Справа № 22а-2021/2008
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-2021/08
головуючий суддя у 1-й
категорія статобліку-36
інстанції - Татарчук В.О.
(справа №А27/318-07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

суддів при секретарі:
за
участю представників: позивача -
відповідача -

Туркіної Л.П.,
Проценко О.А. Гулая О.Г. Лотиш О.П., довіреність №456-АП від
11.01.2006р. Стасюк Є.О., довіреність
№4-СЄ від 11.03.2008р. Шовкун О.В.,
довіреність №1006/10/10-048 від 12.01.2008р. Тубольцева О.В., довіреність
№59073/10/10-048 від 26.12.2007р.
Патерило С.Я., довіреність №21377/10/11-048 від 13.05.2008р. Шахматова
Т.М., довіреність №3949/10/10-048 від 06.02.2008р.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська

на постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від
11.10.2007р. у справі №А27/318-07

за
позовом:

Відкритого акціонерного товариства
«ДніпроВНІПІенергопром», м. Дніпропетровськ

до:
про:

Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. м. Дніпропетровська
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

20.06.2007р. Відкрите
акціонерне товариство «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» (далі ВАТ «Інститут
ДніпроВНІПІенергопром») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська (ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) про скасування
податкових повідомлень-рішень. №/0 від 16.11.2006р.

Позовна заява була мотивована тим, що податкове
повідомлення-рішення №/0 від 16.11.2006р., яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 1 649
565,75 грн., було прийнято за висновками акту перевірки від 02.11.2006р., які
не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам діючого
податкового законодавства, а саме пп. 3.1 ст. 3, пп. д) п. 6.5 ст. 6 Закону
України «Про податок на додану вартість», п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», а тому позивач просив суд скасувати
податкове повідомлення-рішення №/0 від 16.11.2006р. в частині, в якій
воно залишено в силі за результатами розгляду первинної скарги, а також
податкові повідомлення-рішення №/1 від 19.01.2007р., №/2
від 04.04.2007р., №/3 від 11.06.2007р.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області
від 11.10.2007р. у справі №А27/318-07 позовні вимоги позивача задоволено / а.с.
128-133, т. 3/.

Відповідач - ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська, не погодившись з вищезазначеної
постановою суду подав апеляційну скаргу.

Посилаючись у
апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної
справи не було з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для
вирішення даної справи, зроблені судом першої інстанції висновки не
відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення судом
рішення з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду від
11.10.2007р. у справі №А27/318-07 скасувати та ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у письмових
запереченнях на апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом першої інстанції
під час розгляду справи було повно та всебічно досліджено усі обставини, які
мають значення для вирішення справи та встановлено факти, які відповідають
фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами,
постановлене судом рішення у даній справі прийнято відповідно до норм чинного
податкового законодавства, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,
постанову суду від 11.10.2007р. у справі №А27/318-07 - залишити без змін.

Представники
відповідача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у апеляційній
скарзі та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду від
11.10.2007р. у даній справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволені вимог адміністративного позову у повному
обсязі.

Представники позивача
у судовому засіданні заперечували проти доводів, викладених у апеляційній
скарзі відповідача, підтримали доводи, викладені у запереченнях на апеляційну
скаргу, та просили суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення,
постанову суду від 11.10.2007р. - залишити без змін.

Заслухавши у судовому
засіданні представників відповідача, позивача, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідачем - ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська - проведено планову документальну
перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ВАТ «Інститут
ДніпроВНІПІенергопром» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2003р. по 30.06.2006р.

За результатами перевірки відповідачем було
складено акт №1743/23-3/04840748 від 02.11.2006р.

Як вбачається з копії вищезазначеного акту
/а.с. 13-57, т. 1/, за результатами перевірки відповідачем було зроблено
висновок про те, що позивачем в порушення:

пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 6.1.1 п. 6.1
ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом
квітня 2005р. - травня 2006р. здійснювалась поставка послуг типу інжиніринг за
договірними цінами нерезидентам України - підприємствам Російської федерації,
без нарахування податку на додану вартість, у зв'язку з чим сума заниження
податку на додану вартість склала 1 017 215,39 грн.;

п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість» протягом липня 2004р. - червня 2006р. надавалися в оренду
приміщення пов'язаній особі - ПП ОСОБА_1., за ціною нижчою за звичайні ціни, що
призвело до заниження податку на додану вартість на 82 495,11 грн.

На підставі акту перевірки
№1743/23-3/04840748 від 02.11.2006р. відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від 16.11.2006р., яким визначено суму
податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість у розмірі 1 649
565, 75 грн., у тому числі: за основним платежем - 1 099 710,5 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 549 855,25 грн. /а.с. 75, т. 1/.

Позивач, не погодившись з висновками акту
перевірки, прийнятим відповідачем на підставі акту перевірки рішенням, оскаржив
їх у адміністративному порядку, та за результатами розгляду скарг позивача
відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №/1 від 19.01.2007р., яким ДПІ
у Жовтневому районі скасувала податкове повідомлення-рішення №/0 від
16.11.2006р. в частині 33 895,54 грн. донарахованого податкового зобов'язання
по податку на додану вартість та 19 447,77 грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції, а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення
було залишене без змін /а.с. 76, т. 1/;

- №/2 від 04.04.2007р., яким
визначено суму податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість у
розмірі 1 591 222,44 грн., у тому числі: за основним платежем - 1 060 814,96
грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 530 407,48 грн. /а.с. 77, т. 1/;

- №№/3 від 11.06.2007р., яким
визначено суму податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість у
розмірі 1 591 222,44 грн., у тому числі: за основним платежем - 1 060 814,96
грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 530 407,48 грн. /а.с. 78, т. 1/.

Під час розгляду даної справи судом було
встановлено, що ВАТ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» за період з 01.04.2005р.
по 30.06.2006р. здійснювало діяльність за зовнішньоекономічними договорами,
укладеними з підприємствами Російської Федерації, на розробку
проектно-технічної документації, а саме здійснювало експортні операції з
надання послуг щодо створення і передачі проектної продукції, авторського
нагляду за будівництвом об'єктів, наведені договори передбачали і надання
позивачем інженерних послуг.

Як зазначено в акті перевірки від
02.11.2006р., позивачем в перевіряємому періоді реалізовувалися послуги
інжинірингу (проектно-конструкторські роботи) резидентам України за ставкою 20
% та в порушення пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 6.1.1 п. 6.1 ст. 6, п. 7.1 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість» підприємство не оподатковувало
за ставкою 20 % операції з продажу інжинірингових послуг, які реалізовувало
нерезидентам, перелік яких, їх вартість та найменування
підприємств-нерезидентів наведено у таблиці акту перевірки /а.с. 38-42, т. 1/,
а оскільки об'єктом оподаткування у відповідності з чинним законодавством є
операції з поставки резидентом товарів і послуг, місце надання яких знаходиться
на митній території України, а виключені з об'єкту оподаткування поставки
товарів та послуг, місце надання яких знаходиться за межами митної території
України, то операції з поставки проектно-конструкторських робіт, що надаються
на митній території України, оподатковуються податком за ставкою 20 %. Загальна
сума податку на додану вартість, не нарахована на вартість зазначених послуг,
склала 1 017 215,39 грн. і по наслідках перевірки, ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська вартість вказаних проектно-конструкторських робіт включено до
об'єкта оподаткування податком на додану вартість за ставкою 20 %, з
відповідним визначенням податкового зобов'язання ВАТ «Інститут
ДніпроВНІПІенергопром» з цього податку і застосуванням штрафної санкції.

Як вбачається з матеріалів даної
адміністративної справи, предметом спору між позивачем та податковою інспекцією
з питань оподаткування податком на додану вартість зовнішньоекономічних
операцій з надання інжинірингових послуг є визначення місця поставки послуг.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про
податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та
послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому
числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику
(кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Підпунктом 6.5 ст. 6 цього ж Закону встановлено, що
місцем поставки послуг вважається:

а) за винятками, визначеними у підпунктах "в",
"д"-"е" цього підпункту, - місце, де особа, яка надає
послугу, зареєстрована платником цього податку, а у разі якщо така послуга
надається нерезидентом - місце розташування його представництва, а за відсутності
такого - місце розташування резидента, який виконує агентські (представницькі)
дії від імені такого нерезидента, а за відсутності такого - місце фактичного
розташування покупця (отримувача), який у цьому випадку виступає податковим
агентом такого нерезидента;

в) при наданні послуг агентами, посередниками чи іншими
учасниками ринку нерухомого майна (нерухомості) (далі - ріелтерами), іншими
особами, відповідальними за підготовку, координацію, нагляд та здійснення робіт
із будівництва та оздоблення (оснащення) нерухомості (включаючи послуги
архітекторів та дизайнерів), інших подібних послуг, пов'язаних з продажем або
будівництвом нерухомості, - місце, де така нерухомість розташована або буде
розташована;

д) місце реєстрації покупця або його постійного представництва,
а за відсутності такого місця реєстрації - місце постійної адреси або
постійного проживання, в разі якщо покупці, яким надаються нижченаведені
послуги, проживають за межами митної території України, надають послуги з:

передання чи надання авторських прав, патентів, ліцензій,
а також суміжних прав, у тому числі торгових марок;

надання рекламних послуг та інших послуг з просування
товарів (послуг) на ринку (промовтерства);

надання послуг консультантами, інженерами,
адвокатами, бухгалтерами, аудиторами, актуаріями та інших аналогічних послуг, а
також з обробки даних та надання інформації, у тому числі з використанням
комп'ютерних систем;

надання обов'язку утримуватися від проведення окремих
видів діяльності частково або повністю;

надання послуг фізичними особами, які перебувають у
відносинах трудового найму з постачальником, на користь іншої особи;

надання агентських послуг від імені та за рахунок іншої
особи, якщо забезпечується надання покупцю послуг, перерахованих у цьому
підпункті;

надання в оренду рухомого майна (у тому числі банківських
сейфів).

Аналіз викладеного свідчить про те, що
проектно-конструкторські послуги не зазначені в переліку послуг п. 6.5 д) ст. 6
Закону України «Про податок на додану вартість», але виконання цих послуг
здійснюється із залученням інженерів, крім того, п. 6.5 д) не містить обмежень
щодо місця фактичного надання послуг, а п. 6.5 а) дозволяє перенести місце
поставки окремих послуг за межі митної території України, серед яких визначено
надання послуг інженерами.

Як вбачається з матеріалів справи, підприємства
Російської Федерації, з якими позивачем проведені операції, згідно договорів
мають місце реєстрації (за межами митної території України), послуги з
створення проектної продукції, авторського нагляду за будівництвом об'єктів
виконуються також і інженерами, а тому такі операції відповідно до п. 6.5 д)
ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» не підпадають під дію пп.
3.1.1 п. 3.1 ст. 3 та не є об'єктом оподаткування.

Крім того, між державами - учасницями Співдружності
Незалежних Держав було укладено Угоду від 25.11.1998р. про принципи справляння
непрямих податків під час експорту та імпорту товарів (робіт, послуг).

У додатках до вищевказаної Угоди міститься Положення про
механізм справляння непрямих податків і контролю за фактичним переміщенням
товарів під час переходу на їх справляння за принципом країни призначення, де
пп. г) п. 2.6 визначено, що місцем поставки (реалізації) послуг вважається
місце економічної діяльності покупця інжинірингових послуг. Під інжиніринговими
послугами у вказаній угоді розуміють: інженерно-консультаційні послуги з
підготовки процесу виробництва і
реалізації продукції промислових, сільськогосподарських та інших об'єктів,
перед проектні та проектні послуги, підготовка техніко-економічних
обґрунтувань, бізнес-планів, проектно-конструкторські розробки та інші подібні
послуги.

Таким чином, згідно норм вказаної Угоди, місцем поставки
послуг вважається місце замовників позивача, тобто - територія Російської
Федерації, а оскільки законодавством України не віднесені операції з експорту
послуг до об'єктів оподаткування податком на додану вартість, вказаний податок
не справляється.

За таких обставин,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок
про те, що місцем надання послуг є місцезнаходження об'єктів проектування,
тобто Російська Федерація.

На підставі викладеного, висновки акту ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська від 02.11.2006р. щодо донарахувань податку на додану вартість по
операціям експорту послуг з розробки проектно-технічної документації за період
з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. у сумі 1 017 215,39 грн. протирічать фактичним
обставинам справи та суперечать чинному податковому законодавству, а тому
платником податків правомірно не оподатковувались операції щодо виконання
проектних робіт, замовниками яких є резиденти Російської Федерації.

Як вбачається з акту перевірки від 02.11.2006р.,
позивачем в порушення п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану
вартість» занижено звичайні ціни при оподаткуванні операцій з пов'язаною
особою, при цьому податкова інспекція посилається на те, що пов'язана з
позивачем особа - акціонер підприємства ОСОБА_1. - отримала в оренду приміщення
інституту за нижчими цінами, ніж інші непов'язані з інститутом особи, що
призвело до заниження податку на додану вартість на 82 495,11 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що
01.11.2003р. між позивачем (орендодавець) і ПП ОСОБА_1. (орендар) був укладений
договір №32 оренди нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
площею 68,98 кв.м. Вартість оренди визначена сторонами в розмірі 267,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість - 44,50 грн. за місяць.

01.04.2004р. між вказаними сторонами був укладений
договір №8 оренди нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,
площею 1 132 кв.м. Вартість оренди сторони встановили в розмірі 3 300,00 грн.,
в тому числі податок на додану вартість - 550,00 грн.

Додатком до договору №8 від 01.04.2004р. сторони
визначили, що ПП ОСОБА_1. орендує приміщення площею 1 104,3 кв.м. з розміром
орендної плати 3 220,08 грн. з податком на додану вартість на місяць. Крім
цього, сторони встановили, що оскільки будівля перебуває у незадовільному стані
і потребує великих ремонтних робіт та капіталовкладень, то вартість орендної
плати не буде переглядатись /а.с. а.с. 110-112, т. 1/.

04.05.2004р. ВАТ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром»
(орендодавець) та ПП ОСОБА_1. (орендар)
уклали договір №8/2, за яким орендар на виконання зазначеного договору №8 від
01.04.2004р. зобов'язався виконати за свій рахунок ремонтно-будівельні роботи
корпусу АДРЕСА_1, та передати позивачу у власність зроблені невідокремлювальні
поліпшення після закінчення дії укладеного договору оренди. /а.с. 10-12, т. 3/.

Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств», якщо цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари
(роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає
передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів
(робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця)
реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу,
послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи,
послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час
визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку,
країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді
можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи,
послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі
схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на
ринку, країна походження та виробник.

Згідно з пп. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 цього ж Закону, для
визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація
про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.
Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів
(наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути
на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність
між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між
непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно,
враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого
попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів;
маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на
ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними
споживачів.

Аналіз вищевикладених норм права та обставин справи
свідчить про те, що відповідачем при розрахунку рівня звичайних цін не були
виконані вимоги наведених норм щодо врахування інших договорів позивача з
надання приміщень в оренду у співставних умовах. ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська не враховано, що нерухоме майно, передане в оренду платником
податків, має різну вартість, знаходиться в різному експлуатаційному стані та
відповідно має різні споживчі властивості.

Документи, надані позивачем в підтвердження позовних
вимог, та які надавалися під час проведення перевірки свідчать про те, що отримана
ПП ОСОБА_1. в оренду будівля знаходилася у значно гіршому стані, та потребувала
значних витрат з боку орендаря для приведення її у належний стан, ніж
приміщення, отримані у користування непов'язаними з позивачем особами, у
зв'язку з чим не можна розраховувати звичайні ціни від передання в оренду
нерухомого майна, виходячи зі ставок орендної плати непов'язаних з позивачем
осіб, оскільки ними орендувалося нерухоме майно інших якісних характеристик.

Таким чином, рівень цін за договорами оренди нерухомого
майна, укладеними з ПП ОСОБА_1., відповідає звичайним цінам у разі продажу
платником податків послуг непов'язаним особам у співставних умовах, а саме
передання в оренду майна, яке перебуває у незадовільному стані.

Крім того, відповідність рівня цін за договорами оренди
приміщень, укладеними між ВАТ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» і ПП ОСОБА_1. за
період з 01.10.2004р. по 01.07.2006р., звичайним цінам у розумінні п. 1.20 ст.
1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», також підтверджується
висновком спеціаліста-економіста №277 від 26.02.2007р. Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових експертиз, який було надано на підставі
листа ВАТ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» за №01/295 від 12.02.2007р. /а.с.
100-109, т.1/.

Враховуючи вищезазначені обставини, які були з'ясовані
судом під час розгляду даної адміністративної справи, і підтверджені належними
доказами, та приймаючи до уваги норми чинного податкового законодавства,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок
стосовно того, що податковою інспекцією безпідставно включено вартість проектно-конструкторських робіт до
об'єкта оподаткування податком на додану вартість за ставкою 20 %, з
відповідним визначенням податкового зобов'язання ВАТ «Інститут
ДніпроВНІПІенергопром» з цього податку і застосуванням штрафної санкції, а
також стосовно того, що висновки відповідача щодо недоплати платником податків
податку на додану вартість за правовідносинами з ПП ОСОБА_1. є
необґрунтованими, і у відповідача були відсутні правові підстави для
визначення податкового зобов'язання позивача з податку на додану
вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, зробив висновки, які відповідають фактичним
обставинам справи і ухвалив по справі без порушення норм матеріального права
законне і обґрунтоване рішення про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ
у Жовтневому районі м. Дніпропетровська
№/0 від 16.11.2006р. в частині визначення податкового зобов'язання
ВАТ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» з податку на додану вартість в розмірі 1
591 222,44 грн., в тому числі: 1 060 814,96 грн. - основний платіж, 530 407,48
грн. - штрафні санкції, а також №/1 від 19.01.2007р., №/2
від 04.04.2007р., №/3 від 11.06.2007р. в повному обсязі, а тому
підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої
інстанції по даній справі відсутні, постанову суду від 11.10.2007р. у даній
справі необхідно залишити без змін.

Доводи, які викладені відповідачем у апеляційній скарзі,
суперечать зібраним по справі доказам та фактичним обставинам справи, а тому не
можуть бути підставою для скасування постанови суду.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.196,
198,200,205,206 КАС України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області
від 11.10.2007р. у справі №А27/318-07 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено
22.05.2008р.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: Л.П.
Туркіна

О.А. Проценко