Справа № 3/297
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

12
год. 12 хв.

16.04.2008 р.
№ 3/297

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є.
при секретарі Серпутько Т. С.

за
участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1.
(довіреність б/н від 04 грудня 2007
року)

від відповідача: Себало
С. І. (довіреність № 01-03/69 від 10
січня 2008 року)

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

ОСОБА_2(надалі
-Позивач)

до

Управління
праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації (надалі -Відповідач)

про

визнання
дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

На
підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в
судовому засіданні 16 квітня 2008 року проголошено вступну та резолютивну
частини Постанови.

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_2
звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до
Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації про визнання дій Відповідача при нарахуванні та
виплаті суми компенсації на оздоровлення неправомірними та зобов'язати сплатити
на користь ОСОБА_2суму у розмірі 6 164 грн. 90 коп.

Свої
позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що виплачені кошти у вигляді щорічних
сум компенсації на оздоровлення за 2002-2006 роки обчислені і нараховані
Відповідачем невірно, всупереч нормам закону, які підлягають застосуванню.

Представник
Позивача зазначив, що загальний розмір належної компенсації ОСОБА_2відповідно
до абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», становить 6 485
грн. 00 коп. Оскільки, 320 грн. 10 коп. у вигляді компенсації ОСОБА_2було
сплачено, то належна сума до відшкодування, на думку представника Позивача,
становить 6 164 грн. 90 коп.

Відповідач надав письмові заперечення на позов та
зазначив, що на сьогоднішній день чинним законодавством не передбачено порядок
відшкодування та механізм сплати недоотриманих сум коштів на оздоровлення
Управліннями праці та соціального захисту населення за рахунок коштів
Державного бюджету. Крім того, Державним бюджетом не передбачені коштів на
покриття витрат даного типу. А відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу
України будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами
Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж перевищенням
повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України
не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття
таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Представник
Відповідача також зазначив, що Позивач не надав доказів, який саме закон
встановлює порядок виплат недоотриманих сум. Право Позивача на одноразову
допомогу не порушено оскільки йому було виплачено всю суму, встановлену
Кабінетом Міністрів України. Ці виплати не передбачені Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік», а виплата їх суперечить та протидіє
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» створюючи штучний
дефіцит бюджету і є протизаконною. А оскільки після прийняття рішення
Конституційним Судом України про неконституційність деяких статей Державного
бюджету, Верховна Рада України не внесла зміни в видаткову частину бюджету, а
саме в Розподіл видатків Державного бюджету України на 2007 рік код програмної
кваліфікації видатків 2501250 (Додаток № 3 до розділу І Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»), то всі виплати проводились у
відповідності до бюджету.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача та представника
Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно
до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-XII (надалі
-Закон № 796-XII) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи
виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно
з положенням пункту 7 частини 1 статті 48 Закону № 796-XII «Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати».

Відповідно
до пункту 30 Закону про Державний Бюджет на 2007 рік дію абзацу другого частини
першої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Однак,
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 за конституційним
поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”(справа про соціальні гарантії
громадян) від 9 липня 2007 року (надалі -Рішення КСУ від 9 липня 2007 року)
пункт 30 Закону про Державний Бюджет на 2007 рік було визнано таким, що не
відповідає Конституції України. Зокрема, в частині 1 резолютивної частини
Рішення КСУ від 9 липня 2007 року зазначено: «Визнати такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»: … пункту 30 статті 71, яким
зупинено на 2007 рік дію … в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої …та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з
частиною 3 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Положення …
пунктів … 30 …. статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення». Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України «Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність». Відповідно до частини 5
резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Рішення Конституційного
Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції
при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок
дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними». Згідно із частиною 6
резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не
може бути оскаржене». Відповідно до частини 3 статті 150 Конституції України
“Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання
на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені”. Крім того,
згідно із статтею 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»№ 422/96-ВР
«Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання
на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені».

Враховуючи
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та його
обов'язковість до виконання, Суд вважає, що положення Закону № 796-XII не є
призупиненими на цей час та підлягають застосуванню при розгляді справи.

Відповідно
до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-XII (надалі -Закон №
796-XII) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Позивач
є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) та
інвалідом ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком із
Чорнобильською катастрофою, що підтверджується Посвідченням громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії НОМЕР_1, копія якого
долучена до матеріалів справи, та ВкладкоюНОМЕР_2 до
Посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, копія якої долучена до матеріалів справи. Відповідач не заперечує
стосовно того, що Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та інвалідом ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком
із Чорнобильською катастрофою.

На
підставі зазначеного Суд вважає, що Позивач дійсно є інвалідом ІІ групи із
встановленим причинно-наслідковим зв'язком із Чорнобильською катастрофою та має
право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 48
Закону № 796-XII.

Суд
звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань,
тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у
справі «Кечко проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади
не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Правовідносини,
що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії
основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє
державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та
інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі ОСОБА_3v. Home Office (Case
41/74 ОСОБА_3 v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що
зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана
з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не
може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили
певну концепцію, в даному випадку це надання допомоги на оздоровлення особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, така держава чи орган
вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої
політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення
про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи
поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб
стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи
поведінки.

Відносини,
що склалися між Позивачем та Відповідачем є публічно-правовими відносинами,
виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Як
зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це
умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини,
необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини -
це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру.

Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.

Враховуючи
те, що Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та
є інвалідом ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком із
Чорнобильською катастрофою, він наділений державою певним правовим статусом,
який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема
право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі.

Наділивши
зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто,
між Позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері
життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави
забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно
зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно
до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною
2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Отже,
на підставі викладеного Суд вважає, що нарахування компенсації Позивачу має
здійснюватися виходячи із розміру, передбаченого Законом № 796-XII, тобто 5
мінімальних заробітних плат. Оскільки, Позивачу було виплачено 320 грн. 10
коп., то Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації повинна виплатити ОСОБА_2різницю суми
компенсації на оздоровлення в розмірі 1 880 грн. 00 коп. (2 000 -120 = 1 880).

Таким
чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи Позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню
частково.

Керуючись статтями 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1.
Адміністративний Позов задовольнити частково.

2.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо невиплати за
2006 рік ОСОБА_2компенсації на оздоровлення відповідно до вимог Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

3.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької
районної в місті Києві державної адміністрації вчинити дії спрямовані на
виплату ОСОБА_2коштів на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1 880 грн. 00 коп.

4. В
задоволенні інших позовних вимог -відмовити.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська