Справа № 2А-184/2008
Суддя: Волкова О.І.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2А-184/2008р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2008 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

в складі:
головуючого-судді - Волкової О.І.

при секретарі -
Бугер М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Южноукраїнська справу в порядку
адміністративного судочинства за позовом
ОСОБА_1 до Управляння пенсіонного фонду м. Южноукраїнська Миколаївської
області з вимогою про нарахування та
виплату неодержаної пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю за 2005 - 2007 роки та матеріальну допомогу
та витрати пов'язані з правовою
допомогою

ВСТАНОВИВ
:

04 квітня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управляння пенсіонного фонду м. Южноукраїнська
Миколаївської області з вимогою про
нарахування недоодержаної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю з 2005- 2007 роки та
стягнути моральну шкоду в сумі 6000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали
позовні вимоги та обставини викладені в
позовній заяві та зазначив, що
він є ліквідатором 1-ї категорії
та являється інвалідом 3 -ї
групи наслідків аварії на Чорнобильській АЕС . Позивач посилаючись
на те, що відповідно до ст.50 Закону
України „Про статус і соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи” має
право на щомісячну додаткову пенсію у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком.
Оскільки Управляння пенсіонного фонду м. Южноукраїнська Миколаївської
області за 2005 - 2007 років не в повній
мірі здійснював розрахунок та виплату, у зв'язку з чим виникла заборгованість
на загальну суму 6188 грн. 94 коп., яку
він просить стягнути, а також просить стягнути
матеріальну допомогу в сумі 6000 грн.

Представник відповідача позов не
визнала та пояснила, що при нарахуванні
та виплаті на щомісячної додаткової
пенсію за віком позивачеві за 2005 - 2007
роки Управляння пенсіонного фонду м. Южноукраїнська
проводило на підставі Закону України „Про статус і соціальний статус громадян,
які постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи” та Зоконів України „Про державний бюджет України на
2005-2007 роки” окрім того
виходили з положень постанови
Кабінету Міністрів „Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету” від 03.01.2002 року № 1, було передбачено, що розрахунок підвищень ,
передбачених Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” від 22.02.1991 р. № 796 -ХІ (зі змінами)
здійснюється виходячи з розміру 19 грн. 19 коп. Пенсія позивачеві нараховувалася та виплачувалася
виходячи із Законів України „ Про державний бюджет” на 2005 р., 2006 р,
2007 р. Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” Представник відповідача просила в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки,
представника відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
ліквідатором 1-ї категорії та являється інвалідом 3 -ї групи,
який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 від 13 грудня1995
року (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 звертався до Управляння пенсіонного фонду м.
Южноукраїнська Миколаївської області з
вимогою про нарахування неодержаної пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю та її виплату відповідно до
вимог закону.

Відповідно до ст.50 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від
22.02.1991р. № 796 -ХІІ (зі змінами)
визначено право на щомісячну
додаткову пенсію у розмірі 50
% від мінімальної пенсії за віком.

Проаналізувавши діюче законодавство,
суд прийшов до висновку про те, що
згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін
до чинних законів, держава не вправі допустити звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод, у тому числі й осіб, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відносно яких
Закон (№ 796- ХІІ) встановив, що
нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,
передбачені цим Законом , є недійсними.

При цьому суд приймає до уваги
правову позицію Конституційного Суду України, який неодноразово розглядав
питання щодо конституційності положень законів України про державний бюджет
України у частині обмеження пільг, компенсацій і гарантій , на які відповідно
до чинного законодавства мають право окремі категорії громадян.

Тому конституційний Суд України визнав
такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР), тобто є неконституційними
положення, зокрема ст.44 Закону України
„ Про державний бюджет України на 2004 рік”; ст..29 „ Про державний
бюджет України на 2007 рік” відповідно
до рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року .

З таких підстав суд приходить до
висновку про те, що положення Законів „Про держаний бюджет України” не можуть
бути засновані, оскільки вони суперечать
нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні
зміни до чинних законів (ч.3 ст.22
Конституції України (254 к/96 - ВР).

Згідно ст.17 ч.1 Закону України „Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини” суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних
свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 протоколу №1
до Конвенції „кожна людина ... особа має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своїх прав власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права.

Розглядаючи борги в сенсі поняття
„власності” яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу №1 до Конституції і яке не обмежено лише власністю на фізичні
речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві,
борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як „майнові права”, і , таким чином, як власність.

Тому при розгляді справи „Кечко
проти України” Європейський суд з прав
людини зауважив, що межах свобод дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного
бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких
надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідно для цього,
органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах , доки
відповідні положення є чинними.

У з'вязку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію
Уряду України про колізію двох
нормативних актів - закону України, відповідно якому встановлені надбавки з
бюджету і який є діючим, та Закону України
„Про Державний бюджет” на
відповідний рік, де положення основного Закону,
на думку уряду України, перевали як lex specialis.

Суд не прийняв аргумент уряду України
щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. рішення Кечко проти України).

Тому доводи представника відповідача про посилання на відсутність фінансових
можливостей держави не можуть бути прийняті.

Посилання представника відповідача на те, що спеціальний Закон „lex specialis”, тобто
закон України ”Про державний бюджет України” на відповідний рік, має перевагу
перед Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від
22.02.1991р. № 796 -ХІІ, який встановив обмеження пільг, компенсацій і гарантій
, на які відповідно до чинного законодавства мають право окремі категорії
громадян, не можуть буди прийняті до уваги, оскільки звуження змісту та обсягу
прав шляхом прийняття нових законів, внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Оскільки правові положення, які
передбачають право на щомісячну
додаткову пенсію у розмірі 50
% від мінімальної пенсії за віком ліквідатором інвалідом
3 -ї групи які постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
чинним, і позивачка є таким, має право на одержання пенсії в повному
обсязі , органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Таким чином, позивачу як інваліду 3-ої
групи ліквідатору наслідків аварії на
ЧАЕС, повинні були сплачувати :

У 2005 році розмір мінімальної пенсії за віком встановлений ч.1 ст.28
Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” № 1058- 1V від 09.07.2003 у
розмірі пожиточного мінімуму і відповідно до ст.1 Закону України „ Про
затвердження пожиточного мінімуму на 2005 рік”
від 19.10.2004р. № 2089 становить 332
гривен на місяць на одну особу, яка втратила працездатність.

2005р. 332 х 50%= 166

( 166 х 12 )= 1992 грн.

У 2006 році розмір мінімальної пенсії за віком встановлений ч.1 ст.28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058- 1V від 09.07.2003 у розмірі пожиточного
мінімуму для осіб , які втратили працездатність і відповідно до ст.65
Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік”
від20.12.2005р. № 3253- 1V ( зі змінами)
встановлено :

2006 році :

за січень, лютий, березень 2006р. -
350 грн. ., що відповідно складає 50% 175х 3= 525 грн.;

за квітнь,
червень, липень, червень, вересень - 359 грн. 2006р. відповідно складає
50% 179 х 5 = 1077 грн.;

за жовтень, листопад, грудень 2006р. - 366 грн., що відповідно
складає 50% 183х3= 549 грн.

У 2007 році розмір мінімальної пенсії за віком встановлений ч.1 ст.28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058- 1V від 09.07.2003 у розмірі пожиточного
мінімуму для осіб , які втратили працездатність і відповідно до
ст.62 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006р. № 489- V (зі змінами)
встановлено :

2007 році:

за січень, лютий, березень 2006р. - 380 грн. - що відповідно складає 50% 190 х 3= 570 грн.;

за квітень,
червень, липень, червень, вересень
2006р. що відповідно 50%
складає 203 х 6 = 1218 грн.;

за жовтень,
листопад, грудень 2006р. що
відповідно складає 50% 205,50 х 3= 616 грн.

Загальна сума недовиплаченої щомісячної
додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за 2005-2007 роки складає 6 188 грн. 94
коп.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства
права. На підставі викладеного суд
приходить до переконання, що позивач має право на отримання недоплаченої
щомісячної додаткової пенсії, як
ліквідатор 1-ї категорії та інвалідом
3 -ї групи, який постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підлягає частковому задоволення
моральної шкоди в сумі 800 гривень, оскільки
невиплата в повному розмірі додаткової пенсії, яка є складовою частиною пенсії, призвела до моральних страждань позивача і вимагала від нього
додаткових зусиль для організації свого
життя.

При визначені
критеріїв щодо вартості юридичних послуг
суд виходить із прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні ст.. 17 ч.1 Закону України «Про
виконання рішень та застосування практики
Європейського Суду з Прав Людини» .

Вартість
юридичних послуг повинна бути обґрунтованою, реальною, необхідною, помірною, а
також розумною стосовно суми (див.
справа Шмалько проти України, рішення від 20.07.2004 р., заява № 60750/00;
Меріт проти України, рішення від 30.03.2004 р., заява № 66561/ 01; справа «
Нільсен і Йонсен проти Норвегії, заява 3 23118/93 ; справа «Веттстайн» проти
Швейцарії, заява № 33958/96.)

Тому суд, виходить із принципу
справедливості вважає, що оплата
юридичних ОСОБА_1 послуг,
наданих адвокатом в сумі 250 грн. є реальною, необхідною, помірною і
розумною щодо суми.

Згідно з абзацом
1,2 пункту 3 Розділу VII «Прикінцевих та
перехідних положень» КАС України, судовий збір при зверненні до
адміністративного суду сплачується у порядку та розмірах, визначених Декретом
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

Стаття 4 Декрету Кабінету міністрів України „Про державне мито” визначені особи, які звільняються від сплати
державного мита. Приймаючи до уваги, що позивачка від сплати судового збору
звільняється, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись
ст.ст. 160, 161- 163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Зобов'язати Управляння пенсіонного
фонду м. Южноукраїнська Миколаївської області
провести нарахування та виплатити
ОСОБА_1 недоплачену щомісячну додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю за 2005-2007
роки що складає 6 188 грн. 94 коп .

Стягнути з Управляння пенсіонного фонду м.
Южноукраїнська Миколаївської області на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 800 грн., витрати на правову допомогу в сумі
250 грн., та витрати
інформаційно-технічного забезпечення в сумі
30 гривень.

Постанова може бути оскаржена до
одеського апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області шляхом подачі 10- денний строк з дня складання
постанови в повному обсязі заява про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя
Южноукраїнського

міського
суду:
О.І.Волкова