Справа № 2-а-53/2008
Суддя: Бакуменко А.С.
Дата ухвалення: 2008-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-53/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бакуменка А.С.

при секретарі Олійник
Л.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Онищенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Богуславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації
Київської області про стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення та
щорічної допомоги як інваліду війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
у позові до суду просить стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Богуславської районної державної адміністрації на його користь недоотримані
суми на оздоровлення за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 5600 грн., посилаючись
на те, що він являється постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії та є інвалідом другої групи. Відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому повинно виплачуватися щорічно
одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат і ця допомога виплачується за місцем проживання органами
соціального захисту населення. Він отримував грошову допомогу на оздоровлення в
2005-2007 роках значно меншу, ніж це передбачено ст. 48 вказаного Закону. По
питанню виплати недоотриманих сум на оздоровлення він в грудні 2007 року
звернувся з відповідною заявою до відповідача, але йому було відмовлено в
задоволенні його вимог, в зв'язку з чим він змушений звернутися з відповідним
позовом до суду.

Окрім того, він
просив стягнути із відповідача на його користь недоотримані суми грошової
допомоги як інваліду війни які виплачуються щорічно до 5 травня за 2005, 2006,
2007 роки в розмірі 7788 гривень, посилаючись на те, що він має статус інваліда
війни другої групи і відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року йому повинна виплачуватися щорічно до Дня Перемоги до 5 травня разова
грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і ця допомога
виплачується також за місцем проживання органами соціального захисту населення.
Розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Він отримав грошову допомогу в
2005, 2006, 2007 роках значно меншу, ніж це передбачено частиною 5 ст. 13
вищевказаного Закону, тобто по 330 грн. у 2006 роках і 360 грн. - у 2007 році і
розмір цих виплат не відповідає вимогам ч.5 ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.»

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на
вищенаведені обставини і просив суд стягнути з відповідача на його користь
грошову суму недоотриманої допомоги на оздоровлення в розмірі 5600 грн. і допомоги
до 5 травня як інваліду війни в розмірі 7788 грн., тобто всього 13 388 гривень.

Представник
відповідача Онищенко Г.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і
просила суд відмовити ОСОБА_1 в їх задоволенні, посилаючись на те, що виплати
позивачу проводилися відповідно до вимог чинного законодавства та в межах
бюджетних асигнувань. Також представник відповідача зазначила, що в Законі
України «Про державний бюджет України» не передбачені видатки на проведення
перерахунку раніше виплачених допомог на оздоровлення. Щодо вимог позивача про
стягнення недоотриманої допомоги як інваліду війни другої групи, представник
відповідача просила також відмовити в задоволенні його вимог, посилаючись на
те, що позивачу виплачувалась щорічно разова грошова допомога як інваліду війни
другої групи в розмірах, що встановлювались на кожен рік Законами України «Про
державний бюджет України».

Окрім того,
представник відповідача зазначила що позивачем пропущено річний строк звернення
до адміністративного суду, по вимогах за 2005, 2006 роках, який визначено ст.
99 КАС України і тому просила суд застосувати щодо вимог за ці роки положення
ст. 100 КАС України і відмовити в позовах за ці роки через сплив строків
звернення до адміністративного суду.

Суд, заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази,
вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи із наступних
підстав.

Позивач є
інвалідом II групи, та постраждалим від наслідків Чорнобильської
катастрофи, що стверджується посвідченням категорії І Серії А, та висновком
МСЕК, що він є інвалідом II групи, яка пов'язана з аварією на Чорнобильській АЕС,
які приєднані до матеріалів справи і були досліджені в судовому засіданні.

Позивачу, як
інваліду II групи від наслідків аварії на ЧАЕС у 2005- 2007 роках
була виплачена одноразова допомога на оздоровлення у 2005 - 2007 роках по 120
грн. щорічно.

Суд вважає, що
розміри зазначених вище виплат на оздоровлення не відповідають вимогам ст.48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати;
внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому що в цьому Законі, який діяв до
31.12.2007 року було зазначено, що виплати на оздоровлення інваліду II групи
від Чорнобильської катастрофи виплачуються в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат на час виплати.

Посилання
представника відповідача на те, що управління праці та соціального захисту
населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства
та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, так як розміри виплат
передбачені ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому нарахування
та виплата на оздоровлення відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України за
№836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р. суперечать зазначеному вище
Закону.

Із листа
відповідача від 29.12.2007 року № 347 вбачається, що ОСОБА_1 проводилися
виплати до Дня Перемоги в таких розмірах: у 2005 році 330 грн.; у 2006 році 330
грн.; у 2007 році-360 грн.

Із довідки про
виплати на оздоровлення від 29 грудня 2007 року № 2034 вбачається, що позивачу
у 2005-2007 роках виплати на оздоровлення складали по 120 грн.

Відповідно до
ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону, що
діяв до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008
рік» від 28.12.2007 року, одноразова щорічна допомога на оздоровлення як
інваліду другої групи пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», на які посилається відповідач, є
підзаконними актами і повинні відповідати законам які регулюють вказані
правовідносини, тобто ст. 48 Закону України « «Про статус та соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, суд
приходить до висновку, що відповідачем грошова допомога на оздоровлення ОСОБА_1
виплачена за період 2003 - 2007 років не відповідно до вимог зазначеного
закону.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими
нормативно-правовими актами, при виплаті допомоги на оздоровлення слід
керуватися ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону,
яка існувала до внесення змін в цей закон, а тому відповідач повинен був
виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент виплати щорічної компенсації на
оздоровлення.

Але, враховуючи
клопотання відповідача про застосування до вимог позивача за 2003- 2006 років
вимог ст. ст. 99, 100 КАС України суд вважає, що обидві позовні вимоги

підлягають
задоволенню частково по виплатах за 2007 рік, тобто в межах річного строку

звернення до
адміністративного суду, оскільки відповідно до ст. 99 КАС України

адміністративний
позов може бути поданий в межах строку звернення який встановлений ч.2

цієї статті в
один рік. Пропущення цього строку є підставою для відмови у задоволенні

адміністративного
позову, за умова якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач і
його представник наполягають на застосуванні ст.ст. 99 та 100 КАС України.

Законом України
"Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено з 1 січня 2007 року
розмір мінімальної заробітної плати - 400 гривень на місяць, з 01.04.2007 року
- 420

гривень, з
1.07.2007 року - 440 гривень, з 1.10.2007 року - 460 гривень.

Відповідачем
недоплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду 2 групи за
наслідками Чорнобильської катастрофи та учаснику ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії за 2007 рік - 1880 гривень ( 400 грн. х 5 -
120).

В судовому
засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус інваліда війни другої
групи внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах
внутрішніх справ, що підтверджується копією посвідчення, та має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів
війни.

Із довідки
наданої відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 за 2007 рік виплачена допомога в
розмірі 360 гривень.

Відповідно до
частини 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року в редакції закону, що діяв до внесення змін
Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року,
щорічно до 5 травня інвалідам війни другої групи виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Розмір
мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до частини першої ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином суд
приходить до висновку, що відповідачем разом грошова допомога ОСОБА_1 виплачена
за період 2007 років неправильно, оскільки така допомога визначалась не із
розміру мінімальної пенсії за віком.

На 2007 рік
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 року також затверджене поетапне
підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність:
з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.
Окрім того цим же Законом встановлено, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на один відсоток.

Відповідачем
недоплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду війни другої
групи за 2007 рік - 2920 гривень. (410
грн. х 8 - 360 ).

З урахуванням
вищевикладеного та керуючись ст.ст. 99, 100 КАС України, ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», частиною 5 ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції закону до
внесення змін 31 грудня 2007 року), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Управління праці та соціального захисту населення Богуславської
районної державної адміністрації Київської області на користь
ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1880 грн., та 2920 гривень недоотриманої
одноразової щорічної допомоги до Дня Перемоги за 2007 рік, а всього 4800
гривень.

Звільнити управління праці і соціального захисту населення Богуславської
районної державної адміністрації Київської
області від сплати судового збору (державного мита) на підставі рішення двадцять восьмої сесії п'ятого скликання Богуславської
міської ради від 29 січня 2008 року "Про надання пільг по сплаті
державного мита".

Заява про апеляційне оскарження в
апеляційному порядку постанови суду може бути подана протягом
10 днів.

Апеляційна скарга - протягом 20 днів з часу подачі заяви про оскарження.

Головуючий (підпис) А. С.Бакуменко