Справа № 2-А-137/2007
Суддя: Шевченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Спр.№ 2-А-137/2007 p.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді Шевченко Л.В.

при секретарі Бондаренко Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про
оскарження рішення від 28
березня 2006 року про
відмову в затвердженні спільного рішення Адміністрації та житлової комісії
Державної прикордонної служби України про надання житла від 02 лютого 2006 року та про
зобов'язання Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації прийняти
нове рішення про затвердження надання житла,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Дарницької районної ум. Києві державної
адміністрації про оскарження рішення від 28 березня 2006 року про відмову в
затвердженні спільного рішення Адміністрації та житлової комісії Державної
прикордонної служби України про надання житла від 02 лютого 2006 року та про
зобов'язання Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації прийняти
нове рішення про затвердження надання житла.

Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що відповідач 28.03.2006 року
безпідставно відмовив у затвердженні спільного рішення адміністрації та
житлової комісії Державної прикордонної служби України від 02.02.2006 року,
яким йому надано на склад сім'ї з п'яти осіб трикімнатної квартири АДРЕСА_1, та
видачі ордера на вказану квартиру.

Неправомірність дій Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації полягає в тому, що остання не врахувала його законне
право на отримання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати як для
особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Крім
того за засідання житлової комісії не було запрошено ні

його, ні
представника Державної прикордонної служби України, а

також в
рішенні від 28.03.2006 року підстави
відмови зовсім не

мотивовані.

2

В судовому засіданні
позивач свій позов підтримав і просить його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував,
посилаючись на те, що відмовлено в затвердженні спільного рішення адміністрації
та житлової комісії Державної прикордонної служби України від 02.02.2006 року про надання
позивачу трьохкімнатної квартири на сім'ю з п'яти осіб правильно та законно.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі надані докази по справі, суд
визнає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, дійсно спільним рішенням адміністрації та житлової комісії Державної
прикордонної служби України від 02.02.2006
року позивачу на сім'ю з п'яти осіб було надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-10). Позивачу було
видано оглядовий ордер на вказану квартиру (а.с. 13).

Однак, на засіданні районної житлової комісії по розгляду житлових питань
підприємств та організацій Дарницького району м. Києва від 28 березня 2006 року було
відмовлено в затвердженні вищезазначеного рішення (а.с. 15).

Відповідно до ст. 48
ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі,
тобто в межах 13,65 кв.м. на
одну особу. При цьому враховується жила площа у квартирі, що перебуває у
приватній власності громадян.

З наданої суду позивачем довідки по формі № 3 від 06.12.2006
року вбачається, що він зареєстрований та проживає в трьохкімнатній
приватизованій квартирі АДРЕСА_2.
Власником даної квартири є дружина позивача - ОСОБА_2. В квартирі, крім подружжя ОСОБА_1, зареєстровані
троє їх дітей та онука, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження (а.с. 7).

Таким чином, в разі затвердження спільного рішення адміністрації та
житлової комісії Державної прикордонної служби України від 02.02.2006 року, позивач та
члени його сім'ї отримали б жилу площу понад 13, 65 кв.м., а саме по 16,3
кв.м. на кожного члена сім'ї.

Згідно ж ст.ст. 6,
19 Конституції України всі, без винятку, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування та їх посадові особи, зобов'язані діяти виключно в
межах своїх повноважень, в порядку та в спосіб, що встановлені Конституцією та
Законами України.

Тому, суд
вважає, що Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація діяла законно в
межах положень ст. 47 ЖК
України.

3

Посилання позивача на те, , що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності тільки дружині, а
не йому, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилої площі, які проживають разом з ним у квартирі, що йому
належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України, тобто
дружина, (чоловік), їх діти та батьки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є членом сім'ї власника квартирі АДРЕСА_2, а отже має
право користуватися цим житлом, до речі, як вбачається з наданого позивачем
ордеру НОМЕР_1 від 30.09.1982 року вказана
квартира надавалась саме ОСОБА_1
(a.c. 55).

Згідно довідки №
8149 від 28.01.2003 року,
виданої фінвідділом УСБ України, дійсно ОСОБА_1 є інвалідом
другої групи, захворювання отримано у зв'язку з виконання обов'язків військової
служби на ЧАЕС (а.с. 6).

Однак, його посилання на те, що відповідачем при відмові в затвердженні
спільного рішення не було враховано його право на одержання додаткової житлової
площі у вигляді окремої кімнати, як особи, віднесеної до першої категорії
постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС не обґрунтовані і також не можуть
бути прийняті судом до уваги.

Так, згідно ч.3 п. 10
ст. 20 Закону
України " Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено надання додаткової жилої площі у вигляді окремої
кімнати особам, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують поліпшення
житлових умов.

Як встановлено в судовому засіданні в даний час сім'я позивача
зареєстрована та проживає в трьохкімнатній квартирі. В разі ж надання позивачу
ще однієї трьохкімнатної квартири, окремою кімнатою був би забезпечений не
тільки позивач, а й інші особи, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2, в тому числі
малолітня онука НОМЕР_2, яка молодше дев'яти років, а тому може проживати в
одній кімнаті з іншими особами протилежної статі відповідно до ст. 50 ЖК України.

Надання жилого
приміщення у вигляді окремої кімнати на кожного члена сім'ї, з перевищенням
норми, встановленої ст. 47
ЖК України, діючим законодавством України не передбачено.

4

Враховує суд і те, що згідно "Порядку надання
додаткової жилої площі особам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи
перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами...",
затвердженого Постановою KM України № 1589 від 31.12.19996 року, якщо особа, сім'я
виявляє бажання залишити за собою займане приватизоване житло, їй надається
житло, площею не більше різниці між загальною площею житла, на яке має право ця
особа, сім'я і тим, яке вона займає фактично.

Таким чином, суд, оцінюючи всі вищенаведені докази в їх сукупності, не
знаходить законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 99,
160, 161, 162, 167, 186 КАС України, ст.ст. 6,
19 Конституції України, ст.ст. 47,
48, 50, 156 ЖК України, Законом України " Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації про оскарження рішення від 28 березня 2006 року про відмову
в затвердженні спільного рішення Адміністрації та житлової комісії Державної
прикордонної служби України про надання житла від 02 лютого 2006 року та про
зобов'язання Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації прийняти
нове рішення про затвердження надання житла відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м.
Києва шляхом подачі в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС
України - з дня
складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.