Справа № 3/690
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/690
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Блажівської Н. Є. при секретарі Яремій Г. В.
За результатами розгляду у відкритому
судовому засіданні адміністративної справи
Головного Управління Пенсійного
Фонду України у місті Києві
Управління Служби безпеки України у місті Києві
зобов'язання вчинити дії
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 травня
2008 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного Управління
Пенсійного фонду України в місті Києві за участю Служби безпеки України про
зобов'язання Відповідача на підставі довідки УСБУ у місті Києві № 4 від 16
січня 2008 року, зробити перерахунок раніше призначеної йому пенсії (з моменту
її призначення) відповідно до положень статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(із
змінами та доповненнями станом на 4 квітня 2006 року) з грошового забезпечення
за останньою штатною посадою перед звільненням, з урахуванням всіх складових
частин отримуваного ОСОБА_1 перед звільненням грошового забезпечення, в тому
числі з урахуванням надбавки за право на пенсію.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Позивач не згоден з порядком обчислення пенсії без урахування щомісячної
надбавки за право на пенсію, яку він отримував під час проходження дійсної
військової служби. Позивач вважає, що до нього не повинен застосовуватись Закон
України «Про Державний бюджет на 2006 рік», оскільки 4 квітня 2006 року було
прийнято новий Закон України № 3591-ІV, яким внесено зміни до Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Пенсія, на його думку,
повинна бути обчислена з урахуванням
всіх складових частин грошового
забезпечення, в тому числі й надбавки за право на пенсію.
Позивач зазначив, що його пенсійна
справа 13 березня 2007 року була передана Головному управлінню Пенсійного Фонду
України у місті Києві. Однак, Відповідач відмовляється перерахувати пенсію
відповідно до довідки № 4 від 16 січня 2008 року про склад та розмір грошового
забезпечення на день звільнення.
Відповідач проти заявлених позовних
вимог заперечив, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. Позивач не
має права на включення до розрахунку пенсії надбавки військовослужбовцям, які
мають право на пенсію і залишені на службі.
Головне управління Пенсійного фонду
України в місті Києві не вбачає порушень законодавства при призначенні пенсії
Позивачу, оскільки, виплата пенсій, у тому числі, додаткових пенсій, доплат,
надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених
законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особи, які мають
право на пенсію та членам ї сімей забезпечується за рахунок коштів Державного
бюджету України. А відповідно до Бюджетного кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовується
лише в частині, в якій вони не суперечать Конституції України, цього Кодексу та
закону про Державний бюджет України.
Представник Третьої особи позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав та зазначив, що
Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп визнано
неконституційним зупинення законом про Державний бюджет України дії інших
законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до
інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання
відносин, ніж передбаченого законами України, не відповідає статям 1, 3,
частині другій статті 6, частині другій
статті 8, частині другій статті 19, статтями 21, 22, пункту 1 частини другої
статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Тому,
на думку представника третьої особи, дії Головного управління Пенсійного фонду
України не відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача, представника Відповідача та Третьої особи,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва
приходить до наступних висновків:

ОСОБА_1, наказом Голови Служби
Безпеки України від 30 жовтня 2006 року № 1679-ос був звільнений з військової
служби за пунктом «б»статті 67 «Положення про проходження військової служби за
контрактом та кадрової військової служби у СБ України»(за станом здоров'я), і
наказом начальника Управління оперативного документування СБ України від 22
листопада 2006 року за № 255-ос виключений із списків особового складу з 20
грудня 2006 року із загальною вислугою - 23 роки 10 місяців 4 дні.

Позивач зазначив, що йому повинно
бути нарахувано пенсію в розмірі 68 % (за вислугу 26 років) від розміру
грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку
за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (доплати,
надбавки, підвищення) та премії, тобто розмір моєї пенсії повинен був складати
2 902 грн. 87 коп. X 68 % = 1973 грн. 95 коп.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, фінансовим підрозділом Управління СБ
України у м. Києві позивачу було
обчислено пенсію в розмірі 1 498 грн. 18 коп. Відповідно до вимог статті
99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006
року № 489-V, військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які
мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,
пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.
Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону,
здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ «Ощадний банк
України» за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через
установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори,
на підставі документів та у порядку, визначених Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі наведеного, починаючи з
1 січня 2007 року, пенсійне забезпечення пенсіонерів, які перебували на
пенсійному обліку в УСБУ у м. Києві та військовослужбовців СБ України, які
звільнені з військової служби до 31 грудня 2006 року, проводиться органами
Пенсійного фонду України (пенсіонерам, які мешкають в м. Києві - Головним
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві).

Позивач звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України м. Києва з заявою про перерахунок пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України № 4552/12 від 5 лютого
2008 року було повідомлено Позивача про те, що відповідно до статті 40 Закону
України «Про державний бюджет України на 2006 рік»при звільненні у 2006 році
для обчислення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особи, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»та
членам їх сімей до грошового забезпечення враховувались відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним знанням), процентна надбавка за вислугу років
у розмірах, встановлених за останньою посадою перед звільненням, а також
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)
та премії в розмірі, що визначаються за останні 24 календарні місяці служби
підряд перед звільненням у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому при обчисленні пенсій у розрахунок грошового забезпечення не
включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам, які мають право
за їх згодою та в інтересах справи на службі. Враховуючи викладене, Відповідач
зазначив, що пенсія нарахована та виплачується відповідно до чинного
законодавства і підстав для її перегляду немає.

Суд не погоджується з позицією
Відповідача з огляду на наступне.

При проведенні розрахунку
пенсійного забезпечення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в
м. Києві не врахувало, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів
України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців»від 4 квітня 2006 року № 3591-ІУ, прийнятий після прийняття
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік». Зокрема, пункт 19
цього Закону, яким внесені зміни в статтю 43 «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб»(№ 2262-12) встановлено, що «пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право за цим
Законом та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)
та премії в розмірах, установлених законодавством».

В статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (№ 2262-12) не зазначено ніяких
додаткових умов і обмежень порядку нарахування пенсії. Зазначений закон є
нормою прямої дії, тому обмеження прав позивача, визначених статтею 43 цього
Закону нормами іншого законодавчого акту, всупереч вимогам статті 22
Конституції України є не правомірним.

Вказане суперечить статті 22
Конституції України, де зазначено, що при прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається звуження змісту існуючих прав і свобод.

Конституційним Судом України 9
липня 2007 року ухвалено Рішення № 6-рп у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії
громадян). Даним Рішенням визнані неконституційними положення низки статей
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинялося
надання пільг і соціальних гарантій. Окрім того, відповідно до пункту 5 Рішення,
воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнані неконституційними.

Розглядаючи дану справу,
Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що зупинення законом про
Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення
іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами
України, не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій
статті 8, частиш другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої
статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Таким
чином, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний
бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів
України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Окрім того, з метою забезпечення
правильного та однакового застосування судами законодавства Пленум Верховного
Суду України своєю Постановою № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність
судової влади»роз'яснив (пункт 19), що відповідно до статей 8 та 22 Конституції
України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові
акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а
також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією
України і чинними законами прав і свобод.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно
з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія);

9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії
чи бездіяльності
покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності підстав для перерахунку пенсії.

Таким чином, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві доводи Позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94,
158-163 та 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О
В И В

1.
Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в місті Києві на підставі довідки УСБУ у місті Києві №
4 від 16 січня 2008 року, зробити перерахунок ОСОБА_1 раніше призначеної йому
пенсії (з моменту її призначення) відповідно до статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб»(із змінами та доповненнями станом на 4 квітня 2006 року) з грошового
забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, з урахуванням всіх
складових частин отримуваного ОСОБА_1 перед звільненням грошового забезпечення,
в тому числі з урахуванням надбавки за право на пенсію.

3. Повернути ОСОБА_1 з Державного
бюджету України 3 грн. 40 коп.
сплаченого судового збору.

Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська