Справа № 2о-11/2006
Суддя: Кирилюк В.Ф.
Дата ухвалення: 2006-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 о -11/2006
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2006
року Рожищенський районний суд
Волинської області

В складі:

Головуючого: судді Кирилюк В.Ф.

При секретарі: Криворучко Т.В.

з участю представника заявника : ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу РАЦС Рожищенського районного
управління юстиції про встановлення неправильності запису в
актовому записі про шлюб,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася
в суд з
позовом до відділу РАЦС Рожищенського районного управління юстиції про
встановлення неправильності запису в актовому записі про шлюб . В
обґрунтування своїх вимог вказує,
що народилася в с.Турки Холмського Повіту Республіки
Польща . В 1945 році була
переселена в Україну ,де в1958 році
вийшла заміж за ОСОБА_2 змінивши дошлюбне прізвище ІНФОРМАЦІЯ_1 на
ІНФОРМАЦІЯ_2.В свідоцтві про одруження прізвище чоловіка і відповідно її
прізвище помилково зазначене ІНФОРМАЦІЯ_3 . При зверненні до відділу РАЦС про
внесення відповідних змін до актового запису про укладення шлюбу їй відмовлено. В зв'язку з оформленням спадщини виникла необхідність встановлення неправильності запису а актовому
записі про шлюб.

Покликаючись на те,
що підтверджуючих документів не збереглось і отримати їх іншим шляхом
неможливо,заявниця просить встановити
неправильність запису в актовому записі
про шлюб №4 від 02.02.1958 року ,складеного в Руднянській сільській раді Рожищенського району
Волинської області,а саме: прізвище до реєстрації шлюбу чоловіка та після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини виправити з “ІНФОРМАЦІЯ_3” на “
ІНФОРМАЦІЯ_2”.

В судовому засіданні
представник заявниці заявлені нею
вимоги підтримала
з підстав,
зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх.

Представник відділу РАЦС в судове
засідання не з»явився ,хоч відповідач належним чином був повідомлений про час
та місце розгляду справи. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення
представника позивачки , з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення.

З пояснень представника позивачки,довідки
Державного архіву Львівської
області, копій паспортів,копій свідоцтв про народження дітей позивачки судом
встановлено,що прізвище останньої та її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 і в свідоцтві про
одруження їх прізвище як ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначене помилково,тому позов слід
задовольнити і встановити неправильність
запису в актовому записі про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1,де в графі “громадянин” та
в графі “після реєстрації одруження присвоєно “прізвища чоловікові та дружині ”
зазначити ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 11,12,17,19,86,162,163 КАС України ,суд,

ПОСТАНОВИВ
:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити неправильність запису в актовому записі про шлюб №4 від
2.02.1958 року по Руднянській сільській раді Рожищенського району ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 ,де в графі 1“прізвище після шлюбу ” чоловіка та дружини та в графі 2 “прізвище до шлюбу “ чоловіка
зазначити ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рожищенського

Районного суду
Кирилюк В.Ф.

Справа №2-а-1/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при
секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивачки- ОСОБА_1

представників відповідача- Забожчук
Л.І.

Пахольчук Л.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Луківської сільської
ради Рожищенського району про визнання рішення сільської ради від 22
серпня 2006 року №4/4 “Про виплату компенсації за відпустки”
протиправним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Луківської сільської ради Рожищенського району про визнання
рішення сільської ради від 22.08.2006 року №4/4 “Про виплату
компенсації за відпустки” протиправним.

В обґрунтування своїх вимог
вказує,що працювала на посаді секретаря
виконавчого комітету Луківської сільської ради.7 вересня 2006 року
звільнена у зв”язку із виходом на пенсію за станом здоров”я.За час роботи не використала щорічні відпустки за період з
березня 2000 по березень 2004 року та з березня 2006 року по вересень 2006
року.За розпорядженням голови сільської ради від 31.03.2006 року їй була надана
щорічна відпустка,яку вона використала з
1.04. по 19.05.2006 року та матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.Згідно оскаржуваного рішення сесії сільської
ради їй відмовлено у виплаті компенсації за невикористані

2

відпустки за зазначені періоди та у
виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення в зв”язку з відсутністю
коштів.Просить визнати протиправним та
скасувати рішення сільської ради від
22.08.2006 року №4/4.

В судовому засіданні позивачка
заявлені вимоги підтримала з підстав,зазначених в позовній заяві і просить
задовольнити їх.

Представники відповідача проти
позову заперечили.Просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення
сторін,з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,суд приходить до
висновку,що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.83 КЗпП України у
разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані
ним дні щорічної відпустки,а також додаткової відпустки працівникам,які мають
дітей.

Відповідно до вимог ст.116
КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум,що належать йому від
підприємства, установи,організації,провадиться в день звільнення.Якщо працівник
в день звільнення не працював,то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред”явлення звільненим працівником вимоги про
розрахунок.В разі спору про розмір сум,належних працівникові при звільненні,власник
або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті
строк виплатити не оспорювану ним суму.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що позивачка працювала на посаді секретаря виконавчого комітету Луківської сільської
ради з 5.03.1985 року по 6.09.2006 року (а.с.9).

За розпорядженням сільського
голови від 31.03.2006 року №7 позивачці була надана щорічна відпустка за період роботи з березня 1999 року по
березень 2000 року та надана матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати (а.с.11).З пояснень сторін судом
встановлено,що дану відпустку позивачка використала з 1.04. по 19.05.2006 року,
зазначена матеріальна допомога на оздоровлення
виплачена не була.

З пояснень сторін,довідки виконкому Луківської
сільської ради судом встановлено,що за час роботи позивачка не використала щорічні відпустки за
період з 5.03.2000 року по 5.03.2004 року
та з 5.03. по 6.09. 2006
року,грошова компенсація за
невикористані відпустки не
виплачена(а.с.10).

3

Згідно рішення Луківської сільської ради від 22.08.2006 року
№4/4 виплата компенсації за невикористані відпустки зупинена та відмовлено у
виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення ,наданої розпорядженням сільського
голови від 31.03.2006 року №7, у зв”язку з відсутністю коштів (а.с.13).

На основі встановлених
обставин суд приходить до висновку про порушення права позивачки на отримання
при звільненні грошової компенсації за всі не використані нею дні щорічної
відпустки та матеріальної допомоги на
оздоровлення,наданої розпорядженням сільського голови від 31.03.2006 року
№7,тому позов слід задовольнити і
визнати протиправним та скасувати рішення Луківської сільської ради від
22.08.2006 року №4/4 “Про виплату
компенсації за відпустки” про відмову у
виплаті ОСОБА_1 зазначених коштів.

Суд приходить до висновку
також,що з бюджету відповідача в дохід
держави слід стягнути 3,4 грн. судового збору та в користь позивачки 200 грн. витрат на правову допомогу,що
підтверджені квитанцією (а.с.8).

На підставі ст.ст.83,116
КЗпП України,Закону України “Про відпустки”,Постанови Кабінету Міністрів
України “Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів
виконавчої влади,місцевого
самоврядування та їх виконавчих органів,органів прокуратури,судів та інших
органів”,керуючись ст.ст.19,86,160-163 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Луківської
сільської ради про визнання рішення сільської ради від 22 серпня 2006 року №4/4
“Про виплату компенсації за відпустки” протиправним задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Луківської сільської ради від 22 серпня 2006 року №4/4 “Про
виплату компенсації за відпустки” про відмову у виплаті ОСОБА_1 компенсації за
невикористані відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стягнути з бюджету
Луківської сільської ради в дохід держави 3,4 грн.(три грн.40 коп.) судового
збору.

Стягнути з бюджету
Луківської сільської ради в користь

4

ОСОБА_1 200(двісті) грн. витрат на
правову допомогу.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: /підпис/

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
Кирилюк В.Ф.

Справа №2-а-11/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

5 квітня 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Сіліча І.І.

при
секретарі- Романчук С.М.

з участю позивачів - ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

представника відповідача- ОСОБА_28

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_8 до Виконавчого комітету Рожищенської міської
ради про визнання не правочинним рішення
виконавчого комітету міської ради №263
від 25.11.2005 року ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з
позовом до Виконавчого комітету Рожищенської міської ради про визнання не
правочинним рішення виконавчого комітету
міської ради №263 від 25.11.2005 року.

В обґрунтування своїх вимог
вказують ,що вони проживають в будинку АДРЕСА_1. Земельними ділянками, які
прилеглі до даного будинку до 25.11.2005 року самовільно користуються жителі інших
будинків. В 2005 році позивачі звернулися із заявою до
міської ради про збільшення
присадибних земельних ділянок. На що їм було відмовлено, а рішенням
№ 263 від 25.11.2005 року жителям
будинків АДРЕСА_2 надано в оренду земельні ділянки площею 0,0632 га

2

навпроти будинку АДРЕСА_1

Покликаючись на те ,що згідно
генплану забудови м. Рожище від 1973 року ділянка в розмірі 0,0632 га
відносилася та закріплена за будинком АДРЕСА_1 позивачі мають намір оформити право власності на відведенні їм
земельні ділянки для користування, тому просять визнати рішення
виконавчого комітету міської ради від 25.11.2005 року №263 про використання
земельної ділянки не право чинним.

В судовому засіданні позивачі
заявлені вимоги підтримали з підстав,зазначених в позовній заяві і просять
задовольнити їх.

Представник відповідача проти
позову не заперечив. Згідний, що рішення
виконавчого комітету міської ради від 25.11.2005 року №263 про використання
земельної ділянки є не право чинним, оскільки
ст. 12,119,141 Земельного кодексу України, якими керувався Виконком
міської ради набрав чинності з дня
опублікування 9.06.2003 року, а тому вимоги
жильців будинків №9 та 11 є безпідставними. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення
сторін,з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,суд приходить до
висновку,що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.39 Земельного
Кодексу України використання земель
житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану земельно- господарського устрою з дотриманням
державних стандартів інорм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно ст. 42 ч.4 ЗК України
розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а
також належні до них будівлі, споруди та
при будинкові території, визначаються на
підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної
землевпорядної документації.

Згідно ст. 119 ЗК
України громадяни,які добросовісно,
відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років,але не
мають документів,які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну
ділянку,можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про передачу
її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної
ділянки встановлюється у межах норм,
визначеним цим законодавством.

Згідно генплану забудови м.
Рожище від 1973 року ділянка в

3

розмірі 0,0632 га відносилася
та закріплена за будинком АДРЕСА_1.

Згідно рішення Виконавчого комітету Рожищенської міської
ради №263 від 25.11.2005 року про
використання земельної ділянки,яка межує з територією Рожищенської ЗОШ №2 і
присадибними ділянками по АДРЕСА_1 мешканцям будинків АДРЕСА_2 надано в оренду
земельну ділянку площею 0,0632 га для городництва .

На основі встановлених
обставин суд приходить до висновку про порушення прав позивачів,тому позов слід
задовольнити і визнати не право чинним…

На підставі
ст.ст.39,42ч.4,119 ЗК України ,керуючись
ст.ст.19,86,160-163 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_5,ОСОБА_6,
ОСОБА_8 до Виконавчого комітету Рожищенської міської ради про визнання не
правочинним рішення виконавчого комітету
міської ради №263 від 25.11.2005 року
задовольнити.

Визнати рішення Виконавчого комітету
Рожищенської міської ради від 25.11.2005 року № 263 про використання земельної
ділянки,яка межує з територією Рожищенської ЗОШ №2 і присадибними ділянками по
АДРЕСА_1не право чинним.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: /підпис/

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
Сіліч І.І.

Справа №2-а-4/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивачів- ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

представника відповідача-
Яручика В.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_9 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_12 до Вічинівської сільської ради про визнання рішення
сільської ради від 15.12.2006 року №5/4 про відмову у приватизації житлового
будинку протиправним та зобов”язання сільської ради передати
у приватну власність житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі
ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12
звернулись в суд з адміністративним позовом до Вічинівської сільської ради про
визнання рішення сільської ради від 15.12.2006 року про відмову у приватизації
житлового будинку протиправним та зобов”язання сільської ради передати у приватну власність житловий будинок.

В обґрунтування своїх вимог
вказують,що проживають в будинку АДРЕСА_3,який був

2

наданий їм для проживання, як членам
кооперативу “Вперед”.

В зв”язку з ліквідацією СВК
“Вперед” в 2006 році будинок був переданий Вічинівській сільській раді.

Рішенням Вічинівської
сільської ради від 15.12.2006 року в задоволенні їх заяви про передачу
житлового будинку у приватну власність відмовлено.

Зазначене рішення Вічинівської
сільської ради просять скасувати як
протиправне та зобов”язати відповідача
передати житловий будинок АДРЕСА_3
у спільну сумісну власність позивачів.

В судовому засіданні позивачі
заявлені вимоги підтримали з підстав,зазначених в позовній заяві і просять
задовольнити їх.

Представник відповідача проти
позову не заперечив.Згідний з вимогами позивачів.

Заслухавши пояснення
сторін,з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,сд приходить до
висновку,що позов підлягає до задоволення.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України “Про
поетапну передачу у комунальну власність об”єктів соціальної сфери, житлового
фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств і
організацій агропромислового комплексу,заснованих на колективній та інших
формах недержавної власності” передачі у
комунальну власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць
підлягає безоплатно,зокрема,житловий фонд (крім гуртожитків).Передача об”єктів
соціальної інфраструктури у комунальну
власність здійснюється відповідно до Положення про порядок передачі у
комунальну власність загальнодержавного житлового фонду,що перебував у повному
господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств,установ та
організацій,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.11.1995
року №891.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що спірний житловий будинок був наданий сім”ї
позивача ОСОБА_9 згідно рішення правління колгоспу “Вперед”від 3.12.1988
року і з даного часу сім”я проживає в зазначеному будинку (а.с.18).

З технічної документації
судом встановлено,що власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_3 станом на
24.03.2006 року є СВК “Вперед” Рожищенського району,загальна площа житлового будинку становить 95,2
кв.м.(а.с.10-14).

3

З пояснень
сторін,матеріалів справи судом встановлено,що з травня 2006 року житловий
будинок з господарсько-побутовими спорудами в АДРЕСА_3 переданий СВК “Вперед”
на баланс Вічинівської сільської ради
безоплатно згідно акта приймання-передачі від 17.04.2006 року (а.с.19,20).

Рішенням відповідача від
15.12.2006 року №5/4 позивачу ОСОБА_9 відмовлено у приватизації житлового
будинку без зазначення підстав відмови
(а.с.3).

Стаття 1 Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду”зазначає,що приватизація
державного житлового фонду -це відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках,де мешкають два і більше наймачів,та належних до них
господарських споруд і приміщень (підвалів,сараїв та ін.) державного житлового
фонду на користь громадян України.

Згідно ст.ст.3,5 Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду” приватизація
здійснюється,зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків)
з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і
кожного члена його сім”ї та додатково 10 квадратних метрів на сім”ю і якщо
загальна площа квартир (будинків),що підлягають приватизації,відповідає вказаній площі,зазначені квартири (будинки)
передаються наймачеві та членам його сім”ї безоплатно.

Відповідно до п.10 ст.8
зазначеного Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла,за винятком
випадків,передбачених п.2 ст.2 цього Закону.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що житловий будинок позивачів не належить до
об”єктів,які не підлягають приватизації згідно п.2 ст.2 Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду”.

На основі викладеного,суд
приходить до висновку,що позов слід задовольнити, визнати протиправним та
скасувати рішення Вічинівської сільської ради від 15 грудня 2006 року №5/4 про відмову у
приватизації житлового будинку та зобов”язати Вічинівську сільську раду
передати в спільну сумісну власність позивачів житловий будинок АДРЕСА_3

Судові витрати по справі
покласти на позивачів за їх згодою.

На підставі ст.ст.1,3,5,8 Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду”,керуючись ст.ст.19,86,160-163 КАС

4

України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов
ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 до
Вічинівської сільської ради про визнання рішення сільської ради від 15.12.2006
року №5/4 про відмову у приватизації
житлового будинку протиправним та зобов”язання сільської ради передати
у приватну власність житловий будинок задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Вічинівської сільської
ради від 15 грудня 2006 року № 5/4 про
відмову у приватизації житлового будинку ОСОБА_9

Зобов”язати Вічинівську
сільську раду передати в спільну сумісну
власність ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12
житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_3.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: /підпис/

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
В.Ф.Кирилюк

Справа №2-а-5/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивачів- ОСОБА_13

ОСОБА_14

представника відповідача-
Яручика В.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15 в інтересах малолітніх
ОСОБА_16,ОСОБА_17 до Вічинівської сільської ради про визнання рішення сільської
ради від 15.12.2006 року №5/4 про відмову у приватизації житлового будинку
протиправним та зобов”язання сільської ради
передати у приватну власність
житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15 в інтересах
малолітніх ОСОБА_16,ОСОБА_17 звернулись в суд з адміністративним позовом до
Вічинівської сільської ради про визнання рішення сільської ради від 15.12.2006
року №5/4 про відмову у приватизації житлового будинку протиправним та
зобов”язання сільської ради передати у
приватну власність житловий будинок.

В обґрунтування своїх вимог
вказують,що проживають в будинку АДРЕСА_4,який був

2

наданий їм для проживання, як членам
кооперативу “Вперед”.

В зв”язку з ліквідацією СВК
“Вперед” в 2006 році будинок був переданий Вічинівській сільській раді.

Рішенням Вічинівської
сільської ради від 15.12.2006 року в задоволенні їх заяви про передачу
житлового будинку у приватну власність відмовлено.

Зазначене рішення Вічинівської
сільської ради просять скасувати як
протиправне та зобов”язати відповідача
передати житловий будинок АДРЕСА_4
у спільну сумісну власність позивачів.

В судовому засіданні позивачі
заявлені вимоги підтримали з підстав,зазначених в позовній заяві і просять
задовольнити їх.

Представник відповідача проти
позову не заперечив.Згідний з вимогами позивачів.

Заслухавши пояснення
сторін,з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,суд приходить до
висновку,що позов підлягає до задоволення.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України “Про
поетапну передачу у комунальну власність об”єктів соціальної сфери, житлового
фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств і
організацій агропромислового комплексу,заснованих на колективній та інших
формах недержавної власності” передачі у
комунальну власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць
підлягає безоплатно,зокрема,житловий фонд (крім гуртожитків).Передача об”єктів
соціальної інфраструктури у комунальну
власність здійснюється відповідно до Положення про порядок передачі у
комунальну власність загальнодержавного житлового фонду,що перебував у повному
господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств,установ та
організацій,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.11.1995
року №891.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що спірний житловий будинок був наданий сім”ї
позивача ОСОБА_13 згідно наказу голови СВК “Вперед” від 11.09.2003 року №25 і з даного часу сім”я
проживає в зазначеному будинку (а.с.18,19).

З технічної документації
судом встановлено,що власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_4 станом на
24.03.2006 року є СВК “Вперед” Рожищенського району,загальна площа житлового будинку становить 117,3 кв.м.(а.с.10-14).

3

З пояснень
сторін,матеріалів справи судом встановлено,що з травня 2006 року житловий
будинок з господарсько-побутовими спорудами в АДРЕСА_4 переданий СВК “Вперед”
на баланс Вічинівської сільської ради
безоплатно згідно акта приймання-передачі від 17.04.2006 року (а.с.19,20).

Рішенням відповідача від
15.12.2006 року №5/4 позивачу ОСОБА_13 відмовлено у приватизації житлового
будинку без зазначення підстав відмови
(а.с.3).

Стаття 1 Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду”зазначає,що приватизація
державного житлового фонду -це відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках,де мешкають два і більше наймачів,та належних до них
господарських споруд і приміщень (підвалів,сараїв та ін.) державного житлового
фонду на користь громадян України.

Згідно ст.ст.3,5 Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду” приватизація
здійснюється,зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків)
з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і
кожного члена його сім”ї та додатково 10 квадратних метрів на сім”ю і якщо
загальна площа квартир (будинків),що підлягають приватизації,відповідає вказаній площі,зазначені квартири (будинки)
передаються наймачеві та членам його сім”ї безоплатно.

Відповідно до п.10 ст.8
зазначеного Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла,за винятком
випадків,передбачених п.2 ст.2 цього Закону.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що житловий будинок позивачів не належить до
об”єктів,які не підлягають приватизації згідно п.2 ст.2 Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду”.

На основі викладеного,суд
приходить до висновку,що позов слід задовольнити, визнати протиправним та
скасувати рішення Вічинівської сільської ради від 15 грудня 2006 року №5/4 про відмову у
приватизації житлового будинку ОСОБА_13та зобов”язати Вічинівську
сільську раду передати в спільну сумісну власність позивачів житловий будинок
АДРЕСА_4

Судові витрати по справі
покласти на позивачів за їх згодою.

На підставі ст.ст.1,3,5,8
Закону України “Про приватизацію

4

державного житлового фонду”,керуючись
ст.ст.19,86,160-163 КАС

України,суд,-

П О С Т А Н О В И
В:

Позов
ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15 в інтересах малолітніх ОСОБА_16,ОСОБА_17 до
Вічинівської сільської ради про визнання рішення сільської ради від 15.12.2006
року №5/4 про відмову у приватизації житлового
будинку протиправним та зобов”язання сільської ради передати
у приватну власність житловий будинок задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Вічинівської сільської
ради від 15 грудня 2006 року № 5/4 про
відмову у приватизації житлового будинку ОСОБА_13.

Зобов”язати Вічинівську
сільську раду передати в спільну сумісну
власність ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_16,ОСОБА_17 житловий будинок з
господарсько-побутовими спорудами
АДРЕСА_4.

Постанова може бути оскаржена
до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

СУДДЯ:

Справа №2-а-6/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2007
року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивачів- ОСОБА_18

ОСОБА_19

представника відповідача-
Ковальчука А.Р.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_18,ОСОБА_19 до Залісцівської сільської ради про визнання рішення сільської
ради від 31.07.2006 року про відмову у приватизації житлового будинку
протиправним та зобов”язання сільської ради
передати у приватну власність
житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_18,ОСОБА_19
звернулись в суд з адміністративним позовом до
Залісцівської сільської ради про
визнання рішення сільської ради від
31.07.2006 року про відмову у
приватизації житлового будинку протиправним та зобов”язання сільської ради передати
у приватну власність житловий будинок.

В обґрунтування своїх вимог
вказують,що проживають в будинку АДРЕСА_5,який був наданий їм для проживання, як членам
КСП ім.Лесі Українки.

В зв”язку з ліквідацією
господарства в 2005 році будинок був переданий
Залісцівській сільській раді.

Рішенням Залісцівської сільської ради від 31.07.2006
року в

2

задоволенні їх заяви про передачу житлового будинку у приватну власність
відмовлено.

Зазначене рішення
Залісцівської сільської ради просять скасувати як протиправне та зобов”язати відповідача передати житловий будинок АДРЕСА_5 у спільну
сумісну власність позивачів.

В судовому засіданні позивачі
заявлені вимоги підтримали з підстав,зазначених в позовній заяві і просять
задовольнити їх.

Представник відповідача проти
позову не заперечив.Згідний з вимогами позивачів.

Заслухавши пояснення
сторін,з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,суд приходить до
висновку,що позов підлягає до задоволення.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України “Про
поетапну передачу у комунальну власність об”єктів соціальної сфери, житлового
фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств і
організацій агропромислового комплексу,заснованих на колективній та інших
формах недержавної власності” передачі у
комунальну власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць підлягає
безоплатно,зокрема,житловий фонд (крім гуртожитків).Передача об”єктів
соціальної інфраструктури у комунальну
власність здійснюється відповідно до Положення про порядок передачі у
комунальну власність загальнодержавного житлового фонду,що перебував у повному
господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств,установ та
організацій,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.11.1995
року №891.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що спірний житловий будинок був наданий сім”ї
позивачки ОСОБА_18 колективним
сільськогосподарським підприємством ім.Лесі Українки в 1994 році як члену
підприємства і з даного часу сім”я проживає в зазначеному будинку (а.с.6).

Власником будинковолодіння
за адресою АДРЕСА_5 “Залісці” Рожищенського району,загальна площа житлового будинку становить 85 кв.м.(а.с.7,17).

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що житловий
будинок з господарсько-побутовими спорудами в АДРЕСА_5 переданий агрофірмою
“Залісці” на баланс Залісцівської сільської
ради безоплатно згідно акта приймання-

3

передачі від 14.01.2005 року (а.с.17).

Рішенням відповідача від
31.07.2006 року позивачці ОСОБА_18 відмовлено у приватизації житлового
будинку без зазначення підстав відмови
(а.с.5).

Стаття 1 Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду”зазначає,що приватизація
державного житлового фонду -це відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках,де мешкають два і більше наймачів,та належних до них
господарських споруд і приміщень (підвалів,сараїв та ін.) державного житлового
фонду на користь громадян України.

Згідно ст.ст.3,5 Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду” приватизація
здійснюється,зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків)
з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і
кожного члена його сім”ї та додатково 10 квадратних метрів на сім”ю і якщо
загальна площа квартир (будинків),що підлягають приватизації,відповідає вказаній площі,зазначені квартири (будинки)
передаються наймачеві та членам його сім”ї безоплатно.

Відповідно до п.10 ст.8
зазначеного Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла,за винятком
випадків,передбачених п.2 ст.2 цього Закону.

З пояснень сторін,матеріалів
справи судом встановлено,що житловий будинок позивачів не належить до
об”єктів,які не підлягають приватизації згідно п.2 ст.2 Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду”.

На основі викладеного,суд
приходить до висновку,що позов слід задовольнити, визнати протиправним та
скасувати рішення Залісцівської
сільської ради від 31 липня 2006
року про відмову у приватизації житлового будинку ОСОБА_18 та зобов”язати Залісцівську сільську раду передати в спільну
сумісну власність позивачів житловий будинок АДРЕСА_5

Судові витрати по справі
покласти на позивачів за їх згодою.

На підставі ст.ст.1,3,5,8 Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду”,керуючись ст.ст.19,86,160-163 КАС

України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

4

Позов ОСОБА_18,ОСОБА_19 до
Залісцівської сільської ради про визнання рішення сільської ради від 31.07.2006
року про відмову у приватизації житлового будинку протиправним та зобов”язання
сільської ради передати у приватну власність житловий будинок
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Вічинівської сільської
ради від 31 липня 2006 року про відмову
у приватизації житлового будинку
ОСОБА_18

Зобов”язати Залісцівську сільську раду передати в спільну сумісну власність
ОСОБА_18,ОСОБА_19 житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_5.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: /підпис/
В.Ф.Кирилюк

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
В.Ф.Кирилюк

Справа №2-а-9/2007

П О С Т А Н
О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18
квітня 2007 року Рожищенський районний суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивача- ОСОБА_20

представників
відповідачів- Мазура Д.Г.

Грушецької Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_20 до Волинського
обласного військового комісаріату,головного управління Пенсійного Фонду України
у Волинській області про зобов”язання Волинського обласного військового
комісаріату здійснити дорахування розміру пенсії військовослужбовців та головного управління
Пенсійного Фонду України у Волинській
області здійснити виплату дорахованих сум ,-

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_20 звернувся в суд з
адміністративним позовом до до Волинського обласного військового
комісаріату,головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області
про зобов”язання Волинського обласного військового комісаріату здійснити
дорахування розміру пенсії
військовослужбовців та головного управління Пенсійного Фонду
України у Волинській області здійснити
виплату дорахованих сум.

В обґрунтування своїх вимог вказує,що
він військовий пенсіонер, прослужив у Збройних Силах України 22 роки.Наказом Міністра оборони України від 02.03.1998 року №069 був звільнений з
військової служби у запас за п.65 п.п.г (скорочення штату), виключений із
списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення з 20.03.1998 року
і направлений на облік до Рожищенського РВК Волинської області.У 1998 році йому
була призначена пенсія,в наступні роки - перерахована згідно нормативно-
правових актів України та рішення Рожищенського районного суду від 26.08.2004
року.

Відповідно до перерахунків
пенсії,проведених Волинським обласним
військовим комісаріатом, в
розрахунок його пенсійного забезпечення не входили додаткові види грошового
забезпечення.

2

Покликаючись на те,що перерахунків
пенсії у повному обсязі відповідач не робив,чим порушив його право на рівність
перед законом з іншими військовослужбовцями,просив зобов”язати Волинський
обласний військовий комісаріат перерахувати розмір раніше
призначеної пенсії відповідно до нормативно-правових актів України,а саме :

-з 16 липня 1999 року по 26 серпня 2003 року - щомісячної премії
33,3% від окладу грошового утримання і додаткових видів грошового забезпечення
на підставі Указу Президента України від 14.07.1995 року №615 “Про надбавки до
грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України”;

-з 1 вересня 1999 року по 31 грудня 2002
року - щомісячної надбавки у розмірі 40% посадового окладу згідно з Указом
Президента України від 14.07.1999 року
№847 “Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України”;

-з 1 січня 2003 року по 26 серпня 2003 року - щомісячної
надбавки у розмірі 100% грошового забезпечення згідно з Указом Президента
України від 23.02.2003 року №173 “Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ”;

з 1 травня 2003 року по 26 серпня 2003
року - щомісячної надбавки у розмірі 90% за безперервну службу на підставі
Указу Президента України від 5.05.2003 року №389 “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,Міністерства внутрішніх
справ України,Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
Державної охорони України за безперервну службу” та зобов”язати головне
управління Пенсійного Фонду України у Волинській області здійснити виплату
дорахованої суми 16060 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав з підстав,зазначених в позовній заяві і просить задовольнити
їх.

Представники відповідачів Волинського
обласного військового комісаріату та головного управління Пенсійного Фонду
України у Волинській області проти
позову заперечили.Просять відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін,з”ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами,суд приходить до висновку,що позов
до задоволення не підлягає.

Згідно п.7 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 “Про порядок обчислення вислуги
років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їх сімей” пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення : відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням та
відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах,установлених за останньою
штатною посадою,займаної перед звільненням; щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії. При цьому розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії визначається
за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

З наведених обставин вбачається,що
щомісячна надбавка, запроваджена

3

Указами
Президента України від 23.02.2002 року
№173 “Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ” та від 5.05.2003 року №389 “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,Міністерства внутрішніх
справ України,Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
Державної охорони України за безперервну службу”, відноситься до додаткових
видів грошового забезпечення й приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії особам,
які отримували її під час проходження служби і звільнені після її
запровадження.Позивач цієї надбавки не отримував під час проходження служби,
оскільки був звільнений зі служби у 1998 році,, а тому дія вищезазначених
Указів на нього не поширюється.

Щодо перерахування пенсії на підставі
Указу Президента України від 14.07.1999
року №847 “Про додаткові заходи щодо
впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил
України”,то даний Указ втратив чинність відповідно до Указу Президента України від 23.02.2002 року “173.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 17.07.1992 року №393 щомісячна премія у розмірі 33,3% не включена
до складу грошового забезпечення, з якого має обчислюватися пенсія.Премія також
не входить до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців,
перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1998
року №452 “Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення
військовослужбовців”, тому позивач не має права на перерахунок пенсії з
урахуванням 33,3%.

Відповідно до постанови №4 Пленуму
Верховного Суду України від 15.04.2005 року “Про окремі питання застосування
судами законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, законодавством з питань
пенсійного забезпечення, яке діяло до 1
січня 2005 року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених
пенсій у зв”язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та
осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”,нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій.
Закон України “Про внесення змін до
ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”, який набув чинності з 1 січня 2005 року, не має зворотної сили, тому
вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі
служби нових щомісячних видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1
січня 2005 року, задоволенню не підлягають.

На основі викладеного суд приходить до
висновку,що в позовіОСОБА_20 слід відмовити.

На підставі Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших

4

осіб”,Указу
Президента України від 23.02.2002 року №173 “Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ”, Указу Президента України від 5.05.2003 року №389 “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління Державної охорони України за безперервну службу”,постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року №393, постанови Кабінету Міністрів
України від 6.04.1998 року №452, постанови Пленуму Верховного Суду України від
15.04.2005 року №4,керуючись ст.ст. 19,86,160-163 КАС України,суд,-

П О С Т
А Н О В И В :

В позові ОСОБА_20 до Волинського
обласного військового комісаріату,головного управління Пенсійного Фонду України
у Волинській області про зобов”язання Волинського обласного військового
комісаріату здійснити до рахування розміру пенсії військовослужбовців та головного управління
Пенсійного Фонду України у Волинській
області здійснити виплату дорахованих сум відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

СУДДЯ: /підпис/
В.Ф.Кирилюк

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду В.Ф.Кирилюк

Справа №2-а-6/2007

У Х В А Л
А

про призначення справи до
розгляду

6 березня 2007 року Рожищенський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого- судді Кирилюк В.Ф.

при
секретарі-
Б”ялій І.В.

з участю
позивачів-
ОСОБА_18

ОСОБА_19

Провівши
попереднє судове засідання по цивільній справі №2-а-6/2007 за адміністративним
позовом ОСОБА_18, ОСОБА_19 до Залісцівської
сільської ради про визнання рішення сільської ради від 31.07.2006 року про відмову у приватизації житлового будинку
протиправним та зобов'язання сільської
ради передати у приватну власність житловий будинок,-

В
СТ А Н О В И В:

Позивачі звернулись в суд з
адміністративним позовом до
Залісцівської сільської ради про
визнання рішення сільської ради від
31.07.2006 року про відмову у
приватизації житлового будинку протиправним та
зобов'язання сільської ради
передати у приватну власність
житловий будинок,-

Покликаючись на те, що зазначене рішення
сільської ради є протиправним, просили суд
зобов'язати відповідача передати житловий будинок АДРЕСА_5 та земельну
ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку в їх спільну сумісну
власність.

В попередньому судовому засідання
позивачі просять залишити без розгляду
позовні вимоги в частині передачі в їх спільну сумісну власність земельної
ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку.

Заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги в частині передачі в спільну сумісну власність позивачів земельної
ділянки, призначеної для обслуговування
житлового будинку слід залишити без розгляду.

Спір не врегульовано в порядку,
визначеному ч.3 ст.111 КАС України.

Судом проведено процесуальні дії, які
необхідно вчинити до судового розгляду і які передбачені ч.4 ст.111 КАС
України.

Підготовка до судового розгляду
закінчена.

Керуючись ст.ст.111,121 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закінчити підготовче провадження по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_18, ОСОБА_19 до Залісцівської сільської ради про визнання рішення сільської
ради від 31.07.2006 року про відмову у приватизації житлового будинку
протиправним та зобов'язання сільської
ради передати у приватну власність житловий будинок.

Позовні вимоги позивачів ОСОБА_18,
ОСОБА_19 про передачу в спільну сумісну
власність земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового
будинку залишити без розгляду.

Призначити справу до судового розгляду на
12 год. 22.03.2007 року в приміщенні Рожищенського районного суду за адресою :
м.Рожище, вул.. Грушевського, 4.

В судове засідання викликати осіб, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :

Справа №2-а-12/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е
м У к р а ї н и

29 травня 2007 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при
секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивача-
ОСОБА_21

представника відповідача-
Супрунюка М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_21 до
управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі про визнання
протиправним рішення комісії про відмову у призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах від 7.03.2007 року та
зобов”язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах з часу подання заяви ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_21 звернувся в суд з
адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Рожищенському
районі про визнання протиправним рішення комісії про відмову у призначенні йому
пенсії за віком на пільгових умовах від
7.03.2007 року та зобов”язання призначити пенсію за віком на пільгових
умовах з часу подання заяви 15 липня 2006 року.

В обґрунтування своїх вимог
вказував, що працював електрозварником
ручного зварювання в колгоспі ім.Крупської, пізніше КСП “Руднянський” та
СВК “Оберіг”,його професія відноситься до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад ,
робота на яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах. Маючи необхідний - вік 55 років, загальний стаж роботи - більше 28-

2

ми років,з них більше 17-ти років за Списком №2 , 15.07.2006 року звернувся до відповідача за призначенням пенсії. Згідно
протоколу від 9.01.2007 року №493 йому була призначена пенсія за віком на
пільгових умовах. Відповідно до оскаржуваного рішення комісії по призначенню
пенсій скасовано чинність зазначеного протоколу та відмовлено у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах. Покликаючись на те,що має право на пенсію за віком на
пільгових умовах, просив визнати
протиправним рішення комісії по призначенню пенсій від 7.03.2007 року

та зобов”язати управління Пенсійного фонду України в Рожищенському
районі призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах з часу
звернення 15.07.2006 року.

В судовому засіданніОСОБА_21
заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просить
задовольнити їх.

Представник відповідача проти позову
заперечив. Суду пояснив, що підстав для зарахування до пільгового стажу періоду
роботи позивача електрозварювальником в СВК
немає, оскільки Списком №2
виробництв, цехів, професій та посад з
важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових
умовах та у пільгових розмірах, який був чинний на час роботи позивача
електрозварником, пільгове пенсійне забезпечення надавалось лише робітникам
виробництв. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
з”ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно ст.13 п.б Закону
України “Про пенсійне забезпечення” від 11.05.1991 р, на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на
інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України
і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років
і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах.

Згідно ст.100 зазначеного
Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону (1.01.1992 р.) на
роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах :

а) особам, які мають на день
введення в дію цього Закону повний

3

стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах,
пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог
за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

З пояснень сторін, матеріалів справи,
оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи позивача судом встановлено, що останній за
призначенням пенсії до відповідача звернувся 10.10.2006 року, на час
звернення вік позивача
ОСОБА_21 становив 55 років,
загальний стаж - 28 років 6 місяців 2 дні, з них за Списком №2 за професією електрозварника ручного
зварювання - 17 років 2 місяці 27 днів.

Згідно протоколу комісії від 9.01.2007 року №493
позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за
Списком №2.

Рішенням комісії по
призначенню пенсій управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі
від 7.03.2007 року зазначений протокол визнано недійсним і позивачу
відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв”язку з
непроведенням в господарстві атестації робочих місць пільгових професій та, що Списками №2 пільгове пенсійне
забезпечення надається лише робітникам
виробництв.

Судом
встановлено також, що на
день введення в дію Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 11.05.1992
року (1.01.1992 р.) позивач мав повний
стаж на роботах за списком №2, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, тому
вимога відповідача про
необхідність атестації робочого місця позивача , що передбачено цим
Законом - неправомірна.

Робота відповідача
електрозварником ручного зварювання дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах згідно Списку №2 виробництв, цехів,
професій та посад з важкими умовами
праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у
пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956
року №1173, розділ ХХХ11 “Загальні
професії” та Списку №2
виробництв, робіт, професій, посад
і показників з шкідливими та важкими умовами праці зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року
№10, розділ ХХХ111, 23200000 - 19906 “Загальні професії”, тобто посилання відповідача, що зазначеними списками пільгове пенсійне
забезпечення надається лише робітникам виробництв неправомірне, оскільки дані
списки крім виробництв передбачають
і професії, робота на яких дає право
на

4

пенсію за віком на пільгових умовах.

На основі викладеного суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_21 слід задовольнити частково , визнати протиправним рішення комісії про відмову у
призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах від 7.03.2007 року та зобов”язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на
пільгових умовах з часу звернення 10.10.
2006 року.

В задоволенні вимог
позивача про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах з 16.07.2006 року відмовити, оскільки, як встановлено
судом, позивач за призначенням пенсії до
управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі звернувся
10.10.2006 року.

На підставі с.ст.13 б, 100 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, керуючись ст.ст. 19,86,160-163, 167 КАС
України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_21 до управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення комісії по призначенню
пенсій управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі від 7 березня
2007 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах
ОСОБА_21.

Зобов”язати управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі призначити ОСОБА_21 пенсію за віком на пільгових умовах
з часу звернення 10 жовтня 2006 року.

Постанова може бути
оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожищенський районний суд шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:

Справа №2-а-12/2007

П О С Т
А Н О В А

І м е н е
м У к р а ї н и

29 травня 2007 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Кирилюк В.Ф.

при
секретарі- Б”ялій І.В.

з участю позивача-
ОСОБА_21

представника відповідача-
Супрунюка М.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_21 до
управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі про визнання
протиправним рішення комісії про відмову у призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах від 7.03.2007 року та
зобов”язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах з часу подання заяви ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_21 до управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення комісії по призначенню
пенсій управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі від 7 березня
2007 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах
ОСОБА_21.

Зобов”язати управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі призначити ОСОБА_21 пенсію за віком на пільгових умовах
з часу звернення 10 жовтня 2006 року.

Постанова може бути
оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожищенський районний суд шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:

Справа №2-а-4/2008

П О С Т
А Н О В А

І м е н е
м У к р а ї н и

14 лютого 2008
року Рожищенський
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Черевиковій Т.В.

з участю представника
позивача- ОСОБА_22

представника
відповідача- Клімішиної
Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_23 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Луцьку про скасування постанови про накладення адміністративного
стягнення від 08.10.2007 року,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_23 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2007
року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Луцьку від 8 жовтня 2007 року №58 про притягнення
ОСОБА_23 до адміністративної відповідальності
у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду
через Рожищенський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови,а в разі складення
постанови у повному обсязі - протягом десяти днів з дня складення у повному
обсязі, та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

СУДДЯ:

Справа
№2-а-4/2008

П О С Т
А Н О В А

І м е н е
м У к р а ї н и

14 лютого 2008
року Рожищенський
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Черевиковій Т.В.

з участю представника
позивача- ОСОБА_22

представника
відповідача- Клімішиної
Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_23 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2007
року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_23 звернулась в суд з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Луцьку про скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення від 08.10.2007 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуваною постановою її незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності
, оскільки відповідач порушив строк накладення адміністративного стягнення,
передбачений ст.38 КУпАП, крім того
наклав на неї штраф найвищої межі, передбачений санкцією ст.165-4 ч.1 КУпАП, не
врахувавши обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і
просить задовольнити їх.

Представник відповідача проти позову
заперечила. Суду пояснила, що постанова про притягнення ОСОБА_23 до
адміністративної відповідальності від 08.10.2007 року постановлена у відповідності до вимог КУпАП. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З пояснень представників сторін,
матеріалів справи судом встановлено, що

2

позивачку, як голову правління ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат», притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.165-4
ч.1 КУпАП за несвоєчасне та неповне нарахування та сплату товариством страхових
внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України за період з 01.10.2005 року по 30.06.2007
року, що стверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від 25.09.2007 року №02-05/18 та постановою про
накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. від 08.10.2007 року №58 (а.с.9,10).

На думку суду постанова про притягнення
ОСОБА_23 до адміністративної відповідальності від 08.10.2007 року є
протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено
не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому
правопорушенні - два місяці з дня його
виявлення.

З пояснень представників сторін, акта
перевірки Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Луцьку від 24.09.2007 року №229 судом
встановлено, що ЗАТ «Волинський шовковий комбінат» допустив порушення
встановленого порядку нарахування та сплати страхових внесків до Фонду за
період з 01.10.2005 року по 30.06.2007 року. Перевірка проводилась з 19.09.2007 року по 24.09.2007 року (а.с.5-8).

В даному випадку відповідач наклав на
позивачку адміністративне стягнення з порушенням двохмісячного строку з дня
вчинення правопорушення, передбаченого ст.38 КУпАП.

З пояснень представника відповідача
судом встановлено, що ЗАТ «Волинський шовковий комбінат» сплачував страхові
внески по факту виплати заробітної плати, тому кожен окремий випадок порушення
встановленого порядку нарахування та сплати страхових внесків є окремим правопорушенням
і є невірним застосування відповідачем двохмісячного строку з дня виявлення
правопорушення, оскільки в даному випадку правопорушення не є триваючим.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі
закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення
строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Крім того, під час винесення
оскаржуваної постанови в порушення вимог ст.280 КУпАП не з»ясовані та не
враховані обставини, що підлягають з»ясуванню при розгляді справи про
адміністративне правопорушення. Зокрема, в постанові від 08.10.2007 року не
зазначені обставини, що були враховані при накладенні на позивачку штрафу в
максимальному розмірі, передбаченому
санкцією ст.165-4 ч.1

КУпАП.

На основі викладеного, суд приходить
до висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_23 до
адміністративної відповідальності в порушення вимог ст.ст.38, 247 п.7 КУпАП
пропустив строк накладення
адміністративного стягнення, тому позов слід задовольнити і визнати

3

протиправною та скасувати постанову начальника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку від 8
жовтня 2007 року №58 про притягнення ОСОБА_23 до адміністративної
відповідальності у виді штрафу в
розмірі 255 грн.

На підставі ст.ст. 38, 247 п.7 КУпАП,
керуючись ст.ст.18, 19, 99, 158, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_23 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2007
року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Луцьку від 8 жовтня 2007 року №58 про притягнення
ОСОБА_23 до адміністративної відповідальності
у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду
через Рожищенський районний суд шляхом подання заяви

про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а

в разі складення
постанови у повному обсязі - протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі,
та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ: /підпис/
В.Ф.Кирилюк

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
В.Ф.Кирилюк

Справа №2-а-4/2008

П О С Т
А Н О В А

І м е н е
м У к р а ї н и

14 лютого 2008
року Рожищенський
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Черевиковій Т.В.

з участю представника
позивача- ОСОБА_22

представника
відповідача- Клімішиної
Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_23 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2007
року,-

П О С Т А Н О
В И В:

Позов ОСОБА_23 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луцьку про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2007
року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Луцьку від 8 жовтня 2007 року №58 про притягнення
ОСОБА_23 до адміністративної відповідальності
у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду
через Рожищенський районний суд шляхом подання заяви

про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а

в разі складення
постанови у повному обсязі - протягом десяти днів з дня складення у повному
обсязі, та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

СУДДЯ:

Справа №2-а-2/2008

П
О С Т А Н О В А

І м е
н е м У к р а ї н и

12 березня 2008
року Рожищенський
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі- Черевиковій Т.В.

з участю позивача- ОСОБА_24

представника позивача - ОСОБА_25

представника
відповідача- Супрунюка М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_24 до управління Пенсійного фонду України
в Рожищенському районі про визнання протиправним рішення комісії про відмову у
переведенні на інший вид пенсії та
зобов”язання призначити пенсію як
посадовій особі органу місцевого самоврядування з 13.11.2005 року ,-

П О С Т
А Н О В И В:

Позов ОСОБА_24 до управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення комісії по призначенню
пенсій управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі від 1 грудня
2006 року про відмову ОСОБА_24 у переведенні на пенсію за Законом України «Про
службу в органах місцевого самоврядування».

Зобов”язати управління Пенсійного фонду України в
Рожищенському районі перевести ОСОБА_24
з пенсії за віком на пенсію згідно
Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з часу звернення 24 листопада
2006 року.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду
через Рожищенський районний суд шляхом подання заяви

про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а

в разі складення
постанови у повному обсязі - протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі,
та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ:

Справа № 2-а-22/2008

У Х В А Л А

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня
2008 року
Рожищенський районний суд Волинської

області:

головуючого- судді Кирилюк В.Ф.

при
секретарі-
Черевиковій Т.В.

з
участю позивача- ОСОБА_26

представника
відповідача- ОСОБА_28

розглядаючи в попередньому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_26 до виконавчого комітету Рожищенської міської
ради, ОСОБА_27 про визнання протиправним
та скасування рішення виконавчого
комітету Рожищенської міської ради від 29.06.2006 року №149 про передачу в
приватну власність земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_26
звернулась в суд з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Рожищенської міської ради, ОСОБА_27 про
визнання протиправним та скасування
рішення виконавчого комітету
Рожищенської міської ради від 29.06.2006 року №149 про передачу в приватну
власність земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Рожищенської міської
ради відповідачу ОСОБА_27 виданий державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку, в зв»язку з чим справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно
ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку, що провадження у справі
слід закрити за даною підставою.

Керуючись
ст.157 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити
провадження у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_26 до виконавчого комітету
Рожищенської міської ради,

2

ОСОБА_27 про визнання
протиправним та скасування рішення
виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 29.06.2006 року №149
про передачу в приватну власність земельної ділянки.

Роз»яснити
позивачці про право звернення до
суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Рожищенський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали та апеляційної скарги протягом
десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: /підпис/
В.Ф.Кирилюк

Оригіналу
відповідає.

Суддя
Рожищенського

районного
суду
В.Ф.Кирилюк