Справа № 2а-16/2008
Суддя: Муранова І.В.
Дата ухвалення: 2008-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 16 /2008
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“ 28” січня 2008 року 14 год.00хв. Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - І.В. Муранової

при секретарі - О.В.Бондаренко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської
області, третя особа ОСОБА_2, про визнання рішення нечинним, -

В С Т А Н О В И В :

19.09.2007р. позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом до
Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області,
в якому просила суд визнати нечинними рішення Великоолександрівської сільської
ради Бориспільського району Київської
області №6/1 від 27.08.1998 року про надання земельної ділянки третій особі у
справі ОСОБА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батько ОСОБА_3отримав земельну
ділянку площею 0,15 га для будівництва житлового будинку. 31.05.1979 року
спеціальною комісію була поділена земельна ділянка міжОСОБА_3 і ОСОБА_2та
визначені межі у складеному акті. 4 червня 1982 року він помер. Позивач
прийняла спадщину та стала власником будинку та користувачем земельної ділянки.
В листопаді 2006 року вона почала оформлювати документи на приватизацію
земельної ділянки і дізналась, що ОСОБА_2оформила право власності на землю,
частково заволодівши її земельною ділянкою. Їй стало відомо, що виконавчий
комітет Великоолександрівської сільської ради прийняв рішення №6/1 від
27.08.1998 року про передачу
ОСОБА_2земельної ділянки у власність площею 0,.15 га, однак позивач
стверджує, що не підписувала акт встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі, внаслідок чого ОСОБА_2самовільно пересунула межу та порушила її право
на користування земельною ділянкою в межах, які були визначені комісією.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали заявлені
позовні вимоги просять суд їх задовольнити. Додатково позивач пояснила, що у
1979 році комісія представників сільської ради поділила земельну ділянку по
АДРЕСА_1на рівні частини по 0,13 га, встановивши межі на рівній відстані від
сусідів. Після смерті батька вона продовжувала користуватись виділеною йому
земельною ділянкою, державний акт на право власності на земельну ділянку вона
не отримувала. Їй відомо, що будинок по АДРЕСА_1рахується за однією адресою та
що її сестра ОСОБА_2добудувала свою частину будинку більшого розміру, а її
частина будинку залишилась розміром 54 кв.м. Вона вважає, що мала право
приватизувати земельну ділянку розміром 0,13 га, але внаслідок прийнятого
відповідачем оскаржуваного рішення третя особа в 2006 перенесла огорожу,
зменшивши розмір її двору, і на даний час в її користуванні залишилось 0,0962 га.
Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_2вона не підписувала, в
акті не її підпис.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснила, що оскаржуваним рішенням третій особі ОСОБА_2була виділена земельна
ділянка, яка фактично знаходилась в її користуванні та розмір якої відповідав
даним земельно-шнурової книги, згідно з якою за ОСОБА_2рахувалась земельна
ділянка площею 0,15 га. виділеною
земельною ділянкою позивач не користувалась, а земельна ділянка знаходилась у
фактичному користування третіх осіб ОСОБА_4. На підставі дійсної довіреності
Гнідинська сільська рада прийняла заяву від ОСОБА_4 та прийняла рішення про
вилучення земельної ділянки площею 0,07
га з користування Солнцевої та передачу її у державну власність, після чого
надала дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового
будинку ОСОБА_5 Вони вважають, що Гнідинська сільська рада діяла у межах своїх
повноважень та не порушила права позивача.

Третя особа ОСОБА_2та її представники проти задоволення позову
заперечували, пояснили що ОСОБА_2 є рідної сестрою позивачки. Після смерті їх з
позивачкою баби ОСОБА_6, якій належав будинок та за якою рахувалась земельна
ділянка, одна половина будинку залишилась їх батьку, а потім перейшла у
власність до позивачки, а другу половину будинку ОСОБА_2перебудувала разом із
своїм чоловіком. Для обслуговування її частини будинку їй спочатку була
виділена земельна ділянка площею 0,21 га, але залишилось в користуванні 0,15 га,
що було підтверджено актом встановленні меж земельної ділянки в натурі, під час
якого була присутня позивач. Вона не переносила огорожу та не перешкоджала
позивачці приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться в користування
позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи та їх представників, дослідивши
матеріали даної цивільної справи, інвентаризаційну справу на жилий будинок
АДРЕСА_1, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовуОСОБА_1слід відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу
України 1990 року повноваження по передачі, наданню та вилученню земельних
ділянок місцеві Ради можуть передавати відповідним органам державної виконавчої
влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.6 ст.17 Земельного кодексу України 1990 року земельні ділянки
передаються у власність
на підставі заяви
громадянина і матеріалів,
що підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова
документація, дані бюро
технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Згідно з актом встановленні зовнішніх меж земельної ділянки в натурі без
дати /а.с.-89/ представниками Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району та проектної землевпорядної групи Бориспільського
районного відділу земельних ресурсів
були встановлені в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_2та складний
абрис обміру земельної ділянки /а.с.-90/
відповідно до яких розмір земельної ділянки, яка знаходилась у фактичному
користуванні ОСОБА_2., а також згідно земельно-кадастрової документації складав
0,15 га.

Рішенням виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району Київської області від 27 серпня 1998 року №6/1 „Про
передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку ОСОБА_2” було передано третій особі ОСОБА_2
земельну ділянку у приватну власність для будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку розміром 0,15 га, /а.с.-12,88/.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2було отримано Державний акт на право
приватної власності на землю серії ІV-КВ №030276 /а.с.-14/.

Відповідно до вимог ст.ст.22,23 Земельного кодексу України 1990 року (
ст.ст.125,126 Земельного кодексу України 2001 року) право власності та право
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою - державного акту - та його державної
реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж
у натурі (на місцевості) до одержання документа, що посвідчує право на неї та
державної реєстрації, забороняється. За такими ж правилами відповідно до вимог
ст.119 Земельного кодексу відбувається передача земельної ділянки у власність
або користування громадян на підставі набувальної давності, розмір цієї
земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених Земельним кодексом.

Дослідженням інвентаризаційної справи на жилий будинок АДРЕСА_1 встановлено
наступне.

На підставі рішень виконавчого комітету Великоолександрівської сільської
ради Бориспільського району Київської області №91 від 22 листопада 1996 року
позивачу ОСОБА_1та третій особі ОСОБА_2були видані свідоцтва про право
власності на жилий будинок відповідно за
№50 та №49, відповідно до яких позивачу ОСОБА_1належить ј частина жилого
будинку по АДРЕСА_1в с.Велика
Олександрівка Бориспільського району Київської області, а третій особі ОСОБА_2
належить ѕ частини жилого будинку по АДРЕСА_1 Свідоцтва зареєстровані в
Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації 27 листопада 1996 року
за реєстровим №335.

Згідно з договором дарування, посвідченим 30 листопада 1996 року державним
нотаріусом Бориспільської районної
державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_2подарувала 1/3 частину
жилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1в с.Велика Олександрівна, ОСОБА_7.
Вказаний договір зареєстровано в Бориспільському районному бюро технічної
інвентаризації 04 грудня 1996 року.

Згідно з наданим позивачем наказом дослідного господарства „Олександрівка”
№24 від 18 червня 1983 року за письмовою заявою позивача ОСОБА_1. та рішення
земельної комісії було закріплено за її садибою земельну ділянку розміром 0,13
га по АДРЕСА_1/а.с.-10/.

Відповідно до наданих позивачем кадастрових планів, складених ТОВ „Фірма
Вертикаль” 21 січня 2008 року, в її особистому користуванні знаходяться
земельні ділянки загальною площею 0,0962
га.

Відповідно до вимог ч.2,3 ст.152 Земельного кодексу України захисту шляхом
визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого
самоврядування та відшкодування заподіяних збитків підлягають порушені права
власника або землекористувача земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не набула право
власності чи право користування спірною земельною ділянкою у встановленому
діючим законодавством порядку, оскільки межі земельної ділянки не були
встановлені у натурі (на місцевості) та позивачем не був отриманий Державний
акт на право власності на земельну ділянку. Фактичне користування земельною
ділянкою не створювало права на неї незалежно від тривалості користування, якщо
її не було надано в установленому земельним законодавством порядку.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не набула права
користування земельною ділянкою в розмірах, визначених в наказі дослідного
господарства „Олександрівка” №24 від 18 червня 1983 року, суд прийшов до
висновку, що Великоолександрівська сільська рада, яка діяла на підставі та в
межах своїх повноважень по розпорядженню землями комунальної власності, у
спосіб, що передбачений діючим земельним законодавством, не порушила права
позивача, передавши земельну ділянку у приватну власність для будівництва та
обслуговування індивідуального житлового будинку ОСОБА_2, в зв'язку з чим вимоги
позивача про визнання рішення виконавчого комітету Великоолександрівської
сільської ради №6/1 від 27 серпня 1998
року - задоволенню не підлягають.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 2,11,69,71,86,99,100,128,158-163,186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1до Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району Київської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання
нечинним рішення виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради
№6/1 від 27 серпня 1998 року про надання земельної ділянки ОСОБА_2, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на
постанову суду протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: І.В.Муранова