Справа № 22а-462/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А Іменем України

17.04.2008 р.

Справа №22а-462/08×

Київський апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого: Бєлової
Л.В.

суддів: Усенко
В.Г.,

Малиніна В.В.

при секретарі: Джуринській
Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою відповідача -
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1на постанову
господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року по справі за позовом Державної
податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про стягнення 304536,44 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державна податкова інспекція у Оболонському
районі м. Києва звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про стягнення 304536,33 грн.

Постановою господарського суду м. Києва від 29.03.2007
року позов Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.
Києва задоволено
повністю:

- стягнуто з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1(ідент. код НОМЕР_1,
адреса:АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2в Київській Філії Акціонерного комерційного банку
«Інтерконтбанк», Код 2НОМЕР_3) до бюджету (р/р № 0006, одержувач: УДК
у Оболонському районі, ідентифікаційний код 26077916, банк одержувача: ГУДКУ у
м. Києві, МФО 820019, код платежу 11010200) заборгованість з прибуткового
податку у розмірі 121193,46 грн.;

- стягнуто
з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1(ідент. код
НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2в Київській Філії Акціонерного
комерційного банку «Інтерконтбанк», Код 2НОМЕР_3) до бюджету ( р/р №
0006, одержувач: УДК у Оболонському районі, ідентифікаційний код
26077916, банк одержувача: ГУДКУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 14010100)
заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 183338,79 грн.

Не
погоджуючись із вказаною постановою, відповідачем було подано заяву про
апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому просить
скасувати постанову господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року та
прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції -
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами
планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного
законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за
період з 01.04.2003 по 31.12.2004р., складно акт № 633/Л/17-311-НОМЕР_1 від
17.05.2005 р. (далі - акт перевірки).

На підставі акта перевірки було прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № /0 від 19.05.2005р.,
яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 183391,50 грн., в т.ч. 122261,00 грн. - основний платіж та
61130,50 - штрафні (фінансові санкції) санкції (а.с. 95);

- №
/0 від 19.05.2005р., яким відповідачу визначено суму податкового
зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 94940,24 грн. (а.с. 97);

- №
/0 від 19.05.2005р., яким відповідачу визначено суду податкового
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 26253,38 грн.
(а.с.96).

Вказані
податкові повідомлення-рішення від 19.05.2005р., що ґрунтуються на акті
перевірки № 633/Л/17-311-НОМЕР_1 від 17.05.2005 р. та визначають зобов'язання
відповідача були оскаржені відповідачем у судовому порядку.

Так, постановою Київського
апеляційного господарського суду від 05.12.2006 року, копія якої наявна в
матеріалах справи (а.с. 149-152), апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м. Києва було задоволено, скасовано постанову
господарського суду м. Києва від 05.09.2006 року у справі № 49/161-А та
прийнято нову постанову, якою в позові суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у Оболонському районі
м. Києва про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 19.05.2005
року № /0, № /0, №
/0 відмовлено повністю.

Відповідно
до пп. 5.2.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами» вiд 21.12.2000 №
2181-III
при зверненні платника податків до суду
з позовом щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Таким
чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку з приводу того, що податкові
повідомлення-рішення № /0, №
/0, №
/0 є узгодженими в судовому порядку з дати винесення
постанови КАГС, а саме з 05.12.2006 року.

Судом
першої інстанції було вірно встановлено на підставі матеріалів справи, що
відповідно до договорів № 17 від 17.03.2003 року з ПП «Аргумент» та №77 від
01.03.2004 року з ПП «Статус плюс» обов'язок по впровадженню НТП -
біостимулятора рослин «Емістин С» в господарствах з метою підвищення
врожайності покладено на відповідача, ПП «Статус плюс» та ПП «Аргумент» передає
біостимулятор рослин «Емістин С» відповідачу для подальшого впровадження.

У
періоді, що перевірявся, відповідачем було віднесено до складу валових витрат
вартість по впровадженню науково-технічної продукції отриманої від ПП
«Аргумент» та ПП «Статус плюс» за послуги по впровадженню науково-технічної
продукції у ІІІ-IV кв. 2003 року та ІІІ-IV
кв. 2004 року. Позивачем віднесено до валових витрат вартість послуг по
впровадженню науково-технічної продукції:

у ІІІ-IV
кв. 2003 року:

- згідно накладної № 77 від 29.08.2003 в сумі 84620,00
грн. без ПДВ;

-
згідно накладної № 77/3 від
30.09.2003 в сумі 20491,42 грн. без ПДВ;

- згідно накладної № 77/5 від 11.12.2003 в сумі 142409,98
грн. без ПДВ;

ІІІ-IV кв. 2004 року:

- згідно накладної № 17/3 від 31.08.2004 в сумі 68930,00
грн. без ПДВ;

- згідно накладної № 17/5 від 27.09.2004 в сумі 46940,00
грн. без ПДВ;

- згідно накладної №17/7 від 27.12.2004 в сумі 56040,00
грн. без ПДВ.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що
ОСОБА_1. в порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»
від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР та
Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» віднесено до валових
витрат за 2003 рік 247521,40 грн. та
2004 рік 171910,00 грн. безпосередньо не пов'язаних з одержанням доходу, а саме
послуг по впровадженню науково-технічної продукції.

Так,
стаття 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» визначає поняття оподатковуваного доходу як сукупного
чистого
доходу, тобто різницею між
валовим доходом (виручки
у грошовій та натуральній формі)
і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу.

До складу
витрат, безпосередньо пов'язаних
з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу)
або підлягають амортизації згідно
з Законом України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно
до п. 5.1. ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» валові
витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат
платника податку у
грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються)
таким платником податку
для їх подальшого використання у власній
господарській діяльності.

Згідно
п. 5.3.9 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» не
належать до складу
валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та
іншими документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

За
2003 рік відповідно до п. 1-б ст. 14 та
ст. 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» на користь платника
податку за податкові періоди до 1 січня 2004 року до бюджету донараховано зо
2003 рік - 94940,23 грн.

Згідно
п. 22.3 ст. 22 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» з 01.01.2004 по
31.12.2006 року доходи фізичних осіб оподатковуються за ставкою - 13% від
об'єкта оподаткування. За 2004 рік за результатами перевірки донараховано
податку з доходів фізичних осіб - 26253,38 грн.

Судом
першої інстанції вірно встановлення порушення відповідачем пп. 7.4.4, пп. 7.4.5
п. 7.4 пп. 7.2.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та факт
зниження податку на додану вартість на суму 122261,00 грн., у зв'язку з чим
податковим повідомленням-рішення № 000109730/0 від 19.05.2005, яким відповідачу
визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі
183391,50 грн., в т.ч. 122261,00 грн. - основний платіж та відповідно до пп.
17.1.3 п. 17.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», 61130,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо того, що податкове зобов'язання відповідача,
визначене податковими повідомленнями-рішеннями
№ /0, № /0, №
/0 та податковими вимогами
(а.с. 82, 84), не було сплачене у встановлені строки, в судовому порядку не
скасоване, а відтак таке зобов'язання визнається судом податковим боргом.

Відповідно
до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» активи платника
податків можуть бути
примусово стягнені в
рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи
викладене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду
приходить до висновку, що постанова господарського суду м. Києва від 29.03.2007
року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду першої інстанції, викладеній у зазначеній постанові, у зв'язку з чим
підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1на постанову господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про стягнення 304536,44 грн. - залишити без задоволення.

Постанову господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий суддя

Судді