи за відсутності Відповідача до суду не надходило. У матеріалах справи наявні
належні докази повідомлення Відповідача-2 про дату час та місце проведення
судового засідання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає
Відповідача-2 належним чином повідомленим про дату час і місце проведення
судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд -
ОСОБА_1 (надалі -Позивач) перебуває
на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі
-Відповідач-1), що підтверджується матеріалами пенсійної справи №141746, копія
якої наявна в матеріалах справи та є інвалідом ІІІ групи, належить до категорії
осіб, які мають права на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується копіями наявних в
матеріалах справи посвідчень НОМЕР_2, виданого 26.03.2007 Київським міським
військовим комісаріатом та НОМЕР_1, виданого 08.04.2008 Управлінням праці та
соціального захисту населення у Солом'янському районі міста Києва.
№3551-XII передбачено, що щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня
в розмірах, передбачених ст.ст. 12 - 16 цього Закону, здійснюється органами
праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за
місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Як вбачається з матеріалів справи
та підтверджується поясненнями сторін, Позивач у квітні 2006 року отримав
щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у сумі 270 грн., у квітні 2007 року
- 300 грн. та у квітні 2008 року -350 грн.
З 01.01.1999 (моменту набрання
чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»»№367-XIV від 25.12.1998)
частиною 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»№3551-XII від 22.10.1993 (надалі-Закон №3551-XII)
передбачене надання пільги інвалідам війни, а саме виплату щорічної разової грошової допомоги до
При цьому, до 01.01.2008 розмір
разової грошової допомоги для виплати інвалідам III групи було встановлено -
сім мінімальних пенсій за віком, а з 01.01.2008 в редакції Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»№107-VI від
28.12.2007 (підпункт «б»підпункту 2 пункту 20 розділу II) передбачено
визначення її розміру Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний бюджет України.
Однак, дію ч. 5 ст. 13 Закону
№3551-XII було зупинено на 2006 рік в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно із п. 18 ст. 77
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20.12.2005
№3235-ІV та статтею 30 цього Закону передбачено у 2006 році здійснення виплати
щорічної разової допомоги відповідно до Закону №3551-XII інвалідам війни III
групи у розмірі 270 грн. Викладена норма не була визнана такою, що не
відповідає Конституції України.
Слід відзначити, що законодавством
України, зокрема, Конституцією України не передбачене розмежування
нормативно-правових норм на загальні та спеціальні, відтак виходячи з принципів
теорії держави і права, застосуванню підлягає той закон (норма), що останній
регулює суспільно-правові відносини.
З 01.01.2007 дію вищезазначеної
частини, також, було зупинено у відповідності до п. 13 ст. 71 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік” №489-V від 19.12.2006 (надалі Закон №489-V) в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. А
приписами ст. 29 зазначеного Закону встановлено, що у 2007 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону №3551-XII інвалідам III групи
здійснюється у розмірі 300 грн.
Проте, зміни, внесені до ч. 5 ст.
13 Закону №3551-XII пунктом 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 №6-рп/2007.
Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, у відповідності до приписів
Основного Закону саме з 09.07.2007 втрачає чинність норма щодо зупинення дії ч.
5 ст. 13 Закону №3551-XII на 2007 рік, до цього часу, і відповідно на момент
нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги Позивачу у квітні
2007 року, підлягає застосуванню положення ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якою було встановлено розмір допомоги у сумі 300,00 грн.
Як зазначалось вище з 01.01.2008
підпунктом «б»підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України»№107-VI від 28.12.2007
уповноважено Кабінет Міністрів України визначати розмір щорічної разової
допомоги до 5 травня в межах бюджетних призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України, на виконання та реалізацію якого прийнято Постанову
Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських
переслідувань»»№183 від 12.03.2008 та встановлено розмір допомоги для виплати
інвалідам ІІІ групи у сумі 350 грн.
При цьому, зміни, внесені до ч. 5
ст. 13 Закону №3551-XII підпунктом «б»підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України», також, визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008.
У зв'язку з чим, з 22.05.2008 є
діючою редакція ч. 5 ст. 13 Закону №3551-XII, що була чинною до 01.01.2008,
тобто щорічна допомога до 5 травня підлягає виплаті інвалідам ІІІ групи у
розмірі сім мінімальних пенсій за віком.
Отже, редакція ч. 5 ст. 13 Закону
№3551-XII після 01.01.2008 була чинною та, також, діяла станом на час
нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги Позивачу у квітні
2008 року у розмірі 350,00 грн.
За таких обставин, суми виплат
допомоги відповідали розміру, встановленому вищезазначеними Законами та
Постановою КМУ, які діяли на момент виплати Позивачу допомоги, у зв'язку з чим
судом не приймаються до уваги посилання Позивача на рішення Конституційного
Суду України, як на підставу для задоволення своїх вимог, а доводи Позивача
щодо протиправності бездіяльності Відповідачів визнаються необґрунтованими та
Відповідно до части 3 ст. 2 КАСУ у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження
надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу
Враховуючи вищенаведене суд, дійшов
до висновку, що Відповідачами доведено відсутність протиправної бездіяльності
щодо не нарахування та не виплати Позивачу недоотриманої, на його думку,
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2006, 2007, 2008 роки у сумі
7914,77 грн., оскільки нарахування та виплата Позивачу щорічної разової грошової
допомоги за зазначені періоди здійснена у відповідності до чинного на той час
законодавства з дотриманням принципів встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.
Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи,
до жовтня 2007 року Позивач не звертався до Відповідачів з заявами про виплату
недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, щодо розміру якої
був обізнаний. Крім того, норми законодавства, на які посилається Позивач як на
підставу своїх вимог, є загальновідомими та діяли у період отримання Позивачем
А тому, суд вважає за необхідне
обчислювати річний строк звернення до адміністративного суду за захистом
порушеного права, свобод та інтересів з моменту отримання Позивачем щорічної
допомоги, тобто за 2006 рік з травня 2006 року. При цьому Позивач звернувся з
позовом до адміністративного суду 19.11.2007.
Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Відповідачі - 1, 3, 4 наполягають
на відмові у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати Позивачу
щорічної разової допомоги до 5 травня за 2006 рік з підстав пропуску строку
звернення до суду.
Поважність причин пропущення строку
Позивачем, не наведено і судом не встановлено.
Враховуючи викладене, позовні
вимоги про визнання бездіяльності протиправною та здійснення дій з доплати
недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня Позивачу за 2006
рік не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку звернення до суду
відповідно до ч.1 ст.100 КАСУ.
Керуючись ст.ст. 160-163 КАС
України, суд, -
В задоволенні адміністративного
Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя

Вовк П.В.

Судді

Винокуров К.С.

Степанюк А.Г.