Справа № 22-а-2373/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції
/Донецький окружний адміністративний/-суддя Галатіна О.О.
Справа2а-3743/07
Доповідач -Г.А.Колеснік Категорія -35
донецький апеляційний адміністративний суд
Справа 22-а-2373/08
Донецький апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
-судді Колеснік Г.А., суддів
Шаптала Н.К., Ляшенко Д.В. , при
секретарі - Агейченковій К.О.,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Володарському районі
Донецької області - про визнання недійсним податкового
повідомлення рішення ,
апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Володарському районі Донецької області
на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 26.11.2007року ,-
Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2007року задоволений позов ОСОБА_1 про
визнання повідомлення - рішення
про сплату заборгованості по
податку на прибуток у вигляді 13% вартості отриманої у спадщину
гр. від16.05.2006року -недійсним.
Суд першої інстанції виходив
з того, що позивач отримала від
матері - ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1року, у спадщину право на земельну
об,єктом бізнесу, не є цінним
папером, не є корпоративним правом
і таке отримання спадщини з урахуванням його
суб,єкту та виду не
повинно оподатковуватись за ставкою
13%, як вимагає податкова інспекція.
постанова суду постановлена з
порушенням норм матеріального та процесуального права,
податкова інспекція подала
апеляційну скаргу , просить
скасувати постанову суду та
задовольнити позов.

Обґрунтована апеляційна скарга тим,
що суд не прийняв до уваги, що податок позивачці
нарахований і узгоджений в розумінні
ст.. 5 Закону України “ Про
податок погашення зобов,язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”. Згідно пп. 13.2.2 Закону України “ Про податок
з доходів фізичних осіб” до даних відносин повинно
застосовуватись положення пп. 13.2.2
вказаного Закону, відповідно до якого спадщина оподатковується за ставкою 13%.

Податок повинен бути сплачений в розмірі 13%
від вартості отриманого позивачем
у спадщину, оскільки позивач отримав
корпоративне право на земельну
частку, яка знаходилась у складі
майна КСП ім. Чапаєва, член якого була
спадкодавець і це підпадає під поняття
“корпоративне право” .

У судовому засіданні представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги, позивач просив
залишити скаргу без задоволення. Вважає, що вказаний земельний
пай знаходиться у
колективній власності КСП ім.. Чапаєва , яке від використання цього паю
нараховує йому доход
у розмірі 791,12гр, вона з цього доходу сплатила податок
і не повинна сплачувати
податок з загальної вартості вказаної земельної ділянки.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги ,
колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Порядок оподаткування одержаних
громадянами доходів у вигляді об,єктів
спадщини встановлено ст.. 13 Закону
України “ Про податок з доходів фізичних
осіб”, яким встановлено
оподаткування отриманих платником
податків з об,єктів спадщини у розмірі
13%.

Але
згідно частині “а” підпункту 13.2.2, пункту 13.2 ст. 13
Закону при отриманні спадщини членами сім,ї першого ступеня споріднення
об,єкт спадщини оподаткується за нулевою ставкою до будь
якого об,єкта спадщини.

Позивач отримала 30.08.2005
року у спадщину право на земельну частку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сертифікат про право на земельну частку / пай/ не відноситься до об,єктів
комерційної власності майнових
прав.

Тим більш, згідно свідоцтву про
право на спадщину від 2.12.2005року позивач
отримала у спадщину від своєї
матері право на земельну частку
розміром 5,09 умовних кадастрових
гектарів, яка знаходиться в оренді КСП
ім.. Чапаєва і належала померлої на підставі сертифіката про право на
земельну частку /пай/.

При житті померлий спадкодавець
державний акт на право власності на земельну частку не
отримав, спадкоємець також не
отримала державного акту на
земельний пай, виділ землі в натурі не
проведений по теперішній час.

Виходячи з матеріалів справи, суд
першої інстанції правильно
дійшов висновку щодо визнання факту
отримання позивачем у
спадщину об,єкту спадщини-нерухоме
майно, яким є
земельний пай. Спадкування
земельних ділянок визначається і
нормами Цивільного Кодексу

Ствердження відповідача про те,
що позивала отримав корпоративні
права і тому повинна
сплачувати податок , згідно
діючого на той час нормам Закону, у розмірі 13% вартості
паю не можуть бути взяти до уваги
.

Згідно норм
права , взагалі, ст.. 167 Господарського Кодексу України , Закону України “ Про податок з доходу фізичних
осіб” не передбачено, що
сертифікат на земельну частку є корпоративним правом .

Корпоративні права -це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді господарської організації, з правомочністю цієї особи в
управлінні підприємством, отримання певної
частки прибутку даної
організації.

Позивач такого статусу не
має . Вона
не має частки у статутному фонді товариства, не бере участі в будь якій
організаційно - правовій
формі в управлінні підприємством.

Згідно Указу Президента України
“Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки” від
3.12.1999року сертифікати на право
на земельну частку/пай/ проголошувались правовстановлюваючими документами, що засвідчують право володіння ,
користування та розпорядження земельною
часткою /паєм/ до виділення
земельної частки у натурі і видачі державного акту на право приватної власності. На цих
підставах селянам -власникам
земельних паїв було рекомендовано передавати земельні частки
/паї/ у оренду.

Ще
при житті спадкодавець відповідачці здав свій
пай , як і всі селяни
КСП , у оренду. Позивач
продовжує сплачувати податки
з плати, яку отримує за оренду цього паю. Але це
не можна вважати комерційною
власністю.

Згідно п.в ст.. 13 Закону “Про податок з доходів фізичних
осіб” об,єкт комерційної власності - це цінний папір, корпоративне право, власність на об,єкт бізнесу як такий, тобто власність
на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна власність або
право на отримання
доходу за нею. Жодного з цих
ознак не належить до
паю на земельну частку, який
не вказаний як
об,єкт комерційної власності
і тому вимоги
податкових органів про сплату
податку позивачкою за
отриману спадщину у розмірі
13% від вартості оцінки
земельного паю є
необґрунтованим.

Відповідач , як суб,єкт
владних повноважень, не довів, що
сертифікат на право на земельну
частку /пай/ є корпоративним правом .

Відповідач видав повідомлення -рішення
на підставі Закону “Про порядок
погашення зобов,язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Але
по суті вказаного Закону позивач не є у
повному розумінні суб,єктом
правовідносин, які регулюються цим
законом, відповідно статті 1
якого платникі податків - це
юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не
мають не мають статусу юридичної особи,
а також фізичні особи ,які мають статус
суб,єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких
покладено обов,язок сплачувати обов,язкові
платежі, пеню, штрафні санкції.

Тому судова колегія вважає, що вимоги відповідача, як суб,єкта владних повноважень
про погашення суми заборгованості по сплаті
податку з позивача, який є суб,єктом платежу
податку згідно ст.. 13 Закону
“ Про податок з доходів фізичних
осіб “ , не підлягають
задоволенню.

Позивач-фізична особа, не узгоджував
вказаний податок і тому направлення
йому вимоги як платнику податку з доходів найманих працівників не можна
вважати як безперечну підставу
для стягнення податку в розмірі 13%.

Позивач сплачує податок з оренди
земельного паю.

З урахуванням положень
статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України про те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади
при здійсненні ними владних
управлінських функцій, судова колегія
вважає, що під час розгляду таких спорів, суд незалежно від підстав,
наведених у позовної заяві, повинен
перевіряти їх законність
з урахуванням усіх норм права та
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Виходячи з наведеного , судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те,
що наявність податкової
вимоги , яка не відповідає
вимогам законодавства не може бути
приводом для стягнення суми.

Тим більш, що
податковим органом вказане
повідомлення рішення направлено
по формальному факту, відображеному
у декларації відповідача за 2005 рік
про наявність у нього
отриманого від спадщини прибутку від сертифіката на землю у сумі 68140гр , що
не можна визнавати , як отримані позивачем активи за змістом ст.. 1.7 Закону “Про порядок
погашення зобов,язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами”.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст..198,200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Володарському районі Донецької області на постанову
Володарського районного суду Донецької
області від 26 листопада 2007 року - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького
окружного адміністративного суду
від 26 листопада 2007 року про задоволення позову
ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може
бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця
до Вищого адміністративного суду України.

Колегія суддів :

Г.А.Колеснік

Н.К.Шаптала

Д.В.Ляшенко