Справа № 22-а-4518/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

22 травня 2008 року справа №
22-а-4518/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді:
Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.

Старосуда М.І.

при секретарі
судового засідання

Чуріковій
Я.О.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

Бєліков Ф.Ю. - за дов. від 15 квітня 2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

13 лютого 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-2007/08 (суддя Дяченко С.П.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області

про

перерахунок
додаткової пенсії та стягнення недоотриманої суми пенсії за 2000-2007 р.р.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2008
року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Горлівки Донецької області, внаслідок чого визнані неправомірними дії Управління та зобов'язано Управління
перерахувати ОСОБА_1 додаткову пенсію у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
у відповідності зі статтею 50 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року
№1058-ІV, частини3 статті 4 Закону України „Про прожитковий мінімум” від 15 липня 1999 року,
№966-ХІV, статті 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року №489-5 з 20 листопада
2007 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, також
просить розглянути справу без участі його представника.

Позивач надіслав письмову заяву, в якій
просить суд апеляційної інстанції здійснити апеляційний перегляд судового
рішення без його участі. Клопотання колегією суддів задоволено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач належить (віднесений) до першої
категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1
(арк. справи 6), визнаний інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, довідкою МСЕК
серії ДОН -02 №065835 від 8 квітня 2004 року.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня
2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади
і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули передбачено,
що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування
здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4
даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення
визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання
пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 частини 1 статті 8
зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання
чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія
(щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за
умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з
інших джерел.

Право вибору пенсійних виплат
передбачене статтею 10 наведеного Закону, і означає, що особі, яка має
одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

Абзац перший пункту 13 Прикінцевих положень
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
передбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі
відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” призначається одна пенсія за
її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення визначені
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі -
спеціальний закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України
кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування
завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії;(нижчий розмір якої визначений
частиною 4 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ) б) додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію (ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”).

Колегія суддів зазначає, що за нормами
частини 3 статті 67 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до
категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму,
закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування
при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий
рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №
966-14.

Позиція Управління ґрунтується виключно
на постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи
відповідача стосовно того, що будь-яким із них визначений мінімальний розмір
пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок
захворювання від аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів не приймає доводи
відповідача, як з огляду на недоведеність приписів зазначених постанов до
спірних відносин, так і з огляду на положення принципу законності, визначених
пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтування відповідачем своєї позиції
посиланням на постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002р. № 1 (яка
прийнята у 2002 році на виконання доручення Президента України), та від 26
липня 1996 року № 836 (яка прийнята відповідно до Програми діяльності Кабінету
Міністрів України, схваленої Постановою Верховної Ради України від 11 жовтня
1995 року, стосовно визначення конкретного плану дій на 1996 рік)
спростовується також приписами пункту 1 та 6 статті 92 Конституції України,
статті 71 спеціального закону, відповідно до якого дія його положень не може
призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону,
а також абзацом 2 преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини 1 статті 8
та пунктами 13, 16 Прикінцевих положень загального закону, якими передбачено,
що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно
законами про пенсійне забезпечення. До приведення законодавства України у
відповідність із Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційний Суд України неодноразово
розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11
жовтня по справі № 1-21/2005), пов'язану з реалізацією права на соціальний
захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній
життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та
закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У
рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею
22 Конституції України не допускається.

Враховуючи зазначене, виплата пенсій позивачу до 31 грудня 2007 року
здійснена з порушенням певних розмірів.

Відповідно до статті 195 КАС України
апеляційний перегляд здійснювався в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення, яке є предметом
апеляційного перегляду, суд не врахував,
що з 1 січня 2008 року відповідно до підпунктів 12,13,14,15,17 пункту 29
розділу 11 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 28 грудня 2007 року
№107-VІІ внесені зміни до статей 50,51,52,54,67 Закону України
№796, якими чітко визначений розмір пенсій, який встановлюється у відсотках до
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і які свідчать про
те, що в період до 1 січня 2008 року управлінням ПФУ розмір пенсії позивачу
було встановлено правильно відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким чином, підстави для перерахування
пенсії з 20 грудня 2007 року відсутні, інших вимог позивач не заявляв.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального права, у зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196,
198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Горлівки Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2008 року у справі №
2-а-2007/08 - задовольнити.

Скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від13 лютого 2008 року у справі № 2-а-2007/08.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Калінінському м. Горлівки Донецької
області про перерахунок додаткової
пенсії, та стягнення недоотриманої суми пенсії за 2000-2007 роки - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови
прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 травня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті
22 травня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Постанова
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Т.П. Бадахова

М.І. Старосуд

З оригіналом
згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова