Справа № 3/481
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
УХВАЛА

31.03.2008р.
№ 3/481

За
позовом

ОСОБА_1
(надалі -Позивач)

до
за участю

Державного
департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України
(надалі -Відповідач) Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕКСТ . ТА . ВИ»(надалі -Третя особа-1) Приватного підприємства «Деліція»(надалі
-Третя особа-2)

про

визнання недійсним свідоцтва на знак для
товарів і послуг

Суддя Блажівська Н. Є.

Секретар Серпутько Т. С.

Представники:

Від позивача: не
з'явився

Від відповідача:
Потоцький М.Ю. (довіреність № 16-08/4676
від 29.10.07)

Від третьої особи-1: не
з'явився

Від третьої особи-2: Жила
Б.В. (довіреність № б/н від 07.02.08)

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного департаменту
інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за участю
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТ . ТА . ВИ»та Приватного
підприємства «Деліція»про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і
послуг.

Частина 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачає вичерпний поділ рішень
суб'єктів владних повноважень на два види: нормативно-правові акти та акти
індивідуальної дії. Останні із названих актів різноманітні за змістом приписів,
що у них закріплюються.

Відповідно
до пункту 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію
до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації
затверджену наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року за №
381/10661, нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий
уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі
та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і
розрахований на неодноразове застосування.

Згідно
із частиною 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України
адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії,
а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються
інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відсутність
норми права в оскаржуваному рішенні суб'єкта владних повноважень, персоніфікований
характер та одноразове застосування є достатньою підставою для віднесення його
до групи правових актів індивідуальної дії.

Як випливає зі змісту позову та
з'ясовано в судовому засіданні, Позивач -ОСОБА_1 проживає у місті Ужгороді та оскаржує
свідоцтво (на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 16 серпня 2004 року) видане
Відповідачем, яке стосуються інтересів саме Позивача.

Відповідно до правил територіальної
підсудності, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, даний
спір належить розглядати Ужгородським міським судом за правилами
адміністративного судочинства до початку дільності Закарпатського окружного
адміністративного суду.

Згідно
з вимогами пункту 3 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного
суду, якщо після відкриття провадження у справі виявилося, що провадження у
справі відкрито без дотримання правил територіальної підсудності.

Враховуючи
викладене та керуючись частиною 2 статті 19 та пунктом 3 частини 1 статті 22
Кодексу адміністративного судочинства України,
суд-

У Х В А Л И В

Передати адміністративну справу № 3/481 за позовом
ОСОБА_1до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти
і науки України за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТ . ТА .
ВИ»та Приватного підприємства «Деліція»про визнання недійсним свідоцтва на знак
для товарів і послуг для вирішення адміністративним судом за місцем проживання
Позивача (АДРЕСА_1) за правилами
адміністративного судочинства до початку діяльності Закарпатського окружного
адміністративного суду).

Відповідно
до частини 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передача
адміністративної справи з одного суду до іншого здійснюється після закінчення
строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання апеляційної скарги - після
залишинення її без задоволення.

Ухвала
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її
проголошення за правилами встановленими статтями 185 та 187 Кодексу
адміністративного судочинства України шляхом подання через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Ухвала,
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Суддя

Н. Є. Блажівська