Справа № 22-а-1123-ф/2007
Суддя: Іщенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року м. Феодосія

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді: Моісеєнко Т.І., суддів Іщенка В.І.,

Мамасуєвої
Л.О., при секретарі: Цендра О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Ленінського району АР Крим про визнання дій неправомірними,
зобов'язання виконати певні дії і стягнення матеріальної та моральної шкоди, за
апеляційною скаргою прокуратури Ленінського району АР Крим на постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 12 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до прокуратури Ленінського району АР Крим про
визнання дій неправомірними, зобов'язання виконати певні дії і стягнення
матеріальної та моральної шкоди. В своїй позовній заяві ОСОБА_1. просить
визнати неправомірними дії відповідача з пред'явлення- позову в інтересах
ОСОБА_2. до Ленінської сільської ради АР
Крим, третя особа - ОСОБА_1., про визнання незаконним і скасування
рішення Ленінської сільської ради АР Крим 24 сесії 23 скликання від 28 грудня
2001 p., визнати неправомірною діяльність Ленінської районної
прокуратури АР Крим з неповної перевірки звернень ОСОБА_1. по його заяві від 05
червня 2006 р. та зобов'язати відповідача надати відповідь по всіх пунктах
звернення відповідно до ЗУ „Про звернення громадян", визнати неправомірною
бездіяльність відповідача з ненадання відповіді на його звернення від 07 червня
2005 р. та зобов'язати дати відповідь відповідно до ЗУ „Про звернення
громадян", визнати неправомірною бездіяльність Ленінської районної
прокуратури АР Крим з ненадання інформації про додаткову перевірку за
зверненням позивача від_ 26 травня 2005 p.,
визнати неправомірною бездіяльність Ленінської районної прокуратури АР Крим з
ненадання відповіді позивачу на п.п. З, 4 його звернення від 09 лютого 2004 p.,
визнати неправомірною бездіяльність відповідача з ненаправлення протесту прокуратури
на постанову відділу земельних ресурсів протягом 4-х місяців 2004-2005 pp.,
стягнути з Ленінської районної прокуратури АР Крим на його користь 5000 грн.
моральної шкоди., зобов'язати відповідача припинити вчиняти протиправні дії по
відношенню до ОСОБА_1. та членів його родини, принести їм свої вибачення та
стягнути судовий збір і

витрати на
ІТЗ.

Справа № 22-а-1123-Ф/07р. Головуючий у першій інстанції

Українець Л. І. Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

2

В обгрунтування
своїх вимог ОСОБА_1. посилається на те, що Ленінська районна прокуратура АР
Крим, незаконно звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2. до Ленінської сільської
ради АР Крим, третя особа - ОСОБА_1., про визнання незаконним рішення
відповідача 24 сесії 23 скликання від 28 грудня 2001 р. та його скасування, при
цьому достовірно знаючи про неправомірність таких вимог і користуючись завідомо
неправильними даними. В подальшому працівники прокуратури, використовуючи своє
службове становище, неодноразово намагалися відібрати земельні ділянки,
державні акти на які належать ОСОБА_1. та членам його родини, а на всі
звернення позивача відповідали поверхньо або взагалі не відповідали, порушуючи
вимоги ЗУ „Про звернення
громадян" та ЗУ
„Про прокуратуру". На думку позивача, такими діями Ленінської районної прокуратури
йому було заподіяно моральну шкоду, яку відповідач повинен відшкодувати, а
також принести вибачення ОСОБА_1. та членам його родини за свою неправомірну
діяльність.

Постановою
Ленінського районного суду АР Крим від 12- квітня 2007 р. позовні вимоги ОСОБА_1.
були задоволені частково: визнані неправомірними дії відповідача з пред'явлення
позову в інтересах ОСОБА_2.' до Ленінської сільської ради АР Крим, третя особа
- ОСОБА_1., про визнання незаконним і скасування рішення Ленінської сільської
ради АР Крим 24 сесії 23 скликання від 28 грудня 2001 p.,
визнана неправомірною діяльність Ленінської районної прокуратури- АР Крим з
неповної перевірки звернень ОСОБА_1. по його заяві від 05 червня 2006 р. та
зобов'язаний відповідач надати відповідь по всіх пунктах звернення відповідно
до ЗУ „Про звернення громадян", визнана неправомірною бездіяльність
відповідача з ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1. від 07 червня 2005 р.
та зобов'язаний дати відповідь відповідно до ЗУ „Про звернення громадян",
визнана неправомірною бездіяльність Ленінської районної прокуратури АР Крим з
ненадання інформації про додаткову перевірку за зверненням позивача від 26
травня 2005 p., визнана неправомірною бездіяльність Ленінської
районної прокуратури АР Крим з ненадання відповіді позивачу на п.п. З, 4 його
звернення від 09 лютого 2004 p., визнана неправомірною бездіяльність відповідача з
ненаправлення протесту прокуратури на постанову відділу земельних ресурсів
протягом 4-х місяців 2004-2005 pp., стягнуто з Ленінської районної прокуратури АР Крим на
користь позивача 1700 грн. моральної шкоди., у задоволенні позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача припинити протиправні дії та принести
вибачення ОСОБА_1. та членам його родини було відмовлено; стягнуто з Ленінської
районної прокуратури АР Крим судовий збір у розмірі 17 грн. та витрати на ІТЗ -
30 грн.

Прокуратура
Ленінського району АР- Крим не погодилася з таким судовим рішенням та подала на
нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та
зобов'язати його сплатити судові витрати. В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання
неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом, а також на
пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду за захистом своїх
прав.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга прокуратури Ленінського району АР Крим підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції
вважав встановленими ті обставини, що позов прокуратурою Ленінського району АР
Крим в інтересах ОСОБА_2. до Ленінської сільської ради АР Крим, третьої особи -
ОСОБА_1., був пред'явлений незаконно, а крім того, відповідачем по даній справі
не були

3

виконані вимоги ЗУ
„Про звернення громадян", що призвело до порушення ним вимог законодавства
та заподіяння ОСОБА_1. моральної шкоди.

З такими
висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки судом не були ретельно
досліджені докази по справі, а дослідженим доказам не була надана належна
правова оцінка. Судом неправильно встановлені фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин і постановлене рішення, не можна визнати таким,
що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Як вбачається з
матеріалів справи, 14 грудня 2005 р. прокурор Ленінського району АР Крим
звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2. до Ленінської сільської ради
АР Крим про визнання рішення від 28 грудня 2001 р. незаконним та його
скасування і постановою Ленінського районного суду АР Крим від 06 квітня 2006 р. у задоволенні
зазначених позовних вимог було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду АР Крим
13 червня 2006 р. постанова суду першої інстанції була залишена без змін.

Враховуючи те,
що постановою Ленінського районного суду АР Крим від 06 квітня 2006 р. було
встановлено, що позов прокурора Ленінського району АР Крим в інтересах ОСОБА_2.
був пред'явлений з пропуском строку позовної давності, спірним рішенням
Ленінської сільської ради АР Крим права ОСОБА_2. порушені не були, а крім того,
останній мав змогу самостійно звертатися до
суду за захистом своїх порушених прав, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що подібний позов відповідача є втручанням в цивільно-правові
відносини, яке порушує права ОСОБА_1. на користування своєю земельною ділянкою.

Відповідно до
ст.20 ч.2 п. 6 ЗУ „Про прокуратуру"
при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї
компетенції мають право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно зі
ст.36-1 ч.2 ЗУ „Про прокуратуру"
підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність
через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження.

З позовної заяви
прокуратури Ленінського району АР Крим, яка була пред'явлена в інтересах
ОСОБА_2., вбачається, що останній є інвалідом третьої групи та пенсіонером і
звернувся до прокуратури з відповідною заявою про представництво його інтересів
в суді щодо скасування рішення Ленінської сільської ради АР Крим.

За ст.36-1 ч.5 ЗУ „Про прокуратуру"
прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в
порядку, передбаченому процесуальним законом.

Отже, отримавши
відповідне звернення громадянина ОСОБА_2., прокурор на власний розсуд,
визначивши підстави для представництва в суді інтересів ОСОБА_2., подав позов
до Ленінської сільської ради АР Крим, оскільки саме такий порядок
представництва інтересів громадян та держави у суді передбачений вимогами ЗУ „Про прокуратуру"
і в даному випадку, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої
інстанції, що такими діями були порушені права ОСОБА_1. на користування
земельною ділянкою, а прокуратура вийшла за межі своїх повноважень, втручаючись
у цивільно-правові відносини, які склалися між сторонами по справі.

Не може колегія суддів погодитися і з висновками суду
першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1. в
частині визнання неправомірною бездіяльності прокуратури Ленінського району АР
Крим з ненадання відповіді на численні звернення ОСОБА_1. від 07 червня 2005 p., 26 травня 2005 p., 09 лютого 2004
р. та зобов'язання виконати вимоги ЗУ
„Про звернення громадян", оскільки при зверненні з відповідними позовними
вимогами в цій частині ОСОБА_1. був пропущений
строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
ст.99 КАС

4

України. Вказаний строк, на думку
колегії суддів повинен бути застосований і при вирішенні питання про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. в частині визнання неправомірної
бездіяльності Ленінської районної прокуратури АР Крим з ненаправлення протесту
на постанову Відділу земельних ресурсів протягом 4-х місяців у 2004-2005 pp.

Згідно зі
ст.248-5 ч.1 ЦПК України (1963 р.) скаргу може бути подано в суд у двомісячний
строк, обчислюваний з дня коли громадянин дізнався або повинен був дізнатися
про порушення його прав чи свобод.

Відповідно до
ст.99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. на його
звернення від 09 лютого

2004 p., 26 травня 2005
р. та 07 червня 2005 р. до прокуратури Ленінського району АР

Крим
відповідачем були направлені відповіді 09 березня 2004 p., 22 червня 2005
р. та 07

липня 2005 р.
відповідно. Однак, у встановлений адміністративним процесуальним

законодавством
строк ОСОБА_1. з відповідним позовом не звернувся і не надав доказів

щодо поважності
пропуску цього строку, які б дали можливість для його поновлення.

Крім того, при
прийняті постанови судом першої інстанції не була врахована думка представника
прокуратури Ленінського району АР Крим щодо відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1. з приводу пропуску ним строку На звернення до суду, а також
вимоги ст.100 ч.1 КАС України, згідно з якою пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Що стосується
вимог ОСОБА_1. про визнання бездіяльності відповідача з приводу неналежного
виконання вимог ЗУ -„Про
звернення громадян" щодо надання відповіді на його звернення від 05
червня 2005 р., то і в
даному випадку позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, і це було встановлено у суді першої інстанції,
звернення позивача від 07 червня 2005 p., 26 травня

2005 p., 09 лютого 2005
р. та від 05 червня 2006 р. є аналогічними до його ж заяв від 02

вересня 2003 р.
та від 16 грудня 2003 р.,
на які ОСОБА_1. надавалися відповіді у

встановленому
законом порядку, тому згідно зі ст.8 ч.1 ЗУ
„Про звернення громадян"

таке звернення
не підлягає розгляду. Крім того, з відповіді на звернення ОСОБА_1., яке

по суті
зводиться до вирішення питання про порушення кримінальної справи відносно

посадових осіб
відповідача, які здійснили службовий підлог, прокуратурою Ленінського

району АР Крим
була надана відповідь про відмову у порушенні стосовно зазначених

осіб
кримінальної справи.

Підлягає
скасуванню постанова суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_1. моральної шкоди у розмірі 1700 грн., оскільки факт заподіяння
такої шкоди прокуратурою Ленінського району АР Крим позивачу у судовому
засіданні не доведений і відповідно до вимог закону моральна шкода не може бути
стягнута.

Крім того, не
можуть бути стягнуті з прокуратури Ленінського району АР Крим судовий збір у
розмірі. 17 грн., оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено і
стягнення цієї суми суперечить ст.94 КАС України, а стягнення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи не передбачено нормами
адміністративного судочинства, оскільки стягується у разі розгляду справ
цивільної та господарської юрисдикції.

Таким чином, колегія суддів, не погоджуючись з постановою
суду першої інстанції, і вважаючи її необгрунтованою та неправильною, такою, що
прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також без
належного урахуванням всіх

5

урахуванням всіх суттєвих обставин по справі і без
надання належної правової оцінки доказам по справі, вважає за правильне
задовольнити апеляційну скаргу прокуратури Ленінського району АР Крим та
частково скасувати оскаржуване нею судове рішення, ухваливши нове, відмовивши у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 195, 198 п.3, 202 п.п.3, 4, 205-206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати по
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Ленінського району АР Крим
- задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 12 квітня 2007 року -
в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Ленінського району
АР Крим про визнання неправомірними дій прокуратури Ленінського району АР Крим
з пред'явлення позову в інтересах ОСОБА_2. до Ленінської сільської ради АР
Крим, третя особа - ОСОБА_1.,
про визнання незаконним і скасування рішення Ленінської сільської. ради АР Крим
24 сесії 23 скликання від 28 грудня 2001 p., визнання
неправомірної діяльності Ленінської районної прокуратури АР Крим з неповної
перевірки звернень ОСОБА_1. по його ' заяві від 05 червня 2006 р. та зобов'язання
надати відповідь по всіх пунктах звернення відповідно до ЗУ „Про звернення
громадян", визнання неправомірної бездіяльності прокуратури Ленінського
району АР Крим з ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1. від 07 червня 2005
р. та зобов'язання дати відповідь відповідно до ЗУ „Про звернення громадян", визнання неправомірної
бездіяльності Ленінської районної прокуратури АР Крим з ненадання інформації
про додаткову перевірку за зверненням позивача від 26 травня 2005 p., визнання
неправомірної бездіяльності Ленінської районної прокуратури АР Крим з ненадання
відповіді позивачу на п.п. З і 4 його звернення від 09 лютого 2004 p., визнання
неправомірної бездіяльності відповідача з ненаправлення протесту прокуратури на
постанову відділу земельних ресурсів протягом 4-х місяців 2004-2005 pp., про стягнення з
прокуратури Ленінської району АР Крим на користь позивача 1700 грн. моральної
шкоди, судового збору в розмірі 17 грн. та витрат на ІТЗ у розмірі 30 грн. -
скасувати і прийняти в цій частині нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до
прокуратури Ленінського району АР Крим по вказаних вимогах відмовити.

В решті
постанову Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 12 квітня
2007 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо- до Вищого
адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного
місяця.