Справа № 22-а-4/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Слободін М.М.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008
року

№ 22-а-4/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова
Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі:
Холодна Д.С.

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1.

представник відповідача -
Северинцева О.М.

прокурор - Філоненко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління
Державного Казначейства в Харківській області та Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на
постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14
грудня 2006 року по справі №
2-а-732/06

за позовом ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області,

Оперуповноваженого ВКР Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області ОСОБА_4,

Управління
Державного Казначейства в Харківській області

про
визнання дій незаконними, захист
права та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
звернулись до суду з позовом до Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області,
Оперуповноваженого ВКР Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області
ОСОБА_4, Управління Державного Казначейства в Харківській області про визнання
дій незаконними, захист права та стягнення моральної шкоди.

Постановою Дзержинського районного
суду м.Харкова від 14.12.2006 року
позов ОСОБА_2, ОСОБА_3до Дзержинського
РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області, Оперуповноваженого ВКР Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області ОСОБА_4, Управління Державного Казначейства в Харківській області про визнання дій незаконними, захист права
та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано дії працівника ВКР
Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4 у частині
незаконного проникнення до житла, яке належить ОСОБА_3., порушення законних
інтересів позивачів на об'єктивне проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК
України неправомірними та стягнуто з Управління Державного Казначейства в
Харківській області на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3моральну шкоду у розмірі 10 000
грн.

Управління Державного Казначейства
в Харківській області не погоджується з вказаною постановою, подало апеляційну
скаргу, вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною,
такою, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Управління
Державного Казначейства в Харківській області, просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2006. та
прийняти нову в якій позивачу у позові відмовити повністю.

Дзержинський РВ ХМУ УМВС України в Харківській області також
не погоджується з вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій вказує,
що постанова є необґрунтованою та незаконною, просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Дзержинського районного суду від 14 грудня 2006 року по
справі № 2-А-732/06.

Представник позивачів проти
апеляційних скарг заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін. перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

Позивачі звернулися до суду із
позовом, у якому просять визнати дії працівника Дзержинського РВ ГУМВС України
в Харківської області ОСОБА_4. і Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківської
області протиправними та стягнути з відповідачів на їх користь 10 000 грн.
моральної шкоди.

Позивачі доповнили позовні вимоги,
у яких просили визнати дії працівника міліції

Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківської області ОСОБА_4. протиправними та стягнути з УДК в Харківській
області на їх користь 10 000 грн. моральної шкоди.

Позивачі вважають дії працівників
міліції незаконними, такими, що порушують їх права, гарантовані ст.ст. 30, 32
Конституції України, а також законний інтерес щодо дотримання законності при
проведенні перевірки в порядку ст. 97 КПК України, і просять суд визнати
протиправною діяльність оперуповноваженого ВКР Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківській області ОСОБА_4.

Судом першої інстанції були
витребувані і досліджені матеріали перевірки прокуратурою району скарги
ОСОБА_2. на незаконні дії працівників міліції Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківської області, зокрема ОСОБА_4. Також, судом досліджені матеріали
кримінальної справи № 60061173, порушеної 15.08.2006 р. за ознаками злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, постанову скасовано 11.09.2006 р.

Встановлено, що 11.08.2006 р.
працівниками Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківської області, зокрема,
ОСОБА_4. відбиралися пояснення у громадян у квартирі за адресою: АДРЕСА_1

Позивачами надано копію договору
купівлі-продажу квартири від 29.07.2000 р., згідно якого житлова квартира за
адресою: АДРЕСА_1належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів
перевірки прокуратури Дзержинського району м. Харкова, зокрема, пояснень
ОСОБА_5(а.м. 4), ОСОБА_6. (а.м. 6, а.м. 20), ОСОБА_2. (а.м. 8). ОСОБА_7. (а.м.
16). ОСОБА_8. (а.м. 18), ОСОБА_9. (а.м. 23) працівники міліції, зокрема
ОСОБА_4. проникли до квартири силоміць, без дозволу власника квартири а також
присутніх осіб.

Вивченням матеріалів кримінальної
справи № 60061173 встановлено, що при проведенні перевірки ОСОБА_4. рішення
суду, яке б дозволяло проникнення до житла, отримано не було. Крім того, в
матеріалах відсутній у будь-який формі дозвіл власника квартири на проникнення
до житла.

Відповідно до ст. 30 Конституції
України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ст. 14-1 КПК України,
громадянам гарантується недоторканність житла, ніхто не має права без законної
підстави увійти в житло проти волі осіб, які проживають в ньому.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів
правомірності своєї поведінки не надано, тому суд вважає доведеним
неправомірність поведінки відповідача - працівника Дзержинського РВ ГУМВС
України в Харківської області ОСОБА_4. у частині незаконного проникнення до
житла, яке належить ОСОБА_3.

Також, вивченням матеріалів
кримінальної справи, матеріалів прокурорської перевірки по заяві ОСОБА_2. судом
першої інстанції встановлено, що пояснення очевидців відібрані співробітниками
РВ, зокрема, ОСОБА_4.. проти
волі очевидців, із застосуванням
погроз притягнення до кримінальної відповідальності, інших негативних
наслідків, у разі, якщо опитані особи не підтвердять факт, який нібито мав
місце, нанесення ОСОБА_2 ОСОБА_10.
тілесних ушкоджень і заволодіння майном останнього.

Це підтверджується за матеріалами
перевірки прокуратури Дзержинського району м. Харкова, зокрема, поясненнями
ОСОБА_5(а.м. 4), ОСОБА_6. (а.м. 6. а.м. 20), ОСОБА_2. (а.м. 8). ОСОБА_7. (а.м.
16), ОСОБА_8. (а.м. 9, а.м. 18), ОСОБА_9. (а.м. 23).

Крім того, це підтверджується
наявним у матеріалах кримінальної справи поясненням ОСОБА_8. від 11.08.06 г.
(ас. 31). де опитана особа у протеріч діючого законодавства попереджена про
кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України.

Вивченням матеріалів кримінальної
справи № 60061173. встановлено, що її порушено ОД Дзержинського РВ ГУМВС
України в Харківської області 15.08.2006 р. за ознаками злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України за результатами перевірки, на підставі пояснень
очевидців, отриманих під тиском працівників міліції, у тому числі працівника
Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4. Постановою
Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.09.2006 р. постанову про
порушення кримінальної справи скасовано, постанова суду набула чинності.

Будь-яких доказів правомірності
поведінки суб'єктом владних повноважень - ОСОБА_4. до суду надано не було, тому
з урахуванням вимог ст. 71 КАС України, суд вважає доведеним факт
неправомірності поведінки відповідача - працівника Дзержинського РВ ГУМВС
України в Харківської області ОСОБА_4. у частині порушення законних інтересів
позивачів на об'єктивне проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України.

Крім того, позивачами заявлені
вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідачів щодо збору інформації щодо
особи без достатніх до того підстав. Враховуючи ти, що позивачами не надано
доказів, на підставі яких можна було встановити наявність факту збору інформації,
лопотання про витребування відповідних доказів позивачами не заявлялись, суд не
вбачає підстав для задоволення вказаних вимог.

Також позивачами заявлені вимоги
щодо відшкодування ним моральної шкоди, спричинену моральну шкоду позивачі
оцінюють у 10 000 грн.

Розмір матеріальної шкоди позивачі
обґрунтовують тим. що безпідставне кримінальне переслідування ОСОБА_2. з боку
відповідачів, зухвала протиправна поведінка працівників міліції по проникненню
до квартири, приватність та недоторканність якої було гарантовано Конституцією
України викликали значні душевні страждання як ОСОБА_2., так і його матері
ОСОБА_3. У позивачів значно було значно підірвано віру у правосуддя в Україні
та конституційний порядок, який відверто попирався посадовими особами держави, до
того ж правоохоронцями. Завдяки переліченим неправомірним діям ОСОБА_2. та
члени його сім'ї, зокрема ОСОБА_3., були вимушені, у порушення ст. 62
Конституції України, самостійно доказувати його невинність у скоєнні злочину. З
цією метою позивачі зверталися до прокуратури району, суду, приймали участь у
перевірках, тратили свій час на консультації із юристами, оскільки вони не
мають юридичної освіти. У зв'язку із душевними хвилюваннями, надзвичайною
напруженістю часу, коли ОСОБА_2. захищався від необґрунтованих звинувачень та
домагався справедливості, він втратив апетит, практично не спав ночами, стан
його здоров'я суттєво погіршився. ОСОБА_2. неодноразово викликали „швидку
допомогу" у вказаний період і, наприкінці його серце не витримало.
ОСОБА_2. було доставлено до реанімації 5-ї ЦКБ м. Харкова із підозрою на
інфаркт міокарда. Діагноз оказався менш загрозливим для здоров'я, однак тиждень
ОСОБА_2. провів на стаціонарному лікуванні, після чого його виписали для
проведення амбулаторного лікування за місцем мешкання упродовж, як мінімум,
одного місяця. Безпідставне порушення кримінальної справи за матеріалами,
сфальсифікованими працівниками міліції сприяло приниженню ділової репутації
ОСОБА_2 як підприємця та роботодавця, підірвало його авторитет серед працівників
та контрагентів. Крім того, значні витрати часу ОСОБА_2. на досягнення
справедливості і усунення негативних наслідків, а також час. коли він
знаходився на лікуванні, призвели до фактичного усунення його від керівництва
підлеглими працівниками. Враховуючи те, що працівники також приймали участь у
перевірках, які проводила прокуратура району, робота підприємства фактично
стала. Погіршення стану здоров'я ОСОБА_2., а також все вищеперелічене, призвело
до значного порушення звичайного образу життя як ОСОБА_2., так і його матері
ОСОБА_3. Фактично, до цього часу наслідки протиправних дій працівників міліції
не вичерпані, ОСОБА_2. продовжує знаходитись під наглядом лікаря, його ділової
репутації як підприємця нанесена велика шкода, оскільки більшість ділових партнерів
у зв'язку із конфліктом, що відбувся із працівниками міліції, вважають за краще
не мати з ним справ.

Суд першої інстанції вважає вказані
вимоги законними та обґрунтованими, при цьому виходить з наступного:

Обставини погіршення стану здоров'я
підтверджуються наданою до суду випискою із історії хвороби ОСОБА_2., а також
довідкою, яка міститься у матеріалах кримінальної справи № 60061173, порушеної
15.08.2006 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Факти особистої участі ОСОБА_2. у перевірках
прокуратури району, участі його працівників, встановлені при дослідженні
матеріалами перевірки прокуратури району.

Факт кримінального переслідування
ОСОБА_2., виклику його у якості підозрюваного, підтверджується матеріалами
вказаної кримінальної справи.

Решта стверджень позивачів є
загальновідомими і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної особи.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ
від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати нсмайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати,
зокрема, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків,
порушенні стосунків з оточуючими людьми та іншому.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції
вважає вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої позивачам, обґрунтованими, а
розмір відшкодування таким, що розумно співвідноситься із завданими моральними
стражданнями.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави або органів
місцевого самоврядування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових
осіб при здійсненні ними повноважень.

Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода,
спричинена внаслідок незаконних дій чи бездіяльності органу державної влади при
здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою.

Відповідно до п.10-1 Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 з послідуючими змінами та
доповненнями "'Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди) шкоди" при встановленні факту заподіяння моральної
шкоди діями чи бездіяльністю органами державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадових або службових осіб вона підлягає відшкодуванню за
рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Якщо відповідним законом
чи іншим нормативним актом не передбачено обов'язок особистого відшкодування
органом спричиненої шкоди, або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується
державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд
має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства
України.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку про наявність обов'язку відшкодування третім відповідачем -
Управлінням Державного Казначейства в Харківській області шкоди, завданої
внаслідок дій службової особи органу державної влади - працівника Дзержинського
РВ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4. Підстав для визнання
неправомірними дій 1-го відповідача - Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківської області не вбачається, обов'язку відшкодування шкоди, заподіяної
його працівниками він не має, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не
підлягають.

За таких обставин, судом першої
інстанції задоволено позовні вимоги частково.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 16 ст. 11 Закону
України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається
право перебувати на земельних ділянках, в жилих та інших приміщеннях
громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств,
установ і організацій з повідомленням про це адміністрації з метою забезпечення
безпеки громадян, громадської безпеки, запобігання злочину, виявлення і
затримання осіб, які його вчинили.

Суд апеляційної інстанції зазначає,
що судом першої інстанції за доказ факту незаконного проникнення до житла
позивачки прийняті пояснення осіб, які знаходились в квартирі і перебувають у
трудових стосунках з іншим позивачем по справі - ОСОБА_11. за основу прийнятого
рішення, покладено пояснення саме цих осіб, які знаходилися в трудових
стосунках з одним із позивачів. Але цим поясненням дана не належна оцінка.

Колегія суддів зазначає, що з
матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що приміщення в
якому проводилась перевірка є офісом і посилання суду першої інстанції на
незаконне проникнення до житла є необґрунтованим.

З матеріалів наглядового
провадження, матеріалів кримінальної справи №60061173 вбачається, що до
Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківській області надійшли з Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області
матеріали по заяві гр. ОСОБА_10.. Перевіряючи заяву, співробітники
Дзержинського РВ ГУМВС України в
Харківській області на чолі з ОСОБА_4 прибули до офісу ОСОБА_2. за адресою:
АДРЕСА_1 Будь-яких об'єктивних даних щодо проникнення до приміщення з
застосуванням фізичної сили чи погроз не надано.

По заяві ОСОБА_2. щодо незаконного
проникнення до приміщення прокуратурою Дзержинського району м. Харкова було
проведено перевірку. За результатами перевірки була винесена постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи.

Як вбачається з пояснень
працівників позивача, які отримані при проведенні прокуратурою перевірки по
заяві ОСОБА_2. приміщення використовується як виробниче. В поясненнях
працівники зазначають приміщення як «офіс».

Таким чином суд не приймає
обґрунтування позову, щодо проникнення у житло.

Колегія суддів зазначає, що не
переведення приміщення, яке використовується як виробниче з житлового в не
житловий фонд, не може бути підставою вважати його таким, що використовується
як житло.

Враховуючи наведене суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтування позову щодо протиправності дій, а саме
протиправності проникнення до житла необґрунтованими.

Також колегія суддів не вбачає
порушень щодо збору інформації на які посилаються позивачу, оскільки
співробітники міліції діяли в межах перевірки заяви про злочин поданої в
порядку Кримінально - процесуального кодексу України, до якої застосовуються
правила ст. 94, 97 наведеного кодексу,
передбачено проведення її перевірки.

Відповідно необґрунтована і вимога
про стягнення моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції та позовні вимоги
є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, у суду першої
інстанції не було підстав для часткового задоволення позову.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 3 ст. 202 КАС України з
прийняттям нової про відмову у позові.

Крім того колегія суддів, вважає за
необхідне вийти за межі вимог апеляційних скарг (ст. 195 КАС України), оскільки
на підставі оскаржуваної постанови, її висновків, судом винесено окрему ухвалу
то відповідно вона теж, як і постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, 202 (п. 3), 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м.
Харкова від 14 грудня 2006року по справі № 2-а-732/06 скасувати.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3до
Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області, Оперуповноваженого ВКР Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області ОСОБА_4, Управління Державного Казначейства в Харківській
області про визнання дій незаконними, захист права та стягнення моральної шкоди
відмовити.

Скасувати окрему ухвалу від 14
грудня 2006 року по справі № 2-а-732/06.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено та підписано 01 липня 2008
року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло
З.Г.