Справа № 2-а-87/2008
Суддя: Бершадська О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-87/ 2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня
2008 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в
складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі
-
Вовкуненко І.В.

за участю адвоката- Михайлова В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Кіровограді справу
за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального
захисту населення Кіровського
райвиконкому м. Кіровограда про
визнання бездіяльності
неправомірною , стягнення заборгованості по щорічній
допомозі на оздоровлення та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року ОСОБА_1
звернувся в суд
із адміністративним позовом до
Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровського райвиконкому м. Кіровограда про
визнання бездіяльності
неправомірною , стягнення заборгованості по
щорічній допомозі на оздоровлення та
відшкодування моральної шкоди.

На
обґрунтування вимог зазначав, що
він є учасником ліквідації
наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії
і являється інвалідом другої групи, в зв»язку
з чим перебуває на обліку
у відповідача. Відповідно
до ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796-ХII ( далі Закон №796-Х
) йому передбачено
виплату щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі
п»яти мінімальних заробітних плат. Відповідачем
на його користь було виплачено в періоди
з 2001 по 2007 рік значно
занижені суми компенсації
на оздоровлення , які не
відповідають вимогам ст. 48
Закону №796-Х . Вважає,
що відповідач повинен
йому виплатити на оздоровлення кошти , починаючи з 2000 року по
2007 рік, включно, тобто за сім років
35 мінімальних окладів
розміром на момент
виплати по 460 грн. кожен, враховуючи часткові
виплати, кошти в сумі -
15 699 грн. 80 коп. Крім
того, вважає, що неправомірними діями
відповідача йому завдано
значної моральної шкоди, оскільки
він не міг кожного року використати
недовиплачені кошти для лікування, або ж туристичну поїздку;
в зв»язку із роботою
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у
нього підвищився кров»яний тиск ,
почалася ішемічна хвороба серця,
болить голова, суглоби, що змушує
його кожного року стаціонарно
лікуватися в госпіталі
інвалідів ВВВ, а тому
просить стягнути із
відповідача на його користь -
2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В
попередньому судовому засіданні
позивач , в частині стягнення
недоплаченої йому щорічної
допомоги на оздоровлення, збільшив
її розмір, оскільки в 2008 році
було прийнято мінімальну заробітну платню в сумі - 515 грн., а тому
вважає, що відповідач має
йому сплатити - 20 226 грн. 50 коп. ( 515 х 5 - 373,50 ) ( а.с. 20).

В
судовому засіданні позивач
та його представник позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, на їх обґрунтування послались на обставини, які викладені
у позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, про що надав письмові
заперечення. В судовому
засіданні пояснив, що відповідно до ст. 62 Закону України «« Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз»яснення порядку
застосування цього Закону
провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України , рішення якого є
обов»язковими для виконання,
а всі передбачені цим
Законом виплати,
здійснюються за рахунок державного бюджету. Вказує на те, що управління
не може виходити за межі
бюджетного фінансування. Крім того,
вважає, що позивачем пропущено
строк звернення до
суду, який визначений в
ст.99 КАС України.

Заслухавши
сторони, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх
доказами, якими сторони
обґрунтовували свої вимоги та заперечення по справі,
вивчивши матеріали справи ,
в тому числі оглянувши пенсійну
справу позивача, суд вважає , що позов
підлягає задоволенню частково, із наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов»язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб , що
передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини
4 статті 48 Закону
№796-ХII , щорічна
допомога інвалідам другої групи виплачується
у розмірі п»яти мінімальних
заробітних плат. При
цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати ( абзац 7 частини 4
статті 48 Закону №796-Х ).

Із змісту
ст.1 Закону України « Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796- ХII, не
вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті
48 Закону №796- Х , а
навпаки, статтею 2 Закону
№372- передбачено обов»язок
Кабінету Міністрів України
здійснювати застосування цих норм.

Встановлено, що
позивач має статус
учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії та є інвалідом
другої групи ( а.с. 4) , в зв»язку з чим
перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту
населення виконкому Кіровської
районної у м. Кіровограді ради .

Згідно листа
від 15.01.2008 року позивачу
було виплачено щорічну
допомогу на оздоровлення за
період з 2001 року
по 2007 рік, включно
в розмірі - 373 грн.
50 коп. ( а.с. 22).

Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами соціального захисту
населення. У разі виникнення права
на щорічну допомогу з різних
підстав, передбачених ч.4 ст. 48
Закону №796-Х, надається
одна із них, за вибором особи ( ч.5 ст. 48
із змінами внесеними згідно із
Законом №563-15 від
25.03.1999 року, № 2638-3
від 11.07.2001 року).

Розмір мінімальної
заробітної плати, відповідно до Закону України №1766-
від 01.06.2000 року був встановлений
з 01.07.2000 року у розмірі - 118 грн. на місяць.

Законом
України №2896- від 13.12.2001 року розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2002 року встановлений
у розмірі 140 грн. на місяць, а з липня 2002 року - 165
грн.

Законом
України від від 26.12.2002 року № 372- розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01. 01.2003 року - 185 грн, на місяць, а з грудня 2003 року - 205 грн.

Законом
України №1344- від 27.11.2004 року розмір мінімальної заробітної плати з 01.09.2004 року встановлений у розмірі 237 грн. на місяць.

Законом України №2285- IV від
23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати з січня 2005 року був
встановлений у розмірі - 262 грн,
з 01.04.2005 року - в
розмірі - 290 грн., з
липня 2005 року - 310 грн.,
з вересня 2005 року- 332 грн.

Законом
України №3235- IV
від 20.12.2005 року розмір мінімальної заробітної плати з січня 2006 року
встановлений у розмірі
- 350 грн. на місяць, з
липня 2006 року- 375 грн.

Законом
України від 15.03.2007 року було
встановлено розмір мінімальної
заробітної плати з січня 2007
року- 400 грн. на місяць,
з квітня 2007 року- 420 грн., з липня 2007 року - 440 грн. та з жовтня
2007 року - 460 грн.

Зазначені
нормативні акти свідчать
про те, що розмір мінімальної заробітної
плати зростав кожен
наступний рік. При цьому,
дані закони не містили
обмежень щодо застосування
ст. 48 Закону №796-ХII.

Таким
чином, при вирішенні поставленого
перед судом питання , слід керуватись не Постановою КМУ №836, а саме ст. 48 Закону
№796-ХII та
вищевказаними Законами України .

Тобто,
відповідач по справі повинен
був виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за
період з 2001
року, 2002 року, 2003 року,
2004 року, 2005 року та
2007 року, включно, виходячи
із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Допомогу
на оздоровлення за 2000 рік
судом не враховано, оскільки позивач
надав письмову заяву
до відповідача щодо проведення йому
виплати - 29.03.2001 року.

Щодо
стягнення сум на оздоровлення за
2006 рік, то , оскільки дія абзацу
другого частини четвертої
статті 48 Закону №796-Х було зупинено на 2006 рік , в частині виплати
компенсацій і допомоги в розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України
від 20.12.2005 року №3235-
, тому правові
підстави для стягнення
матеріальної допомоги за даний
рік відсутні.

В своїх запереченнях на позов
та і в судовому
засіданні представник відповідача
вказував, на порушення позивачем
строків звернення до суду за захистом своїх прав,
вважав, що до даних правовідносин застосовується річний строк, як
вказано у статті
99 КАС України.

Судом ставилось
на обговорення питання щодо
поновлення позивачу строку
на звернення з вимогами за
період з 2000
по 2006 роки, однак сторона
позивача вказала, що
строк звернення ними
не порушено, вважають, що до даних правовідносин має застосовуватись строк , визначений у ЦК
України - три роки.

Проте, частиною
2 статті 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний
строк, який , якщо не
встановлено інше, обчислюється
з дня коли особа
дізналася або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких
обставин, суд вважає
необхідним відмовити позивачу
в частині позову , а
саме щодо стягнення з
відповідача на його користь
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за період з
2000 року по 2006 рік, включно,
так як позивачем пропущено
строк звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав.

Враховуючи Рішення Конституційного Суду України
від 09.07. 2007 року №6-рп
про визнання не
конституційними деяких положень
ЗУ « Про державний
бюджет України на 2007 рік» ,
задоволенню підлягають вимоги
позивача щодо стягнення
такої допомоги за 2007 рік. Для
розрахунку необхідно прийняти розмір мінімальної заробітної плати , який діяв
за останній місяць
2007 року , тобто :
460 грн.( розмір мінімальної
заробітної плати з жовтня 2007
року) х 5
- 120 грн .(
сплачено позивачу в
2007 року, відповідно до
поданої довідки) = 2 180 грн.

Відповідно
до ст. 90 КАС України
суд стягує із відповідача на користь
позивача - 300 грн. витрат, пов”язаних
з оплатою допомоги адвоката.

Щодо
вимог позивача про стягнення із
відповідача- 2 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, суд вважає
необхідним відмовити, так як
дане відшкодування не
передбачено нормою закону по даним
вимогам.

Судові витрати
компенсувати за рахунок
Державного бюджету України.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3,16, 19 Конституції України, ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Рішенням Конституційного
Суду України від
09.07. 2007 року №6-рп про визнання
не конституційними деяких положень
ЗУ « Про державний
бюджет України на 2007 рік»,
ст.ст.10-11, ст.90, 94,
99, 160-164 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального
захисту населення Кіровського
райвиконкому м. Кіровограда про
визнання бездіяльності
неправомірною , стягнення заборгованості по щорічній
допомозі на оздоровлення та
відшкодування моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати дії
Управління
праці та соціального
захисту населення Кіровського
райвиконкому м. Кіровограда щодо
невиплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення - протиправними.

Стягнути із Управління праці
та соціального захисту
населення Кіровського райвиконкому
м. Кіровограда на користь ОСОБА_1 -
2 180 грн. в рахунок
недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за
2007 рік 300 грн. - витрат
на правову допомогу.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1
про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення за період
з 2000 року по
2007 рік та відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2 000 грн. - відмовити.

Судові
витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може
бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний
строк з дня
її проголошення заяви про
апеляційне оскарження , а в разі
складення постанови у
повному обсязі відповідно
до ст. 160 КАС України- з дня складення
в повному обсязі, тобто з 02
квітня 2008 року. Апеляційна
скарга на постанову
суду першої інстанції
подається протягом 20 днів
після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського
районного

суду м. Кіровограда:
О.В.Бершадська