Справа № 22а-200/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-200/08
Головуючий у І інстанції - Голуб
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2008
року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Глущенко Я.Б.,

суддів
Бараненка І.І., Саприкіної І.В.,

при
секретарі Токар М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради
про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А
Н О В И В:

У січні 2007
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради недоплачені
суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки..

Постановою
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2007 року
заявлений позов залишений без задоволення.

Не погоджуючись
з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням
норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення,
а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст.
198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої
інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив
обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом першої
інстанції встановлено, що вимоги
позивача про стягнення
допомоги

на оздоровлення за три роки є безпідставними, оскільки
ним пропущено річний строк звернення до адміністративного суду за захистом
своїх прав, свобод та інтересів, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

З таким
висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів
встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Статтею 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі п'ять
мінімальних заробітних плат.

Відповідачем
зазначена допомога була виплачена позивачу в наступних розмірах: за 2003 рік в
розмірі 26,70 грн. (24.03.2004 року); за 2004 рік - 26,70 грн. (24.03.2005
року) та за 2005 рік - 100,00 грн. (06.10.2005 року).

Зазначена
допомога була виплачена позивачу в розмірах, встановлених Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

24.01.2007 року
позивач звернувся до суду з вимогою про здіснення відповідачем виплати цієї
допомоги за період 2003-2005 років, виходячи з розміру мінімальної заробітної
плати.

Як правильно
зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

При
цьому, згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Як вбачається з
протоколу судового засідання від 19.02.2007 року (а.с. 10-11), представник
відповідача наполягала на застосуванні річного строку звернення до
адміністративного суду та просила відмовити в задоволенні позову на цій
підставі.

В свою чергу,
позивач не ініціював питання про поновлення пропущеного строку звернення до
суду.

Отже,
враховуючи, що інших строків для звернення до адміністративного суду з таким
позовом ані Кодексом адміністративного судочинства України, ані іншими законами
України не передбачено, судова колегія погоджується з висновком суду першої
інстанції, що пропущення позивачем річного строку для звернення до
адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів є підставою
для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2007 року
залишити без змін.

Повний текст
ухвали виготовлений 09 квітня 2008 року.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 10 квітня 2008 року, шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя

Судді: