Справа № 22-а-921/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Ісаєнко Ю.А. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2008
року справа №
22-а-921/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Колеснік Г.А.

суддів: при секретарі

Ляшенка Д.В., Ханової Р.Ф. Білоус К.І.

розглянувши у відкритому апеляційні скарги

судовому засіданні Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської райдержадміністрації

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

09.11.2007 року

по справі

№ 2-а-4124/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської райдержадміністрації

про

визнання дій відповідача неправомірними та стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

18.09.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2007
року позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської райдержадміністрації про стягнення грошових сум на оздоровлення
за 2002-2007 роки було задоволено частково, а саме задоволено за 2002, 2003,
2004, 2005, 2007 роки. В частині стягнення щорічних виплат на оздоровлення за
2006 рік ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відповідно до п.37 ст.77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік» дія
абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановами КМУ
№ 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Особи, які
беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії та перебуває на обліку у
відповідача.

В порушення положень ст.
48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідачем
щорічна допомога у розмірі мінімальної заробітної
плати на момент виплати позивачеві не нарахована і не сплачена.

Тобто місцевим судом було встановлено, що фактично за
період з 2002 по 2005 та 2007 роки відповідачем було недоплачено позивачеві
сума щорічної разової допомоги у розмірі 6181 грн. 50 коп.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`яти
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

За 2002, 2003,
2004, 2005 році Управління виплатило
щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі по 26,70 грн., установлені
постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - постанова №836), за 2006 та 2007 роки - по 100 грн.,
встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні
розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 26,70 гривень (за грошовою
реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2005 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не
постанови № 836 та № 562.

Обґрунтовано суд
першої інстанції також не визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні
позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році, врахувавши, що дія абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України. Тому не можна
стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними.

Зупинення дії
закону не дає право його застосовувати. Такі ж висновки й Верховного Суду
України в аналогічному по суті спору, викладені в Ухвалі від 20 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВВДФССНВВПЗУ в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав
для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Позивачем
постанова місцевого суду не оскаржена.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської
райдержадміністрації - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2007 року по справі №
2-а-4124/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської райдержадміністрації «про стягнення заборгованості
недоотриманої суми на оздоровлення» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: