Справа № 22-а-1521/2007
Суддя: Берзіньш В.С.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№22-а-1521/2007р. Головуючий в 1 інстанції Зіньков В.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеля­ційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Берзіньш B.C.

Суддів:
М"ясоєдової Т.М. Дралло І.Г.,
при секретарі Войциховській
Е.В., Розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до Красноперекопського МРВ ГУ МВС України в АР
Крим, УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим на бездіяльність та неправомірні дії державних органів та стягнення
несплачених сум за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на постанову Красноперекопського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Красноперекопського
МРВ ГУ МВС України
в АР Крим, УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим про визнання дій та бездіяльності
неправомірними, стягнення невиплачених сум грошового забезпечення. Вимоги
мотивовані тим, що з 01.10.1985 року він поступив на службу до органів МВС,
працюючи на різних посадах. Наказом ГУ МВС України в АР Крим № 279 від 31.10.2005 року позивача було звільнено з
органів МВС по п. 65 п.п. „а" Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з мотивуванням
„за віком". Вислуга на день звільнення склала 25 років 2 місяці 13 днів.
Проте із-за неправильного проведення оплати праці та бездіяльності відповідачів по правильному застосуванню
нормативно-правових актів, які регулюють питання оплати праці, після звільнення
йому призначено пенсію в розмірі 477грн.40коп. Так деякі види грошового
забезпечення, які передбачені наказами МВС України №149 від
10.06.1999р., №1236 від 01.11.2003р. та №501 від 30.06.2006р., в період
проходження ним служби із-за бездіяльності відповідачів взагалі не нараховувались та не виплачувались довгий час або
виплачувались в явно заниженому розмірі внаслідок неправильних дій і
грубих порушень вимог нормативних актів, а також внаслідок навмисного
невиконання ряду вже виданих наказів про нарахування деяких видів грошового
забезпечення. Призначивши наказом №213 ГУ
МВС України в АР Крим від 25.08.2005р. позивача на посаду державтоінспектора
8-го міжрайонного відділу Управління ДАІ ГУ
МВС України в АРК, відповідачі необгрунтовано знизили розмір посадового окладу зі 110грн. до 100грн.,
що суттєво вплинуло на нарахування в подальшому як основного так і додаткових
видів грошового забезпечення.

В порушення
нормативних актів про преміювання, зокрема Указу Президента України №926 від
04.10.1996р., наказу МВС України №542 від 15.07.1999р., Інструкції «Про порядок застосування нормативних актів з
питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають
спеціальних звань рядового і начальницького складу» затвердженої наказом МВС
України №1236 від 01.11.2003р., з жовтня 2003 року по

2

березень 2005 року та з серпня
2005р. по день звільнення позивачу премія взагалі не виплачувалась, у
зв»язку з чим склалась
заборгованість по преміюванню
в сумі 8 791грн.85коп.

В порушення нормативних актів про виплату надбавки за безперервну службу, зокрема
Указів Президента України №926 від 04.10.1996р. «Про надбавки
військовослужбовцям служби безпеки і працівникам внутрішніх справ України за
безперервну службу», №389 від 05.05.2003р. «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного
комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної
охорони України за безперервну службу», №370 від 24.04.2003р. «Про надбавки
військовослужбовцям служби безпеки України і працівникам органів внутрішніх
справ України за безперервну службу», наказу Міністерства внутрішніх справ
України №468 від 07.05.2003р. «Про виконання Указу Президента України від
24.04.2003р.«Про надбавки військовослужбовцям служби безпеки України і
працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу» та методичних
рекомендацій, ним затверджених, ГУ
МВС України в АР Крим наказом від 30.05.2003р. №244 «Про організацію виконання
Указу Президента України від 24.04.2003р №370» обмежило виплати на половину від
встановлених норм з посиланням на недостатність фінансування і ці виплати
позивачу в період з червня по листопад 2003 року виплачувались в розмірі від 25
до 35 процентів, а УДАІ ГУ
МВС України в АР Крим ніякої участі в установленні та в проведенні виплат не
приймало, що є його бездіяльністю. За листопад-грудень 2003 року ні
Красноперекопський МРВ, ні УДАІ ГУ
МВС України в АР Крим подання на встановлення виплат не готували і виплати не
були встановлені. В подальшому виплати встановлювались тільки
Красноперекопським МРВ в занижених розмірах, а за жовтень-грудень 2004р. та за
січень, липень і серпень 2005р. надбавки ніким із відповідачів встановлені не
були. З 25.08.2005р. він знаходився у розпоряджені УДАІ ГУ МВС України в АР
Крим, але надбавки відповідачем в особі УДАІ встановлені не були. Крім того,
навіть самі вже видані накази ні Красноперекопським МРВ, ні УДАІ ГУ МВС України в АР
Крим не виконувались, Внаслідок зазначених обставин утворилась заборгованість
по виплатам за безперервну службу у розмірі 18 482грн.29коп.

Позивач станом
на 18.08.2000р. мав 20 років вислуги та набув право на одержання пенсійної
доплати на підставі Указу Президента України №926 від 04.10.1996р., наказу МВС
України від 31.10.1996р. №750, Інструкцій та методичних рекомендацій, проте
Красноперекопським МРВ та УДАІ ГУ
МВС України в АР Крим наказ про
встановлення йому пенсійної надбавки взагалі не видавався і із-за відсутності такого
наказу розрахункова сума не ввійшла в загальний розрахунок потреб грошового
утримання на кожного працівника окремо по службам і в цілому з урахуванням всіх
працівників органів внутрішніх справ з наступним складанням кошторису та їх
затвердженням. Заборгованість по пенсійній доплаті за період з жовтня 2003р. по
31.10.2005р. склала 9 120грн.55коп.

З урахуванням
наведених обставин позивач, доповнивши та уточнивши позовні вимоги, просив
визнати факти дій та бездіяльності Красноперекопського МРВ ГУ МВС України в АР
Крим, УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим неправомірними, зобов'язати УДАІ ГУ МВС України в АР Крим видати накази про встановлення позивачу
з 25.08.2005р. по 31.10.2005р. посадового окладу у розмірі 105грн.; за період з
25.08.2005р. по 31.10.2005р. премії в розмірі 33,3% і надбавки за безперервну
службу в розмірі 90%; пенсійної доплати в розмірі 50% від суми пенсії, яка
могла бути нарахована в разі виходу на пенсію за вислугою 25 років станом на
18.08.2005р.. Зобов'язати Красноперекопський МРВ ГУ МВС України в АР Крим та УДАІ ГУ МВС України в АР Крим видати накази про встановлення
пенсійної доплати в розмірі 50% від суми пенсії, яка могла бути нарахована в
разі виходу на пенсію за вислугою 20 років станом

3

на 18.08.2000р.; премії в розмірі
33,3% за період з жовтня 2003р. по 24.08.2005р. та надбавки за безперервну
службу в розмірі 70% за період з жовтня 2003р. по 17.08.2005р. і в розмірі 90%
за період з 18.08.2005р. по 24.08.2005р., а також зобов'язати відповідачів
видати грошовий атестат із заповненням всіх показників по видах грошового забезпечення і підтвердженням сум перед
звільненням у розмірах, зазначених позивачем. Стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість по виплатам у сумі 36 404грн.69коп.

Постановою
Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 26
грудня 2006 року ОСОБА_1відмовлено у задоволенні позову до Красноперекопського
МРВ ГУ МВС України
в АР Крим, УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення
невиплачених сум відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1ставить питання про скасування постанови суду з направленням
справи на новий судовий розгляд до іншого суду, посилаючись на те, що постанова незаконна, прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом допущено викривлення
змісту позовних вимог, неточності та описки; висновки суду суперечать
матеріалам справи і вимогам нормативно-правових актів та зроблені по
неповно з'ясованих обставинах справи; має місце недоведеність обставин, які
мають значення для справи і які суд вважав встановленими; застосування закону,
який не поширюється на спірні правовідносини, та не застосування закону, який
підлягав застосуванню; суд вийшов за межі позовних вимог та не ухвалив рішення
за всіма вимогами.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду -скасуванню з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову до Красноперекопського МРВ ГУ МВС України в АР Крим, суд виходив з того, що позов в цій
частині необгрунтованний, оскільки Красноперекопський МРВ не має відношення до
фінансування виплат позивачу.

Такі висновки
суду не в повній мірі узгоджуються з матеріалами справи, діючим законодавством.

Із матеріалів
справи слідує, що ОСОБА_1. було заявлено вимоги не тільки відносно оспорювання
невиплати надбавок та стягнення сум заборгованості, а також заявлено вимоги про визнання неправомірною
бездіяльності Красноперекопського МРВ і УДАІ ГУ МВС України в АР
Крим, які за листопад-грудень 2003 року подання на встановлення виплат
пенсійної надбавки не готували і ці виплати не були встановлені; бездіяльності
УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим по неприйняттю участі в установленні та в проведенні виплат за
безперервну службу; просив також визнати неправомірними дії відповідачів по
встановленню в подальшому виплат в занижених розмірах, та бездіяльність по їх
невстановленню за жовтень-грудень 2004р. та за січень, липень і серпень 2005р.; бездіяльність з 25.08.2005р. УДАІ
ГУ МВС України в АР Крим відносно встановлення
надбавки. Позивач просив також визнати неправомірним невнесення відповідачами
сум надбавок в загальний розрахунок потреб грошового утримання на кожного працівника окремо по службам і в цілому з
урахуванням всіх працівників органів внутрішніх справ з наступним
складанням кошторису та їх затвердженням; неправомірність
дій по невиконанню відповідачами вже виданих наказів про встановлення надбавок
і стягнення невиплачених надбавок, встановлених відповідними наказами
відповідачів. Просив зобов'язати УДАІ ГУ
МВС України в АР Крим видати накази про встановлення
позивачу з 25.08.2005р. по 31.10.2005р. посадового окладу у розмірі 105грн.; за
період з 25.08.2005р. по 31.10.2005р. премії в розмірі 33,3%) і надбавки за
безперервну службу в розмірі 90%; пенсійної доплати в розмірі 50% від
суми пенсії, яка могла бути нарахована в разі виходу на пенсію за вислугою 25
років станом на 18.08.2005р.;

4

зобов'язати Красноперекопський МРВ ГУ МВС України в АР
Крим та УДАІ ГУ МВС України
в АР Крим видати накази про встановлення пенсійної доплати в розмірі 50% від
суми пенсії, яка могла бути нарахована в разі виходу на пенсію за вислугою 20
років станом на 18.08.2000р.; премії в
розмірі 33,3% за період з жовтня 2003р. по 24.08.2005р. та надбавки за
безперервну службу в розмірі 70% за період з жовтня 2003р. по 17.08.2005р. і в
розмірі 90% за період з 18.08.2005р. по 24.08.2005р., а також зобов'язати
відповідачів видати грошовий атестат із заповненням всіх показників по видах
грошового забезпечення і підтвердженням сум
перед звільненням у розмірах, зазначених позивачем.

Із наказу ГУ МВС України в АР
Крим №244 від 30.05.2003р. слідує, що обов'язок по встановленню з 01.05.2003р.
особам рядового і начальницького складу надбавки за безперервну службу
покладено на керівників управлінь і самостійних відділів Головного управління,
начальників органів та підрозділів внутрішніх справ. Відповідно до пунктів 3;
14 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання
кошторисів бюджетних установ - установа незалежно від того, чи веде вона облік
самостійно, чи обслуговується централізованою бухгалтерією, для забезпечення
своєї діяльності складає індивідуальні кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів
із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду за кожною виконуваною нею
бюджетною програмою(функцією).

Відповідно до положень ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін; суд
розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог.

Суд же, в
порушення вищевказаних норм закону, вимоги позивача про визнання неправомірними
дій та бездіяльності відповідачів відносно: підготовки подання на встановлення виплат пенсійної надбавки; неприйняттю участі в
установленні та в проведенні виплат за безперервну службу; невнесення
відповідачами сум надбавок в загальний розрахунок потреб грошового
утримання на кожного працівника окремо по службам і в цілому з урахуванням всіх
працівників органів внутрішніх справ з наступним складанням кошторису та їх
затвердженням; неправомірність дій по невиконанню
відповідачами вже виданих наказів про встановлення надбавок і стягнення
невиплачених надбавок, встановлених відповідними наказами відповідачів;
зобов'язання видати грошовий атестат - не розглянув і рішення по них
постановлено не було. Судом розглянуті вимоги позивача в частині покладення на
УДАІ ГУ МВС України в АР Крим обов'язку
видати накази про встановлення додаткових надбавок і виплат і стягнення цих
виплат, але судом рішення за цими вимогами також не постановлено.

Крім того,
відповідно до ст.248-5, 248-6 ЦПК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, скарга може
бути подана до суду у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли особі
стало відомо про порушення її прав, або у місячний строк з дня одержання особою
письмової відповіді про відмову у задоволенні скарги органом, службовою особою
вищого рівня по відношенню до того органу, посадової, службової особи, що
постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність, або з дня
закінчення місячного строку після подання скарги, якщо особою не було одержано
на неї письмової відповіді. Скарга розглядається у судовому засіданні з участю
заявника і службової особи, представника
органу державної влади, органу місцевого самоврядування, рішення, дії чи
бездіяльність яких оскаржується. Аналогічні положення про склад учасників
адміністративного процесу містяться і в ст.ст.50,106 КАС України.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1. оскаржує конкретні дії службових
осіб Красноперекопського МРВ ГУ
МВС України в АР Крим, УДАІ ГУ
МВС України в АР Крим, в компетенцію яких входить видача наказів по
встановленню оспорюваних надбавок, посадового окладу, внесення сум надбавок в
загальний розрахунок потреб грошового
утримання працівників, а не рішення, дії чи бездіяльність відділу чи управління

5

міліції як колегіального органу. В
порушення вищевказанних положень законодавства суд не з"ясував чиї конкретно дії оскаржуються і не
притягнув цих осіб до участі у справі, постановивши рішення, яким займаються їх
інтереси.

Нерозгляд всіх позовних вимог та розгляд справи за відсутності осіб, чиї
дії оскаржуються, перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції по
суті з ухваленням нового рішення, оскільки таким розглядом було б порушено
принцип диспозитивності і рівності прав сторін. В компетенцію суду апеляційної
інстанції не входить притягнення до участі
у розгляді справ осіб, які не були притягнуті до участі в ній судом
першої інстанції.

Відповідно до
ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен при
вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов"язків має право на
справедливий і відкритий розгляд. Статтею 227 ч.Зп.6 КАС України передбачено,
що судові рішення обов'язково скасовуються з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був або не може бути усунений ухваленням додаткового
рішення. Частиною 7ст. 9 КАС України передбачено застосування загальних
засад права(аналогія права) та аналогія закону.

Виходячи з
наведених обставин, аналогії закону, враховуючи, що судом першої інстанції
скарга ОСОБА_1. на дії(бездіяльність) конкретних службових осіб по суті не
розглядалась, а відповідно до положень ст. 195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції і Кодексом
адміністративного судочинства до компетенції суду апеляційної інстанції не
віднесено розгляд справ по першій інстанції, колегія вважає, що оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.
195,198п. 6,205 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від
26 грудня 2006 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена

в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України на протязі
одного

місяця.