Справа № 22-а-2719/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-2719/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради

на постанову

Дебальцевського міського суду Донецької області

від

25 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-278/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської Ради

про

визнання неправомірною відмову у виплаті допомоги на
оздоровлення та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні
2007 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії
відповідача щодо відмови у виплаті допомоги на оздоровлення неправомірними та
стягнути з нього недоотриманні суми щорічної допомоги на оздоровлення за
2005-2007 роки, у загальному розмірі 4488 грн.

Постановою Дебальцевського міського суду
Донецької області від 25 грудня 2007 року позов було задоволено частково, а
саме стягнуту з відповідача на користь позивача допомогу на оздоровлення за
2005, 2007 роки.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом 3 групи (1 категорія), у зв'язку
з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3
групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної
плати на момент виплати становив: з 1 вересня 2005 р. - 332 грн., з 1 липня
2006 р. - 375 грн., з 1 січня 2007 року - 400 гривень. Судом встановлено, що
відповідачем позивачу щорічна допомога на оздоровлення сплачувалась таким
чином: допомога за 2005 рік - 90 грн. (виплата здійснена у грудні 2005р.); 2006
рік - 90 грн. (виплата здійснена у вересні 2006р.); 2007 рік - виплата допомоги
не проводилась.

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за 2005 та 2007 роки відповідачем було
недоплачено позивачу суму щорічної разової грошової допомоги у розмірі 3078
грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду
за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, її визнано інвалідом 3 групи (1 категорія), що
підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам
2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2005 рік в розмірі 90 грн., за 2006 рік в розмірі 90 грн., за 2007 рік виплата не
здійснювалась.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 562
усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на
час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалідам 3 групи постановою № 562 встановлена допомога - 90 гривень.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу з 1 вересня 2005 року - 332 гривні, з 1 січня
2007 року - 400 гривень, а не постанова № 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено
на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно
до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 90 грн. за 2005 рік та взагалі не здійснену виплату допомоги за 2007
рік, - суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради на корить позивача суми на оздоровлення за 2005, 2007 роки у розмірі 3078 грн.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської
Ради на постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 25 грудня
2007 року по справі № 2-а-278/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради, про визнання
неправомірною відмову у виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі..

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

15 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-2719/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі

Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради

на постанову

Дебальцевського міського суду Донецької області

від

25 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-278/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської Ради

про

визнання неправомірною відмову у виплаті допомоги на
оздоровлення та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської міської
Ради на постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 25 грудня
2007 року по справі № 2-а-278/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцівської міської Ради, про визнання
неправомірною відмову у виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення - залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: