Справа № 22-а-506/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ А
ДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №22-а-506/08
Головуючий у 1-й інста

Суддя-доповідач: Межев
П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 лютого 2008 року
м
Колегія суддів Київського
апеляційного адміністратив
ного суду у складі: головуючо
го - судді Межевича М.В., суддів
Бараненка І.І. та Маслія В.І., пр
и секретарі Ковальчук А.І., роз
глянувши у відкритому судово
му засіданні апеляційну скар
гу Державного підприємства "
Науково-дослідний інститут м
ікроприладів" НТК «Інститут
монокристалів» Національно
ї академії наук України на по
станову Господарського суду
міста Києва від 05.04.2007 року у спр
аві за позовом Державного пі
дприємства "Науково-дослідни
й інститут мікроприладів" НТ
К «Інститут монокристалів» Н
аціональної академії наук Ук
раїни до Міністерства промис
лової політики України, трет
я особа: Відкрите акціонерне
товариство "Квазар", Націонал
ьна академія наук України пр
о скасування рішення, -
В С Т А Н О В И Л А:
27.10.06 року Державне підприєм
ство "Науково-дослідний інст
итут мікроприладів" НТК «Інс
титут монокристалів» Націон
альної академії наук України
(далі - позивач, Інститут) звер
нулося до суду з позовом про в
изнання незаконним наказу Мі
ністерства промислової полі
тики України № 409 від 06.10.03 р.
В обґрунтування позову Інс
титут зазначив, що 07.09.01 р. Мініст
ерством промислової політик
и України (далі - відповідач, М
інпромполітики України) був
виданий наказ № 68, відповідно
до якого за Позивачем було за
кріплено на правах повного г
осподарського відання будів
Рішенням господарського с
уду м. Києва від 02.04.03 р. (у справі №
32/142) наказ № 68 від 07.09.01р. (далі - нака
з № 68) було визнано недійсним, н
а підставі чого, відповідаче
м 06.10.03 року був виданий спірний
наказ № 409 про скасування нака
зу Мінпромполітики України №
68 від 07.09.01 р. (далі - наказ № 409).
У подальшому ухвалою Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни від 22.06.06 року рішення госп
одарського суду міста Києва
від 02.04.02 р. та постанова Київськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 07.07.03 р. у справі № 32/
142 скасовані, справу № 32/142 направ
лено на новий розгляд.
Вказаний наказ № 409, на думку
позивача, є протиправним і то
му немає правових підстав дл
я його існування.
Постановою господарського
суду м. Києва від 05.04.07року в зад
оволенні позову у вказаній с
праві відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазн
аченою постановою, позивач п
одав до суду апеляційну скар
гу та 14.12.2007 р. - зміни до неї, в яких
просить постанову господарс
ького суду міста Києва від 05.04.2
007р. скасувати та ухвалити нов
е рішення, яким позовні вимог
и Інституту задовольнити, по
силаючись на неповне з'ясува
ння судом першої інстанції о
бставин, що мають значення дл
я справи, порушення норм мате
ріального та процесуального
права.
Представники апелянта під
тримали апеляційну скаргу, п
ославшись на доводи, викладе
ні в ній.
Представник третьої особи
: Національної академія наук
України підтримав апеляційн
у скаргу позивача.
Представник відповідача М
інпромполітики України в суд
ове засідання не з»явився за
невідомих суду причин, про ча
с, день та місце розгляду скар
ги повідомлений належним чин
ом. Заперечень відповідач не
направив.
Представник третьої особи
: ВАТ "Квазар" заперечив проти
задоволення апеляційної ска
рги, посилаючись на законніс
ть і обґрунтованість прийнят
ого судом рішення.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, думку учасників процесу, щ
о з»явились в судове засідан
ня, дослідивши доводи апеляц
ійної скарги та вивчивши мат
еріали справи, колегія судді
в вважає, що апеляційна скарг
а підлягає задоволенню повні
стю з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні
позову про скасування рішен
ня, суд першої інстанції на пі
дставі ст. 100 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни виходив з того, що позиваче
м пропущено строк звернення
до суду.
При цьому, господарським су
дом м. Києва зроблено висново
к, що строк, який був наданий п
озивачу для звернення до суд
у з таким позовом, відповідно
до ст.99 КАС України - річний.
Колегія суддів не може визн
ати законним та обґрунтовани
м таке твердження суду першо
ї інстанції, з огляду на те, що
згідно п.4 ч.1 ст.268 ЦК України одн
ією із вимог, на яку не поширює
ться позовна давність є вимо
га власника або іншої особи п
ро визнання незаконним право
вого акта органу державної в
лади, органу влади АР Крим або
органу місцевого самоврядув
ання, яким порушено його прав
о власності або інше речове п
раво.
Наказ № 68 закріплює за позив
ачем право повного господарс
ького відання майном, яке на п
ідставі ст.136 ГК України є речо
вим правом, а його захист, згід
но ч.3 ст.136 ГК України та ст.396 ЦК У
країни, відбувається із заст
осуванням положень закону, в
становленого для захисту пра
ва власності.
Наказом № 409, яким скасовано д
ію вищезазначеного наказу, ф
актично порушено речове прав
о позивача, так як з моменту йо
го прийняття останній позбав
лений змоги реалізувати своє
право господарського віданн
я та управління майном.
Законодавство України роз
глядає визнання недійсними а
ктів державних та інших орга
нів, що не відповідають чинно
му законодавству, як засіб за
хисту цивільних прав (абз.2 п.13 Р
оз'яснення президії Вищого а
рбітражного суду України від
16.04.93 р. № 01-6/438).
Таким чином, позовна вимога
Інституту про скасування рі
шення відноситься до однієї
із вимог, на які не поширюєтьс
я строк позовної давності, вс
тановлений ст.99 КАС України.

Між тим, судом першої інстан
ції всупереч ст. 86, ч. 2 ст.123 та ст.1
59 КАС України вказана обстави
на в судовому засіданні не з'я
совувалась та не бралась до у
ваги під час ухвалення ним рі
шення по справі.
Апеляційним судом критичн
о оцінюється також твердженн
ям суду першої інстанції про
те, що строк для звернення до
суду з адміністративним позо
вом про скасування рішення с
плинув 01.09.06 р.
В частині 3 статті 99 КАС Украї
ни вказано, що для захисту пра
в, свобод та інтересів особи ц
им Кодексом та іншими закона
ми можуть встановлюватися ін
ші строки для звернення до ад
міністративного суду, які, як
що не встановлено інше, обчис
люються за правилами вказани
ми в ч. 2 ст. 99 КАС України.
Так як позовні вимоги інсти
туту за своїм змістом та згід
но п.1 ч.1 ст.17 КАС України віднес
ені до юрисдикції адміністра
тивних судів, судом першої ін
станції в даному випадку, для
обчислення строку на зверне
ння з адміністративним позов
ом, необхідно було застосову
вати правила ч. 2 ст. 99 КАС Украї
ни, з врахуванням положень п. 4
ч. 1 ст. 268 ЦК України.
Щодо пропуску річного стро
ку, як вказано в оскаржуваній
постанові, колегія суддів ра
хує за необхідне також зазна
чити наступне. Як вбачається
з тексту постанови суду від 05
.04.2007 року, позивач дізнався про
існування наказу № 490 09.10.2003 ро
ку, коли Вищий господарський
суд України (далі ВГСУ) при
йняв ухвалу по справі № 32/142. Одн
ак, як вбачається з вступної ч
астини даної ухвали, предста
вник Інституту був відсутній
в судовому засіданні.
Відповідно до статті 71 КАС У
країни кожна сторона пови
нна довести ті обставини, на я
ких ґрунтується її вимоги та
заперечення.
Таким чином, суд апеляційно
ї інстанції вважає ухвалу ВГ
СУ неналежним доказом пропус
ку позивачем строку зверненн
я до адміністративного суду,
в розумінні статті 70 КАС Укра
їни.
На підставі викладеного, ко
легія суддів приходить до ви
сновку, що станом на 27.10.06 р. стро
к звернення Інститутом до су
ду з адміністративним позово
м про визнання незаконним рі
шення не сплив, а тому не пропу
щений.
Разом з тим, судом першої ін
станції вказану обставину за
лишено без уваги та не надано
їй належної оцінки.
Неврахування цих обставин
призвело до ухвалення госпо
дарським судом м. Києва непра
вомірного рішення від 05.04.07 р. по
справі № 38/9-А, яким було відмов
лено інституту в задоволені
позову.
Внаслідок цього, також відп
адає необхідність в визначен
ні дати, з якої почався відлік
строку позовної давності, що
було предметом дослідження
суду першої інстанції на осн
ові висновків, зроблених ним
з порушенням процесуальних
норм.
З оскаржуваного рішення вб
ачається, що суд першої інста
нції при розгляді справи обм
ежився аналізом лише процесу
альних питань, залишивши без
дослідження по суті позовні
вимоги інституту.
Діючи в межах наданих ч.1 ст. 1
95 КАС України повноважень, кол
егія суддів вважає за необхі
дне дослідити позовні вимоги
Інституту по суті, тобто, на п
ідставі частини 1 статті 196 КАС
України, вийти за межі доводі
в апеляційної скарги, так як п
ід час апеляційного провадже
ння встановлено порушення но
рм процесуального права, доп
ущені судом першої інстанції
, що призвели до неправильног
о вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що а
дміністративний позов є обгр
унтованим та підлягає задово
ленню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції Ук
раїни органи державної влади
та органи місцевого самовря
дування, їх посадові особи зо
бов'язані діяти лише на підст
аві, в межах повноважень та у с
посіб, що передбачені Консти
туцією та законами України.

Суд визнає незаконним та ск
асовує правовий акт індивіду
альної дії, виданий органом д
ержавної влади, органом влад
и Автономної Республіки Крим
або органом місцевого самов
рядування, якщо він суперечи
ть актам цивільного законода
вства і порушує цивільні пра
ва або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК Укра
їни).
Обов'язковою умовою визнан
ня акта недійсним є порушенн
я у зв'язку з прийняттям відпо
відного акта прав та охороню
ваних законом інтересів підп
риємства чи організації - поз
ивача у справі (абз.1 п. 2 роз'ясн
ення президії ВГСУ № 02-5/35 від 26.01.0
0 р.)
Акт державного органу, який
порушує права підприємства
щодо управління належним йом
у (закріпленим за ним) майном,
визнається недійсним (абз.1 п.
2 листа ВГСУ №01-8/824 від 24.07.2004 р. "Про д
еякі питання практики виріше
ння спорів, пов'язаних з визна
нням недійсними актів держав
них та інших органів").
Наказом № 68 за Інститутом за
кріплено право повного госпо
дарського відання на об'єкти
та споруди. Вказаним наказом
, як правовим засобом, встанов
лений порядок і умови реаліз
ації позивачем функції управ
ління майном.
Цьому передувало вивчення
комісією питання належності
майна Інституту, по результа
там діяльності якої було скл
адено акт.
Вказані факти підтверджую
ться ухвалою Вищого-господар
ського суду України від 22.06.06 р. у
справі № 32/142.
Наказом № 409 скасовано наказ
№ 68 як такий, що суперечить вим
огам чинного законодавства У
країни з моменту його виданн
я, внаслідок чого, позивач не м
оже посилатись на скасований
наказ та позбавлений можлив
ості реалізувати своє право
на об'єкти та споруди, закріпл
ені за ним наказом № 68.
На підставі вказаного, коле
гія суддів приходить до висн
овку, що наказ № 409 підлягає ска
суванню, так як, в результаті с
касування ним наказу № 68, пору
шено право позивача на повне
господарське відання закріп
леного за ним майна.
Крім того, судова колегія зв
ертає увагу на те, що наказ № 409
за своїм обґрунтуванням не в
ідповідає обставинам, що скл
ались в результаті винесення
ВГСУ ухвали від 22.06.06 р. у справі
№ 32/142.
Як вбачається з матеріалів
справи та тексту наказу № 409, ос
танній прийнятий виключно ві
дповідно до рішення господар
ського суду м. Києва від 02.04.03 рок
у та постанови Київського ап
еляційного господарського с
уду від 07.07.03 року у справі № 32/142 з п
осиланням на результати наук
ово-правової експертизи, в ре
зультаті яких наказ № 68 визнан
о неправомірним.
Ухвалою ВГСУ від 22.06.06 року у с
праві № 32/142 вказані судові ріше
ння були скасовані, а справу н
аправлено на новий розгляд д
о господарського суду м. Києв
а.
Так як вказана ухвала ВГСУ н
абрала законної сили та не ос
каржена, то в силу частини 1 ст
атті 72 КАС України є таким док
азом, який не підлягає доказу
ванню.
При цьому, апеляційний суд
не бере до уваги результати н
аукової експертизи Інститут
у держави і права ім. В.М. Корец
ького НАН України, так як вони
на підставі ст. 24 Закону Украї
ни "Про наукову та науково-тех
нічну експертизу" від 10.02.95 року
мають для суду лише рекоменд
аційний характер та не є висн
овками судової експертизи.

Згідно ст. 26 вказаного Закон
у термін чинності результаті
в наукової експертизи обмеже
ний, а їх зміст суперечить вст
ановленим апеляційним судом
фактичним обставинам справи
.
Крім того, відповідно до вис
новку науково-правоовї експе
ртизи щодо юридичної оцінки
наказів Міністерства електр
онної промисловості СРСР № 205
від 16.04.1991 р. та № 389 від 77.1991 року, пред
метом експертизи були накази
Міністерства електронної пр
омисловості СРСР № 205 від 16.04.91 р. т
а № 389 від 27.06.91 р., які в свою чергу н
е були підставою для прийнят
тя наказу № 68.
Питання про законність нак
азу № 68 є предметом розгляду і
ншої адміністративної справ
и № 32/142, яка на даний час розгляд
ається господарським судом м
. Києва, внаслідок чого таке пи
тання не є предметом розгляд
у у справі № 22-а-2108/07.
На підставі вище викладено
та з огляду на фактичні обста
вини справи, на думку колегії
суддів апеляційного суду, на
каз № 409 не відповідає обстави
нам, що склались та порушує пр
ава й інтереси позивача.
Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст
. 202 КАС України, суд апеляційно
ї інстанції скасовує постано
ву суду першої інстанції та п
риймає нове рішення, якщо вст
ановить порушення норм матер
іального або процесуального
права, що призвело до неправи
льного вирішення справи або
питання.
На підставі частини 8 статті
171 КАС України суд може визнат
и нормативно-правовий акт не
законним.
Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів Київського а
пеляційного адміністративн
ого суду дійшла висновку про
необхідність скасування пос
танови господарського суду м
. Києва від 05.04.07 року та ухваленн
я нового рішення, яким позовн
і вимоги Інституту задовольн
ити.
Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205 та 207 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України, колегія су
ддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Держав
ного підприємства "Науково-д
ослідний інститут мікроприл
адів" НТК "Інститут монокрист
алів" Національної академії
наук України задовольнити.

Постанову господарського
суду м. Києва від 05.04.2007 року у спр
аві № 38/9-А скасувати.
Позовні вимоги Державного
підприємства «Науково-дослі
дний інститут мікроприладів
" НТК "Інститут монокристалів
" Національної академії наук
України до Міністерства про
мислової політики України пр
о скасування рішення задовол
ьнити та визнати незаконним
наказ Міністерства промисло
вої політики України № 409 від 06.
10.03 року.
Постанова Київського апел
яційного адміністративного
суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і мо
же бути оскаржена до Вищого а
дміністративного суду Украї
ни в порядку передбаченому с
т. 212 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий:

Судді: