Справа № 22-а-5629/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5629/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А. Сіваченко І.В.

при секретарі за
участю : позивача

Денисенко К.С.
ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від

16 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-156/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И
В :

У лютому
2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, до відповідача, в якому просив
стягнути з останнього недоотримані суми на оздоровлення за 2002-2007 роки, у
загальному розмірі 7243,50 грн.

Постановою Пролетарського районного суду м.
Донецька від 16 квітня 2008 року позов було задоволено частково, а саме:
стягнуто з відповідача недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2002 -
2005, 2007 роки в сумі 5723,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, його
визнано інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим позивач користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії інваліду 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому,
при виплаті допомоги за 2002-2005, 2007 роки, розмір мінімальної заробітної
плати на момент виплати становив: за 2002 рік: 205 грн. х 4 - 21,50 грн = 798
грн. (виплата здійснена 20.08.2004); за
2003 рік : 205 х 4 - 21,50 грн. = 798 грн. (виплата здійснена
24.03.2004); за 2004 рік: 290 х 4 -
21,50 грн. = 1138,50 грн. (виплата здійснена 03.06.2005); за 2005 рік : 332 х 4
- 90 грн. = 1238 грн. (виплата здійснена 20.09.2006); за 2007 рік : 460 х 4 -
90 грн. = 1750 грн. (виплата здійснена 27.12.2007).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2002 по 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5723, 50 грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач
в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги УПФУ. Представник
відповідача до суду за викликом не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх
задоволенні відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є інвалідом третьої групи, що
підтверджується посвідченням, віднесений до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується
відповідним посвідченням.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам 3 групи
виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
за 2002 рік 21,50 грн., за 2003 рік в розмірі 21,50 грн. за 2004 рік в розмірі
21,50 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836)., за 2005 рік в розмірі 90 грн., за 2006 рік в розмірі 90
грн., за 2007 рік в розмірі 90 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -
постанова № 562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам 3 групи постановою № 836 встановлена допомога - 21,50
гривень (за грошовою реформою 1996 року), постановою № 562 встановлена допомога
- 90 гривень.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу, а не постанови №№ 836, 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на користь позивача суми
недоотриманої щорічної допомоги за 2002-2005, 2007 роки.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної
у м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від
16 квітня 2008 року у справі № 2-а-156/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради про
«стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

03 липня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-5629/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А. Сіваченко І.В.

при секретарі за
участю : позивача

Денисенко К.С.
ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради

на постанову

Пролетарського районного суду м. Донецька

від

16 квітня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-156/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної
у м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 16
квітня 2008 року у справі № 2-а-156/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради про
«стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді: