Справа № 22-а-1073/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2008 року м. Донецьк

справа №
22-а-1073/08 (22-а-5831/07)

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради Донецької
області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

13 листопада 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-4215/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької області

про

визнання незаконною відмови та стягнення заборгованості
недоотриманої суми на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У
вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила
визнання відмови незаконною та стягнути з відповідача недоотриманні суми на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки, у загальному розмірі 5679,90 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 листопада 2007 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради Донецької
області про стягнення грошових сум на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки було
задоволено.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради
Донецької області як
особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що
підтверджується посвідченням, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: з 1 січня 2004 року у розмірі 205
гривень, з вересня 2004 року - 237 гривень, з 1 січня 2005 р. у розмірі 262
гривні, з 1 квітня 2005 р. - 290 грн., з 1 липня 2005 р. - 310 грн., з 1
вересня 2005 року - 332 гривні, з 1 січня 2007 року - 400 гривень, з 1 квітня
2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007
року - 460 гривень. Судом встановлено, що відповідачем позивачу щорічна
допомога на оздоровлення сплачувалась таким чином: допомога за 2003 рік - 26,70
грн. (виплата здійснена 21.08.2004); 2004 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена
29.06.2005); 2005 рік - 100 грн. (виплата здійснена 14.12.2005); 2006 рік - 100
грн. (виплата здійснена 29.09.2006); допомога за 2007 рік нарахована у розмірі
100 грн.

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2003 по 2005 та 2007 роки відповідачем
було недоплачено позивачу суму щорічної разової допомоги у розмірі 6281, 60
грн.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду
за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 віднесена до 2 категорії осіб, які
потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до
положень частини 4 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - виплачується у розмірі п'ятьох мінімальних
заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2003 рік в розмірі 26,70 грн.
за 2004 рік в розмірі 26,70 грн., за 2005 рік в розмірі 100 грн., за 2006 рік в розмірі 100 грн., за 2007 рік нарахована в
розмірі 100 грн.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам 3 групи постановою № 836 встановлена допомога - 21,50
гривень (за грошовою реформою 1996 року), постановою № 562 встановлена допомога
- 90 гривень.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким
встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати
допомоги позивачу відповідно до ст. 89 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2004 року у розмірі 205
гривень на місяць, з вересня 2004 року - 237 гривень на місяць. Відповідно до
ст. 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 р. у розмірі 262
гривні на місяць, з 1 квітня 2005 р. - 290 грн. на місяць, з 1 липня 2005 р. -
310 грн. на місяць, з 1 вересня 2005 року -332
гривні. Відповідно до ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року
- 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460
гривень, а не постанови №№ 836, 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 26,70 грн. за в 2003 рік, у розмірі 26,70 грн. за в 2004 рік, у розмірі
100 грн. за в 2005 рік та у розмірі 100 грн. за в 2007 рік, - суд першої
інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцівської міської ради Донецької області на корить ОСОБА_1 суми
на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської
ради Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 13 листопада 2007 року по справі № 2-а-4215/07 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради
Донецької області, про визнання незаконною відмови та стягнення заборгованості
недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О. Суддя-доповідач
- Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

13 березня 2008 року м. Донецьк

справа №
22-а-1073/08 (22-а-5831/07)

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради Донецької
області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

13 листопада 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-4215/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької області

про

визнання незаконною відмови та стягнення заборгованості
недоотриманої суми на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської
ради Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 13 листопада 2007 року по справі № 2-а-4215/07 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради
Донецької області, про визнання незаконною відмови та стягнення заборгованості
недоотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі..

Головуючий:

Судді: