Справа № 4-2140/05
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого: Бутенка
В.І.,

суддів: Сороки М.О.,

Штульмана І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Керченського міського суду від 2 квітня 2003 року і ухвалу апеляційного суду
АРК від 27 жовтня 2003 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Керченського міського відділу державної
виконавчої служби (далі - ВДВС),

встановила:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Керченського міського
суду від 1 березня 2002 року її та ОСОБА_2 було зобов'язано на користь ОСОБА_3 солідарно стягнути борг у сумі 18 300 грн., витрати, пов'язані з
розглядом справи у сумі 1155 грн., всього 19455 грн. 18.11.2002 року державним виконавцем ВДВС
було складено акт про накладення арешту та опису належної їй за договором
купівлі - продажу квартири. Зазначала, що порушуються права її дочки, оскільки
зазначена квартира придбана за її кошти, та її неповнолітньої онуки, що там
проживають. Крім того вважала, що в акті державний виконавець зазначив занижену
вартість квартири та для її оцінки не було залучено експерта. Тому просила суд
визнати такі дії та бездіяльність ВДВС неправомірними та зобов'язати суб'єкта
оскарження зняти арешт з зазначеної квартири та здійснити опис майна ОСОБА_2

Рішенням Керченського міського
суду від 2 квітня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду АРК
від 27 жовтня 2003 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись
на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить
судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 17
липня 2002 року суб'єктом оскарження по виконанню рішення Керченського міського
суду від 1 березня 2002 року було відкрито виконавче провадження.

Відмовляючи у
задоволенні скарги, суд виходив з того, що
відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові
інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено
стягнення.

Встановлено, що коштів
та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача у ОСОБА_1 виявлено не було, тому стягнення було звернено на
належну їй за договором купівлі-продажу квартиру за адресою - АДРЕСА_1.

Згідно ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження» оцінка майна боржника провадиться державним
виконавцем, якщо вартість майна не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, за ринковими цінами, які діють на день проведення оцінки,
крім випадків, коли оцінка провадиться за регульованими цінами, а також у разі
оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових
суден.

Частиною другою статті 57 зазначеного Закону
передбачено, якщо оцінити окремі предмети складно або якщо боржник чи стягувач
заперечує проти передачі арештованого майна боржника на реалізацію за оцінкою,
проведеною державним виконавцем, останній запрошує суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання для визначення вартості майна.

З матеріалів справи вбачається, що від
скаржниці з приводу оцінки зазначеного майна заперечень не надходило.

Крім того встановлено, що державним
виконавцем ВДВС щодо стягнення суми боргу по виконанню вказаного вище судового
рішення з ОСОБА_2 відкрито виконавче
провадження.

Висновок суду про те, що
дії посадових осіб ДВС є правомірними та відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», відповідає фактичним обставинам справи. З таким висновком погодився суд апеляційної інстанції
і доводи касацінйої скарги його не спростовують.

З
огляду на те, що суди першої і
апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень, ці судові рішення підлягають залишенню без
змін.

Керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення Керченського міського суду від 2 квітня 2003 року і
ухвалу апеляційного суду АРК від 27 жовтня 2003 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав,
у строк та у порядку, визначених ст.ст. 237-239 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

відповідальний секретар:
Єрко С.М.