Справа № 2-а-1770/2008
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» квітня 2008 року

12 год. 20 хв.

м. Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд під головуванням судді Шарапи В.М. за участю секретаря
судового засідання Минько Н.З. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача:
не з'явився,

відповідача 1: представник не з'явився,

відповідача 2: представник не з'явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача: представник не з'явився

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної
адміністрації та Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Головне управління Державного казначейства України в Рівненській
області, про стягнення недоплаченої грошової допомоги в сумі 3727,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1звернувся
до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації
та Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту
населення Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення з
відповідачів різниці недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в сумі 3727 грн.

В судове
засіданні представник позивача пояснив, що до 2007 року позивач був учасником
війни і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» мав право на отримання щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Представник позивача
зазначив, що в порушення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», ст. 20, ст. 22 Конституції України грошова допомога в
2004-2007 роках була виплачена ОСОБА_1 не в повному обсязі, а саме: у 2004 році
не виплачувалась зовсім, у 2005-2006 роках по 50 грн., а у 2007 році, як
учаснику бойових дій - 280 гривень. Оскільки рішенням Конституційного суду
України від 09.07.2007 року норми Закону України «Про державний бюджет на 2007
рік», які визначають розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня, визнано
неконституційними, сума недоплаченої
грошової допомоги, на думку позивача, становить 3727 грн. В зв'язку з цим,
представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь позивача, як
учасника війни, 3727 грн. - недоплаченої щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня.

Відповідач 1 -
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної
державної адміністрації, у судове засідання не з'явився. Надав суду письмові
заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ч.2
ст. 95 Конституції України, п.20 ст.2 Бюджетного кодексу України, Закони
України «Про державний бюджет» на 2005, 2006 роки та рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007. Вважає, що позивач отримав щорічну
разову грошову допомогу у розмірах, визначених чинним законодавством на дату
виплати допомоги. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено річний строк для
звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст.99 КАС України.
Просить в задоволенні позову відмовити і справу розглянути без участі
представника.

Відповідач 2 -
Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної
адміністрації у судове засідання не з'явився. Надав суду заперечення проти
позову, в якому одночасно заявив клопотання про розгляд справи без участі його
представника. Свої заперечення проти позову обгрунтовує, посилаючись на ст. 23
Бюджетного кодексу України, Закони України «Про державний бюджет» на 2005, 2006
роки та рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007.
Крім того, як і відповідач 1, вважає, що позивач пропустив річний строк для
звернення до адміністративного суду з даним позовом. Просить в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд вважає за
можливе розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних доказів.

Заслухавши у
відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами,
суд вважає, що позов до задоволення не
підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1до 2007 року був учасником
війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1
(а.с.7-8), і мав право на пільги, передбачені
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно архівної довідки від 21.12.2006 р. № 8/111403 (а.с.20) позивач був
учасником бойових дій. З серпня 2007 року
ОСОБА_1 має статус інваліда війни I групи,
що підтверджується посвідченням серії Є № 118664 (а.с.3).

Відповідно до ст.14 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Статтею
171 цього ж Закону передбачено, що щорічна виплата разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону,
здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки
виданої Центром по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Рівненської обласної державної адміністрації за вих. № 05-Б-104 від 10.01.2008
року (а.с.9), щорічна разова допомога позивачу у 2004 році взагалі не
виплачувалась, у 2005-2006 роках останньому було нараховано і виплачено по 50
грн., а у 2007 році - 280 гривень.

Статтею 44 Закону
України «Про державний бюджет на 2004 рік» передбачено що у 2004 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких
розмірах: інвалідам війни І групи - 195 гривень, інвалідам війни II групи -
160 гривень, інвалідам війни III групи - 130 гривень, учасникам бойових дій - 120
гривень, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195 гривень,
членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами - 65 гривень.

Тобто, для
категорії «учасники війни», до якої належить позивач ніяких обмежень законом
України «Про державний бюджет України на 2004 рік» - не встановлено.

Оскільки
мінімальна пенсія за віком у 2004 році становила 92,45 грн., то сума разової
грошової допомоги, яка підлягала виплаті позивачу у 2004 році, складала 277,35
грн.

Однак, згідно ч.
2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено, інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу було відомо
про невиплату у 2004 році щорічної разової грошової допомоги та про розмір
такої допомоги, що йому виплачувалася у 2005-2007 роках.

Кодекс адміністративного
судочинства набув чинності з 01 вересня 2005 року. До набрання чинності
зазначеного Кодексу, позивач міг би звернутися до суду з позовними вимогами за
2004 р. за правилами глави 31-А ЦПК (1963 р.), статтею 2485 якого
передбачено двомісячний строк звернення до суду з дня, коли особі стало відомо
або їй повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому у
задоволенні позовних вимог, що стосуються виплати разової грошової допомоги за
2004 рік слід відмовити у зв'язку з пропущенням строку для звернення до суду.

Частиною
2 ст.95 Конституції України, встановлено, що виключно
законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Згідно ст. 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам
війни у розмірі 50 гривень.

Статтею 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”
встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
здійснюється учасникам війни у розмірі 50 гривень. Пунктом 18 ст.77 Закону
України “Про державний бюджет України на 2006 рік” зупинено на 2006 рік дію
частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги учасникам війни.

Дані норми
Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”, не змінювались, неконституційними не
визнавались, а відтак є чинними і підлягають застосуванню та виконанню
відповідно до ст. 68 Конституції України.

Відповідно до ст. 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007
рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень,
інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам
бойових дій та колишнім неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто,
інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених
місцях примусового тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають
особливі заслуги перед Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та
дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих
учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань,
визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім
в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання,
особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів,
підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу
ворога - 55 гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет
України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію ч.5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року
положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на
2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Однак, відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду
України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статті 29, п.13 ст.71 Закону
України “Про державний бюджет на 2007 рік”, визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення,
тобто з 09.07.2007 року. Отже, дане рішення не має зворотньої дії в часі і діє
з 09.07.2007 року.

Таким чином, на момент виплати позивачу разової грошової допомоги в 2007
році стаття 29 та п.13 ст.71 Закону
України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, були чинними і підстав для
їх невиконання відповідачами не було.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Оскільки грошова
допомога до 5 травня була виплачена позивачу в розмірах, визначених Законами
України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком законодавчим органом передбачено не
було, а повноваження щодо визначення розміру грошової допомоги до 5 травня
учасникам війни чи самостійного розпорядження
коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в ньому, у Управління
праці та соціального захисту населення Рокитнівської районної державної
адміністрації та Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації
відсутні, то суд приходить до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених
обставин, позовні вимоги ОСОБА_1щодо стягнення разової грошової допомоги як
учаснику війни за 2004-2007 роки до задоволення не підлягають.

Керуючись
статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1в задоволенні
позову відмовити.

2. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному обсязі 07 квітня 2008 року.

Головуючий: В.М.Шарапа