Справа № К-22141/07
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22
квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:

головуючого: Панченка О.Н.
(доповідача),

суддів:
Весельської Т.Ф.,

Горбатюка С.А.,

Лиски Т.О.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві
касаційну скаргу ОСОБА_1на постанову Донецького апеляційного адміністративного
суду від 02 листопада 2007 року

у справі №2а-36/07

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення
Вугледарської міської ради, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області

про визнання дій неправомірними та стягнення
заборгованості на оздоровлення,

встановила:

У травні 2007 року
ОСОБА_1(далі - ОСОБА_1позивач)
звернувся до суду з вказаним позовом до управління праці та соціального захисту
населення Вугледарської міської ради (далі - УПСЗН, відповідач-1), Головного
управління Державного казначейства
України в Донецькій області
(відповідач-2), посилаючись на те, що він є інвалідом після участі в
роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
енергостанції (Чорнобильській АЕС) і,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання
щорічної суми на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Однак відповідач-1 допомогу позивачу виплачував у значно менших розмірах, що,
як вважає останній, порушує його конституційні права.

Позивач просив, з
урахуванням доповнень, визнати дії УПСЗН протиправними в частині відмови у
виплаті сум на оздоровлення ОСОБА_1 за період 2001-2006 років, стягнути з
відповідачів на його користь недоплачену суму в розмірі 7098 грн. 20 коп.,
зобов'язавши на майбутнє виплачувати кошти на оздоровлення у розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою
Вугледарського міського суду Донецької області від 26 липня 2007 року позов задоволено
частково. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання
відповідачів на майбутнє виплачувати кошти на оздоровлення у розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено. В решті
позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2007 року скасовано
постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про
визнання дій УПСЗН протягом 2006 року неправомірними та стягнення коштів на
оздоровлення за 2006 рік у сумі
1630 грн. 00 коп. В решті постанову Вугледарського міського суду Донецької області залишено без змін.

В касаційній скарзі
позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права, просить скасувати його рішення, залишивши
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом
касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і
його визнано інвалідом І групи.

Відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам першої і другої груп передбачена
щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

У 2001-2004 роках
ОСОБА_1 відповідачем-1 було виплачено
щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі по 26 грн. 70 коп., а у 2005-2006
роках - по 120 грн. 00 коп.

Проте, як правильно
зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, Законами України «Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2001 рік», «Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік», «Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2003 рік», «Про Державний бюджет України на 2004 рік», «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати
неодноразово збільшувався, і тому дії УПСЗН щодо виплат позивачу за період 2001-2005
років є неправомірними, що передбачає стягнення на користь останнього
невиплачених коштів за вказаний проміжок часу у сумі 5488 грн. 20 коп.

Що ж стосується вимог
ОСОБА_1 відносно визнання неправомірними дій відповідача у 2006 році та
стягнення допомоги на оздоровлення за 2006 рік, колегія суддів Вищого
адміністративного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції
щодо помилкового визнання судом першої інстанції неправомірними дій
відповідача-1 при нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році.

Такі висновки
апеляційного суду законні, оскільки дія абзаців 2 та 3 ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006
рік» №3235-IV від 20 грудня 2005 року, який
невизнаний неконституційним Конституційним Судом України до теперішнього часу,
а тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частині були
неправомірними.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують
висновків суду апеляційної інстанції, то його рішення зміні або скасуванню не
підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Касаційну ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2007 року залишити без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) О.Н. Панченко

Судді: (підпис) Т.Ф. Весельська

(підпис) С.А. Горбатюк

(підпис) Т.О. Лиска

(підпис) Т.А. Чумаченко

З оригіналом згідно.

Відповідальний секретар А.Д.
Зимненко

О.В. Сидорович