Справа № 22-а-2203/2007
Суддя: Любобратцева Н.І.
Дата ухвалення: 2007-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
березня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Любобратцевої
Н.І..

Судців: Даніла
Н. М.

Чистякової Т.І.

При секретарі: Бахтагарєєвій М.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державної служби охорони культурної
спадщини про визнання дій неправомірними, ,
за апеляційною скаргою Державної служби з питань національної культурної
спадщини на постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 11 жовтня 2006року,

встановила:

ОСОБА_1. в інтересах
ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до Державної служби охорони культурної
спадщини про визнання дій по складанню висновку № 22-732/10 від 21 березня 2006р. про неможливість відведення земельної
ділянки за адресою: смт. Лівадія,АДРЕСА_1 неправомірними та зобов'язати Державну службу охорони
культурної спадщини видати ОСОБА_2. позитивний висновок для подальшого виконання
відведення земельної ділянки площею 0,12
га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських
споруд за адресою: смт. Лівадія,АДРЕСА_1.

Вимоги мотивовані тим, що земельна
ділянка, яка відводиться, не відноситься до охоронної зони, у якій заборонено
будівництво.

Постановою
Ялтинського міського суду АР Крим від 11
жовтня 2006року позов задоволений. Визнані неправомірними дії Державної
служби охорони культурної спадщини по складанню висновку № 22-73200 від 21 березня 2006року
про неможливість відведення земельної ділянки за адресою: смт. Лівадія,АДРЕСА_1. Суд зобов'язав
Державну службу охорони культурної спадщини видати ОСОБА_2. позитивний висновок
для подальшого виконання відведення земельної ділянки площею 0,12 га для
будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд,
споруджень за адресою смт. Лівадія,АДРЕСА_1.

Не погодившись з
постановою суду, Державна служба з питань національної культурної спадщини
подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначену постанову, як
ухвалену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1.,
колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нової постанови про задоволення позову, але з інших підстав.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що рішенням Лівадійської селищної ради від 15 грудня 2005року №29 внесені зміни до
рішення №166 від 14 жовтня 2004року
і ОСОБА_2. наданий дозвіл скласти проект відводу земельної ділянки орієнтовною

Справа №22-а- 22032007р
Головуючий в першій інстанції: суддя -
Слєзко Т.В.

Доповідач: суддя
- Чистякова Т.І.

-2-

площею до 0,12 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд та будівель за адресою смт.Лівадія,АДРЕСА_1.

У ході розробки проекту відводу земельної ділянки у
виконання ч.9 ст.118 ЗК України позивачем отримані узгодження Головного
архітектора Ялтинської міської ради, Ялтинської СЕС, Управління
екологічної інспекції Південно -
Кримського регіону, Ялтинського
міського управління земельних ресурсів (а.с. 15-21, 28) Відповідно до
довідки Ялтинського міського управління земельних ресурсів земельна ділянка, що
пропонується для відводу ОСОБА_2.,
обліковується як: строка
12.3 -„ землі, що не надані у власність в межах населеного
пункту; за видами земельних угідь -„
відкриті землі без рослинного
покриву або з незначним рослинним покривом, у тому числі «кам'янисті
місця»". ( а.с.28)

21 березня 2006року
Державною службою охорони культурної спадщини позивачці видано висновок за № 22-732U0 про
неможливість відведення вказаної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка
входить в зону парків Нижньої Ореанди та Ліва дії - пам'яток
національного значення і у відповідності до постанови Ради Міністрів АР Крим
від 16.11.1995року №330 ( зона №13) на цій території
« зберігаються всі
пейзажі, елементи ландшафту що мають природну і історичну цінність, та
відтворюються його найбільш цінні втрачені компоненти і якості. На ділянках
паркового ландшафту ( палацово-
паркові комплекси, санаторії та ін.) можливі обмежені будівельно - реконструктивні
заходи, без порушення загальної ситуації і характеру оточення, що склалось».
Нове будівництво не передбачено. (а.с.23)

Проте, пунктом 3 статті 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини" (
у діючий редакції) передбачено не безумовну заборону на здійснення
містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених
до Списку історичних населених місць України, а лише заборону на здійснення
вказаних робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини.

Ст. 1 Закону України
„Про охорону культурної спадщини" встановлено, що зони охорони пам'ятки - встановлювані
навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного
ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє
спеціальний режим їх використання.

Згідно з положеннями
статей ст. 2, 32 зазначеного
Закону землі охоронювального ландшафту визначаються в межах зон пам'ятників,
такі зони повинні бути визначені топографічно.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КАС України усі
учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до
ч.І ст. 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на
засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх переконливості.

У матеріалах
справи відсутні докази того, що межі охоронної зони №13 є винесеними в
натурі на місцевості, існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити
розташування відповідних меж.

Відповідачем не
надано належних доказів тому, що спірна ділянка відноситься до категорії земель
історико -культурного призначення, а саме до зони охоронюваного ландшафту ( зона №13), відсутні
документи про включення спірної земельної ділянки до Державного реєстру
нерухомих пам'яток, державних земельних кадастрів, планів землекористування,
проектів землевпорядження та іншої проектно - планувальної документації. Межі охоронної зони не
визначені на місцевості, охоронне свідоцтво не видавалося.

-3-

За
таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що не має підстав для відмови
ОСОБА_2.. в наданні висновку про можливість відводу спірної земельної ділянки.

Крім того,
колегія суддів при вирішенні цієї конкретної справи також не може не врахувати
наступні правові обставини. Відповідно до ст..
18, 47 Закону України «Про судоустрій України» єдність системи
судів загальної юрисдикції забезпечується забезпеченням Верховним Судом України
однакового застосування законів судами загальної юрисдикції; Верховний Суд
України здійснює правосуддя, забезпечує однакове застосування законодавства
усіма судами загальної юрисдикції.

За результатами
розгляду Ялтинським міським судом цивільної справи за позовом заступника
прокурора АР Крим в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів та Верховної
Ради України до Ялтинської міської ради, виконкому Ялтинської міської ради,
комунального підприємства Ялтинське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_3 щодо
земельного спору про право власності в задоволенні позову відмовлено. Зокрема,
в позовній заяві прокурора зазначалось, Що Постановою Ради Міністрів АР Крим
від 16.11.1995року №330 затверджені
історико - архітектурний
опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і
природи адміністративного району Великої Ялти. Спірна територія знаходиться в
охоронній зоні №15.

За результатами апеляційного перегляду справи за
апеляційною скаргою прокурора колегія суддів судової палати у цивільних справах
АР Крим в ухвалі від 04.04.2006року вказала, що суд першої інстанції правильно
вказав в рішенні, зазначаючи, що постанова Ради Міністрів АР Крим
від16,П.1995року №330, якою
затверджені історико -архітектурний
опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і
природи адміністративного району Великої Ялти і відповідно до якої спірна
територія знаходиться в охоронній зоні №15,
не була виконана, так як межі охоронних зон не були визначені на
місцевості, охоронні свідоцтва не видавалися. У зв'язку з наведеним колегія
суддів визнала недоведеним, що земельна ділянка, яка була виділена ОСОБА_3, знаходиться в
межах зазначеного пам'ятника, так як представником позивача не представлено
жодного облікового документу, складною частиною або додатком якого є план - схема з
встановленням меж на місцевості.

Верховний Суд
України ухвалою від 20.06.2006року (
справа №6-17027 ск 06) за касаційною
скаргою прокуратури АР Крим відмовив у відкритті касаційного провадження по
названій цивільній справі, посилаючись на те, що із оскаржуваних судових
рішень, доданих до них матеріалів вбачається, що скарга є необгрунтованою і
наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та
неправильності зазначених судових рішень.

Таким чином,
Верховний Суд України в межах повноважень в схожих правовідносинах у справі, що
переглядається в апеляційному порядку на теперішній час, висловив правову
позицію щодо змісту матеріального та процесуального закону у спірних
правовідносинах.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2005року утворена у складі Міністерства культури і туризму на базі
Державної служби охорони культурної спадщини, що реорганізується, Державна
служба з питань національної культурної спадщини, яка є правонаступником
Державної служби охорони культурної спадщини. ( а.с.63) Тому колегія суддів зобов'язує Державну службу з
питань національної культурної спадщини. як правонаступника Державної служби
охорони культурної спадщини, виконати дії по узгодженню ОСОБА_2. проекту
відведення земельної ділянки площею 0,12
га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських
споруд та споруджень за адресою смт. Лівадія,АДРЕСА_1.

4

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 195,
196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну
скаргу Державної служби з питань національної культурної спадщини задовольнити
частково. Постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 11 жовтня 2006року
скасувати. Ухвалити нову постанову. Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2до
Державної служби охорони культурної спадщини про визнання дій неправомірними,
задовольнити.

Визнати
неправомірними дії Державної служби охорони культурної спадщини по складанню
висновку № 22-732М0
від 21 березня
2006року про неможливість відведення земельної ділянки за адресою: смт.
Лівадія,АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Державну службу з питань національної культурної спадщини виконати дії по
узгодженню ОСОБА_2 проекту відведення земельної ділянки площею 0,12 га для
будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та
споруджень за адресою смт. Лівадія,АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Постанова може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Судді: Любобратцева Н.І. Чистякова Т.І. Даніла Н.М.