Справа № 22а-2308/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
22а-2308/08 (22а-4716/08)
суддя у 1-ій
категорія статобліку
інстанції - Ковальова О.Б.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів Поплавського В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 17 жовтня 2007 року

у
адміністративній справі № 2а-301/2007 за позовом ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2007 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом
до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради про зобов'язання відповідача виплатити суму недоплаченої їй грошової
допомоги на оздоровлення за 2000-2006 роки в сумі 7573,30 грн., в якому
посилаючись на своє право, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС ІІ категорії, отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності
до ст.48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, просить стягнути з відповідача на її користь недоплачені суми допомоги на
оздоровлення за вказаний період часу в розмірі 7573,30 грн..

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, з Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради стягнуто заборгованість з виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 5748,30 грн., в іншій частині
позову відмовлено

В апеляційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради просить
скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення на користь
позивачки щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та в цій частині
позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної
скарги, відповідач посилається на ч.2 ст. 95, ст.113, п.3 ст.116 Конституції
України, п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України
, Закон України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та вказує на те, що визначені діючим законодавством види допоміг
позивачу були виплачені, а тому його права порушені не були. Окремо апелянт
наголошує на тому, що у позові слід було відмовити за пропуском строку
звернення до суду.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в оскаржуваній частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова
суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки скасуванню
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачка як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент
виплати, а не у розмірі щорічної допомоги,
виплаченого відповідачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 р
. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року встановлено конкретні розміри
допомоги на оздоровлення у визначеній (твердій) грошовій сумі, що суперечить
вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Проте, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» , щорічна допомога на оздоровлення
виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорії у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, при цьому частиною 7 цієї
ж статті передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати. А із змісту Закону України «Про державний бюджети на 2005 рік» вбачається, що для реалізації положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не передбачалося обмеження
щодо застосування встановлених законом розмірів заробітної плати.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України
, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України
, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в України є парламент - Верховна Рада України. Конституція
не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів. Верховною Радою України дія ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом
2001-2005 років не призупинялись.

Виходячи з пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції
та вважає, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення,
застосуванню підлягають норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року з наступними змінами та доповненнями, а не положення
постанов Кабінету Міністрів України за № 562 від 12.07.2005 р
. та від 26.07.1996 р. за № 836
.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги позивача про стягнення з відповідача сум щорічної допомоги на оздоровлення
недоотриманих ним за 2000-2005 роки, суд першої інстанції не прийняв до уваги,
що позивачкою пропущено строки звернення до суду з позовом щодо заявлених до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
вимог. З клопотанням про поновлення строку позивачка не зверталася.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.99
КАС України , адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим
Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягає
на застосуванні у даній справі наслідків пропущення строку звернення ОСОБА_1 до
суду з адміністративним позовом.

Керуючись наведеними статтями КАС України
, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги
позивачки провести виплату грошової допомоги за 2000-2005 роки заявлені поза
межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України, а
тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає що постанова Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2007 року в оскарженій частині
підлягає скасуванню, з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову в частині стягнення недоплаченої разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 роки з підстав пропуску строку на звернення з позовом
до суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202,
ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П
о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня 2007 року в частині стягнення на користь
ОСОБА_1з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради 5748,30 грн щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2000-2005 роки - скасувати.

В позові ОСОБА_1в зазначеній частині відмовити, в решті
постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її тексту у
повному обсязі.

У повному обсязі постанова суду буде виготовлена 25
квітня 2008 року.

Судді