Справа № 22-а-1396/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 квітня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі :

Головуючого
судді - Сіренко О.І.

Суддів - Мельнікової Л.В., Подобайло З.Г.

при
секретарі - Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Гадяцького
районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2007 року по справі № 2-а28/ 07 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головного управління державного казначейства в Полтавській
області, Міністерства фінансів України, державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, про стягнення недоплаченої
щорічної допомоги до 5 травня, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Гадяцької районної державної адміністрації, в
якому просив суд зобов'язати відповідача
виплатити йому недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня. В обґрунтування
позову вказав, що він є учасником бойових дій в Афганістані, інвалідом 2 групи,
згідно ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Виплата допомоги
здійснюється органами праці та соціального захисту. З 2003 року по 2007 рік
призначена грошова допомога нараховувалась та виплачувалась не в повному
обсязі. Недоплата складає 8306 грн., у зв'язку з чим останній звернувся до суду.

13 вересня 2007 року ухвалою суду замінено неналежного
відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Гадяцької райдержадміністрації
на - Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації. Залучено до
участі в справі в якості других відповідачів - Міністерство фінансів України,
Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики
України, Головне управління державного казначейства в Полтавській області.

Позивач у судовому
засіданні позов підтримав, пояснив, що
він є учасником бойових дій, інвалідом 2 групи, з 2003 року щорічно до 5 травня
йому виплачувалась допомога, але як він дізнався
в серпні цього року не в повному обсязі. Дізнавшись про порушення його прав
звернувся до суду, просив стягнути
на його користь 8306 грн. недоплаченої щорічної допомоги.

Головне управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в запереченнях на
позов просило відмовити у задоволенні позову, оскільки як орган виконавчої
влади нижчого рівня, діяло в межах повноважень, передбачених законом, згідно з
кошторисом розпорядників бюджетних коштів, розписом Державного бюджету України
та відповідності напрямів витрачення бюджетних коштів бюджетному асигнуванню.

Міністерство фінансів України, Державне казначейство
України, Головне управління державного
казначейства в Полтавській області направили до суду заперечення, в яких
вказали, що відповідно ст. 17-1 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" виплату разової грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального захисту населення за рахунок коштів державного бюджету, обсяги якого
визначаються Державним бюджетом України. Головним розпорядником вказаних коштів є Міністерство праці та
соціальної політики України. Так як позивач отримав виплати в розмірах,
встановлених Законами України про Державний бюджет на 2003 - 2007 роки
підстав для задоволення позову не має.
Також звернули увагу на те, що позивач пропустив строк позовної давності, визначений ч.2 ст.99
КАС України і не надав суду доказів поважності причин пропуску строку, а тому,
на їх думку, суд може розглядати лише вимоги за один рік.

Міністерство праці та соціальної
політики України в запереченнях вказало, що відповідно до ч.І
п.2 Положення про Міністерство у своїй діяльності керуються Конституцією та
законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. У межах своїх повноважень Міністерство
праці України організовує виконання актів законодавства і здійснює систематичний контроль за їх реалізацією.
На протязі 2000 - 2007 років розміри щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня виділяло виходячи з обсягу видатків, передбачених при формуванні
показників Державного бюджету на відповідні роки.

25
жовтня 2007 року постановою Гадяцького районного суду Полтавської області частково задоволено
позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, Головного управління
державного казначейства в Полтавській області , Міністерства фінансів України,
державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики
України, про стягнення недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня. Зобов'язано
Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці
та соціального захисту населення
Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації для виплати ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної
грошової допомоги як учаснику бойових дій, інваліду 2 групи відповідно до ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зо 2007 рік в
розмірі 2816 грн. Зобов'язаного Головне управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1
отримані на його ім'я кошти в розмірі 28126 грн. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено. Судові витрати віднесені за рахунок держави.

В
апеляційній скарзі Міністерство фінансів України просить скасувати вказану
постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні вимог до Міністерства фінансів України. При цьому
посилається на порушення судом норм матеріального права.

В
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну
скаргу Міністерства фінансів України без
задоволення, а постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 25
жовтня 2007 року без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 є учасником
бойових дій в Афганістані, інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням
для ветеранів війни - інвалідів війни.

Щорічно до 5 травня,
починаючи з 2003 року, йому виплачувалась щорічна разова грошова
допомога: у 2003 році - 120 грн., у 2004 році - 160 грн., у 2005- 2006
роках - 330 грн., у 2007 році - 360 грн.

Згідно ч.5 ст. 13 ЗУ ,.Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком;
ІІ групи
- вісім мінімальних пенсій за віком, 3 групи
- 7 мінімальних пенсій за віком.

Протягом
2003-2007 років позивачу виплачувалась разова грошова допомога у розмірах,
передбачених відповідними нормами законів про Державний бюджет на вищезгадані
роки, якими також зупинялась дія ч. 5 ст. 13 ЗУ „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту". Розміри
виплаченої грошової допомоги ОСОБА_1 менші за розміри цієї допомоги встановлені
ч.5 ст. 13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Враховуючи положення
ст. ст. 8, 17, 19, 22, ч.І ст.
58 Конституції України, ст. 2 ЗУ „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та правову позицію
Конституційного Суду України в справі про зупинення дії або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій ( рішення від 01.12.04р. № 20-рп/2004), до спірних правовідносин підлягає застосуванню
спеціальний закон, а саме: ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до
ст.ст. 99, 100 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні позову, якщо в цьому наполягає
одна із сторін.

У запереченнях проти позову Міністерство фінансів
України, Державне казначейство України,
Головне управління державного казначейства в Полтавській області звертали
увагу на пропуск строків
позовної давності звернення до суду.

Пояснення позивача про те, що він
дізнався про порушення його права лише три місяці назад суд першої інстанції
визнав такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки з відповіді управління
праці та соціального захисту населення вбачається, що останній отримував допомогу через поштове відділення
щорічно з 2003 року. Окрім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 не було надано
доказів поважності пропуску строку звернення до суду та не ставилось питання про його поновлення, а тому суд першої
інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку поважними.

Частково
задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.І ст.
17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Відповідно до п.З Положення про
Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом
Президента України від 30 серпня 200 року № 1035/2000 та постанови КМУ від 02
листопада 2006 року № 1543 Міністерство праці України забезпечує реалізацію
прав громадян на соціальний захист через систему підпорядкованих йому органів,
до яких відносяться управління праці та соціального захисту населення.

Згідно пп.7 п.8 цього
ж Положення головним
розпорядником бюджетних коштів
є Міністерство праці України.

Згідно ч.2
та ч. З ст. 2 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу
РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ч.2 ст. 19 та ч.З ст. 22 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує
соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах
України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Нормами п. 13 ст. 71 ЗУ „Про Державний бюджет України на
2007 рік" зупинено на 2007 рік дію ч.5
ст. 13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
якою звужено зміст та обсяг існуючих у позивача прав, гарантованих
Конституцією України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за
конституційним поданням 46 народних депутатів щодо
відповідності Конституції України положень деяких статей Закону України „Про держаний бюджет на 2007 рік" визнано такими,
що не відповідають Конституції України положення Закону України „Про держаний
бюджет на 2007 рік" пункту 13 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію частини
п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"

Відповідно до ч.5 резолютивної
частини вказаного рішення Конституційного Суду України рішення Конституційного
Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які
виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про
те, що застосування при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.5 ст. 13 ЗУ „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", ЗУ „ Про Державний бюджет
України на 2007 рік" суперечить Конституції України, що відповідно порушує
права позивача.

Відповідно до ч.5 ст ІЗ ЗУ „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та ЗУ „Про державний бюджет
України на 2007 рік" розмір мінімальної пенсії за віком становить 397 грн.

Таким чином, сума недоплаченої ОСОБА_1 разової грошової
допомоги за 2007 р. відповідно ч.5 ст. 13 ЗУ
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" становить 2816 грн. ( 8 х 397-мінімальна пенсія -
360-розмір одноразової грошової допомоги, що був сплачений позивачу = 2816
грн.).

Оскільки позивач пропустив строк звернення до суду по
обгрунтованим вимогам про стягнення
недоплаченої разової грошової допомоги за 2002-2006рр., з клопотанням про
поновлення строку не звертався, а відповідачі просили відмовити в задоволенні
позову також з підстав пропуску строку
позовної давності, тому судом першої інстанції в цій частині позов був
залишений без задоволення.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають діючому
законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч.
1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Міністерства фінансів України на
постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2007
року по справі № 2-а28/ 07 -
залишити без задоволення.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області
від 25 жовтня 2007 року по справі №
2-а28/ 07 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головного управління державного казначейства в Полтавській
області, Міністерства фінансів України, державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, про стягнення недоплаченої
щорічної допомоги до 5 травня залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний текст
ухвали виготовлений та підписаний
16 квітня 2008 року.

Головуючий - підпис Сіренко О.І.

Судді - підпис Мельнікова Л. В.

підпис Подобайло З.Г.

ВІРНО: СУДДЯ: