Справа № 2-а-9/2008
Суддя: Крекотень С.А.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-9/2008р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

14
квітня 2008р. Лохвицький районний
суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Крекотень С.А.

при секретарі - Криворучко
В.І.

з
участю представника позивачів
-
ОСОБА_1

позивачів
:
-
ОСОБА_2

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

- ОСОБА_6

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8

- ОСОБА_9

- ОСОБА_10

- ОСОБА_11

відповідачів
:
- головного державного
інспектора

ветеринарної медицини в Лохвицькому районі

ОСОБА_15

- виконуючого обов'язки
головного державного

санітарного лікаря Лохвицького району

ОСОБА_16

розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиця, Полтавської області
адміністративний позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Головного державного інспектора
ветеринарної медицини в Лохвицькому районі Полтавської області ОСОБА_15 та
виконуючого обов`язки головного державного санітарного лікаря Лохвицького району
Полтавської області ОСОБА_16 про
визнання протиправним положення спільної постанови № 173/109 від 25.12.2006р.,

в с т а н о в и
в :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до Лохвицького
районного суду із адміністративним позовом до Головного державного інспектора
ветеринарної медицини в Лохвицькому районі Полтавської області ОСОБА_15 та
виконуючого обов`язки головного державного санітарного лікаря Лохвицького
району Полтавської області ОСОБА_16 про визнання протиправним п.1 спільної постанови № 173/109 від
25.12.2006р., щодо заборони приватним підприємцям (суб'єктам господарювання),
які займаються скупкою ВРХ та свиней їх забоєм, забивати с/г тварин на приватних
забійних майданчиках в селітебних (житлових) зонах населених пунктів та просили
суд зобов'язати державного інспектора ветеринарної медицини в Лохвицькому
районі і виконуючого обов'язки головного державного санітарного лікаря
Лохвицького району не чинити перешкод позивачам у подвірному забої тварин.

В судове засідання не з`явилися
позивачі : ОСОБА_4, ОСОБА_18та ОСОБА_10, які були
належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи.

Позивачі : ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та їх
представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позов.

Відповідачі по справі позовні вимоги не визнали, вважаючи положення
постанови законними, просили суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та давши оцінку
доказам по справі, суд прийшов до наступного.

Головний державний інспектор ветеринарної медицини в Лохвицькому районі
ОСОБА_15 та виконуючий обов'язки головного державного санітарного лікаря
Лохвицького району ОСОБА_16 винесли спільну постанову від 25.12.2006р. за
номером 173/109 «Про заборону використання приватних забійних майданчиків в
селітебній зоні району». Як видно з
вимог п.1 вказаної постанови приватним підприємцям ( суб'єктам господарювання),
які займаються скупкою ВРХ та свиней, а також їх забоєм, заборонено забивати
с/г тварин на приватних забійних майданчиках в селітебних (житлових) зонах
населених пунктів.

Згідно вимог ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Як видно із копій свідоцтв про
державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців, позивачі є фізичними особами
- підприємцями.

З пояснень представника позивачів ОСОБА_1 та пояснень відповідачів видно,
що позивачі займаються скупкою ВРХ та свиней, їх забоєм та реалізацією
продукції тваринного походження. Займаючись вказаною діяльністю, позивачі
здійснюють забій с/г тварин у власних господарствах, що розміщені в житловій
зоні.

Відповідно до п.3.7 Ветеринарно - санітарних правил для боєнь, забійно -
санітарних господарств та подвірного забою тварин, затверджених Наказом
Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики в
Україні №4 від 14.01.2004р. передбачено, що суб'єкти господарювання повинні
здійснювати забій тварин лише на відповідно обладнаних бойнях, або забійно -
санітарних пунктах господарств. До уведення загальнодержавної ідентифікації
худоби та окремих випадках, переважно при використанні продуктів забою для особистого
споживання, допускається проводити подвірний забій тварин. Як видно із змісту
п.3.7 вказаних Правил забороняється забій худоби у не відведених для цього
місцях (лісосмугах, тваринницьких приміщеннях, біля водоймищ, тощо).

В розділі 2 «Терміни і визначення вказаних Правил» зазначено, що бойня - це
забійне підприємство будь - якої форми власності, яке відповідає ветеринарно -
санітарним вимогам і призначене для забою тварин (птиці), первинної переробки,
зберігання та реалізації сировини тваринного походження.

Як видно з пояснень сторін, позивачі не мають відповідних дозволів на
обладнання бойні у власних господарствах. Позивачі вважають, проведення ними
забою с/г тварин у власних господарствах - подвірним забоєм.

Термін «приватний забійний майданчик» не передбачений нормативними актами в
цій галузі права.

Як видно з пояснень сторін позивачі не притягувалися до відповідальності за
порушення ветеринарно - санітарного законодавства по фактах забою тварин у
власних господарствах.

Крім того суд дійшов висновку, що видання спірної постанови не входить до
службових обов'язків відповідачів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, а саме в частині визнання протиправним п.1 спільної постанови №
173/109 від 25.12.2006р. головного державного інспектора ветеринарної медицини
в Лохвицькому районі Полтавської області ОСОБА_15 та виконуючого обов`язки
головного державного санітарного лікаря Лохвицького району Полтавської
області ОСОБА_16. В частині зобов'язання
державного інспектора ветеринарної медицини в Лохвицькому районі і виконуючого
обов'язки головного державного санітарного лікаря Лохвицького району не чинити
перешкод позивачам у подвірному забої тварин позов є незаконним і
необґрунтованим, оскільки в спірній постанові не заборонено подвірний забій
тварин. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч.1 ст.42 Конституції
України, ст.ст. 4-17, 23, 41-43, 49-51, 69-72, 87, 104-106, 122, 126, 134, 137,
153-156, 161-163, 167, 185, 186 КАС України, Законів України «Про ветеринарну
медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя
населення, «Про відходи», Ветеринарно - санітарними правилами для боєнь,
забійно - санітарних пунктів господарств та подвірного забою тварин, затверджених наказом Державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України №4 від
14.01.2004р. та Державними санітарними правилами планування та забудови
населених пунктів, які затвердженні наказом МОЗ України №173 від 19.06.1996р.,
суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
задовольнити. Визнати протиправним п.1 спільної постанови № 173/109 від
25.12.2006р. головного державного інспектора ветеринарної медицини в
Лохвицькому районі Полтавської області ОСОБА_15 та виконуючого обов`язки
головного державного санітарного лікаря Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_16, щодо заборони приватним підприємцям
(суб'єктам господарювання), які займаються скупкою ВРХ та свиней їх забоєм,
забивати с/г тварин на приватних забійних майданчиках в селітебних (житлових)
зонах населених пунктів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

Згідно: голова суду Г.Б.
Савинський

ст. секретар С.Б.
Городецька