Справа № К-22811/07
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року
м.Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду Україн
ив складі суддів:
Фадєєвої Н.М., Бим М.Є., Леонто
вич К.Г., Харченка В.В., Чалого С
.Я.

розглянувши в попередньом
у розгляді справу за касацій
ною скаргою Луганського обла
сного відділення Фонду соціа
льного захисту інвалідів на
постанову господарського су
ду Луганської області від 19 жо
втня 2006 року та ухвалу Лугансь
кого апеляційного господарс
ького суду від 23 листопада 2006 р
оку у справі №3/383ад за позовом Л
уганського обласного відділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідів до сільськогосп
одарського товариства з обме
женою відповідальністю «Мон
оліт» про стягнення штрафних
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року Луганське о
бласне відділення Фонду соці
ального захисту інвалідівзв
ернулось до суду з позовом до
СТОВ «Моноліт» про стягненн
я штрафних санкцій в сумі 11261,55г
рн. за нестворення робочих мі
сць для працевлаштування інв
алідів у 2004 році.
Постановою господарського
суду Луганської області від
19 жовтня 2006 року, яка залишена б
ез змін ухвалою Луганського
апеляційного господарськог
о суду від 23 листопада 2006 року, в
задоволенні позову відмовле
но.
В касаційній скарзі Луганс
ьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалід
івпросить суд скасувати ріше
ння судів попередніх інстанц
ій та ухвалити нове рішення п
ро задоволення позовних вимо
г, посилаючись на порушення с
удами норм матеріального та
процесуального права.
Перевіривши матеріали спр
ави, правильність застосуван
ня судами попередніх інстанц
ій норм матеріального і проц
есуального права, правової о
цінки обставин у справі, обго
воривши доводи касаційної ск
арги, колегія суддів вважає, щ
о касаційна скарга задоволен
ню не підлягає виходячи з нас
тупного.
Згідноч.ч.1,2 ст. 19 Закону Украї
ни "Про основи соціальної зах
ищеності інвалідів вУкраїні
" для підприємств, установ, ор
ганізацій, у тому числі підпр
иємств, організацій громадсь
ких організацій інвалідів, ф
ізичних осіб, які використов
ують найману працю, установл
юється норматив робочих місц
ь для працевлаштування інвал
ідів у розмірі чотирьох відс
отків середньооблікової чис
ельності штатних працівникі
в облікового складу за рік, а я
кщо працює від 8 до 25 осіб, - у кіл
ькості одного робочого місця
. Підприємства, установи, орга
нізації, у тому числі підприє
мства, організації громадськ
их організацій інвалідів, фі
зичні особи, які використову
ють найману працю, самостійн
о розраховують кількість роб
очих місць для працевлаштува
ння інвалідів відповідно до
нормативу, встановленого час
тиною першою цієї статті, і за
безпечують працевлаштуванн
я інвалідів. При розрахунках
кількість робочих місць окр
углюється до цілого значення
.
Статтею 20 вказаного Закону
передбачено, що підприємства
, установи, організації, у тому
числі підприємства, організ
ації громадських організаці
й інвалідів, фізичні особи, як
і використовують найману пра
цю, де середньооблікова чисе
льність працюючих інвалідів
менша, ніж установлено норма
тивом, передбаченим статтею
19 цього Закону, щороку сплачую
ть відповідним відділенням Ф
онду соціального захисту інв
алідів адміністративно-госп
одарські санкції, сума яких в
изначається в розмірі середн
ьої річної заробітної плати
на відповідному підприємств
і, установі, організації, у том
у числі підприємстві, органі
зації громадських організац
ій інвалідів, фізичної особи
, яка використовує найману пр
ацю, за кожне робоче місце, при
значене для працевлаштуванн
я інваліда і не зайняте інвал
ідом.
Відповідно до ст. 18 Закону (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовід
носин) працевлаштування інва
лідів здійснюється органами
центральним органом виконав
чої влади з питань праці та со
ціальної політики, органами
місцевого самоврядування, гр
омадськими організаціями ін
валідів. Підбір робочого міс
ця здійснюється переважно на
підприємстві, де настала інв
алідність, з урахуванням поб
ажань інваліда, наявних у ньо
го професійних навичок і зна
нь, а також рекомендацій меди
ко-соціальної експертизи. Пі
дприємства (об'єднання), устан
ови і організації (незалежно
від форм власності і господа
рювання), які використовують
працю інвалідів, зобов'язані
створювати для них умови пра
ці з урахуванням індивідуаль
них програм реабілітації і з
абезпечувати інші соціально
-економічні гарантії, передб
ачені чинним законодавством
.
Як встановлено судами та вб
ачається зматеріалів справи
, а саме зі «Звіту про зайняті
сть та працевлаштування інва
лідів за 2004 рік» за формою 10-ПІ, с
ередньооблікова чисельніст
ь штатних працівників обліко
вого складу 143 особи, фонд оп
лати праці 536,8тис.грн., факти
чно на підприємстві працювал
о 3 інваліда, хоча повинно було
бути працевлаштовано 6 інвал
ідів.
Крім того судами вірно вста
новлено, що відповідачем не н
адавалися до центру зайнятос
ті статистичні звіти за форм
ою 3-ПН, в яких була б наявна інф
ормація про наявність вакант
них посад для працевлаштуван
ня інвалідів.
Пунктами 5, 14 Положення про ро
боче місце інваліда і про пор
ядок працевлаштування інвал
ідів, затвердженого постанов
ою Кабінету Міністрів Україн
и №314 від 03.05.2002 р., зазначено, що під
приємства у межах доведеного
нормативу створюють за влас
ні кошти робочі місця для пра
цевлаштування інвалідів та і
нформують державну службу за
йнятості та місцеві органи с
оціального захисту населенн
я про вільні робочі місця та в
акантні посади, на яких може в
икористовуватися праця інва
лідів.
Тобто, відповідно до чинног
о законодавства обовязок в
ідповідача створити робочі м
ісця для інвалідів не супров
оджується його обовязком ї
х працевлаштувати.
Разом з тим, суди дійшли пра
вильного висновку про те, що д
ана штрафна санкція, яка була
застосована уповноваженим о
рганом державної влади до су
бєкта господарювання, відп
овідно до ст.ст. 238, 239 ГК України
є адміністративно-господарс
ькою санкцією.
Відповідно до ст. 250 Господар
ського кодексу України адмін
істративно-господарські сан
кції можуть бути застосовані
до суб'єкта господарювання п
ротягом шести місяців з дня в
иявлення порушення, але не пі
зніш як через один рік з дня по
рушення цим суб'єктом встано
влених законодавчими актами
правил здійснення господарс
ької діяльності, крім випадк
ів, передбачених законом.
Таким чином, з дня отримання
звіту позивач протягом шест
и місяців мав застосувати до
відповідача штрафні санкції
шляхом звернення до суду, поз
ивач же звернувся до суду лиш
е в серпні 2006 року.
За таких обставин суди поп
ередніх інстанцій дійшли пра
вильного висновку про те, що о
скільки позов заявлений післ
я закінчення вказаного строк
у, право на стягнення суми штр
афних санкцій у позивача від
сутнє.
Доводи касаційної скарги з
азначених висновків суду не
спростовують і не дають підс
тав для висновку, що судами по
передніх інстанцій при розгл
яді справи порушено норми ма
теріального права, які регул
юють спірні правовідносини,
а також допущені порушення н
орм процесуального права.
Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни суд касаційної інстанц
ії відхиляє касаційну скаргу
і залишає рішення без змін, як
що відсутні підстави для ска
сування судового рішення.
Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодек
су адміністративного судочи
нства України, колегія судді
в, -

УХВАЛИ
ЛА:
Касаційну скаргу Луганськ
ого обласного відділення Фон
ду соціального захисту інвал
ідів відхилити, а постанову г
осподарського суду Луганськ
ої області від 19 жовтня 2006 року
та ухвалу Луганського апеля
ційного господарського суду
від 23 листопада 2006 рокузалишит
и без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає.

Судді: