Справа № 22а-744/2008
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-744/08
головуючий суддя у 1-й
категорія статобліку-34
інстанції - Кеся Н.Б.
(справа
№А37/101-07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

суддів при
секретарі: за участю представників: відповідача

Туркіної Л.П.,
Проценко О.А. Піцик Р.В. Мотов В.О., довіреність №5-10 вді
10.01.2008р.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2007року у справі
№А37/101-07

за
позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Нікополь, Дніпропетровська обл.

до:
про:

Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції , м. Нікополь, Дніпропетровська обл. визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1(далі ПП ОСОБА_1.)
звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції (далі Нікопольська
ОДПІ) про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень.

Позовна заява була мотивована тим, що Нікопольською ОДПІ
на підставі акту перевірки №2217/17-217. від 30.11.2006р. винесено
податкові повідомлення-рішення по податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності на суму 22 983,00 грн., з податку на
додану вартість на суму 21 385,25 грн., рішення про застосування штрафних
санкцій на суму 445 268,80 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій на
суму 700,00 грн. Позивач вважає, що висновки акту перевірки, на підставі якого
були прийняті податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування
штрафних санкцій, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать
вимогам чинного законодавства, а тому просить суд визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення відповідача №/0/48959, №/0/48958 від
13.12.2006р. та рішення №/0/48961, №/0/48960 від 13.12.2006р.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області
від 24.07.2007р. у справі №А37/101-07 позовні вимоги позивача задоволено
частково, визнано недійсними та скасовано податкові повідомлення-рішення
Нікопольської ОДПІ №/0/48959 від 13.12.2006р. з податку доходів
фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 22 983,00 грн.,
№/0/48958 від 23.12.2006р. з податку на додану вартість на суму 21
385,25 грн., рішення №/0/48961 від 13.12.2006р. про застосування
штрафних санкцій на суму 445 268,80 грн., в решті позову було відмовлено /а.с.
20-24 т. 3/.

Відповідач - Нікопольська ОДПІ, не погодившись з вказаною
постановою суду, подала апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального права,
просить постанову суду від 24.07.2007р. скасувати в частині задоволення
позовних вимог та прийняти по справі
нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити,
постанову суду від 24.07.2007р. скасувати в частині задоволення позовних вимог
та прийняти по справі нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Позивач - ПП
ОСОБА_1. - про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлений
належним чином /а.с. 38 т. 3/. До суду у судове засідання 06.02.2008р. з'явився
представник позивача, яким не було надано суду належним чином оформленої
довіреності в підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів ПП
ОСОБА_1. у адміністративному суді. Враховуючи вищезазначені обставини, колегія
суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника
відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідачем - Нікопольською ОДПІ - проведено планову
виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ПП
ОСОБА_1. за період діяльності з 01.07.2004р. по 30.09.2006р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт
№№2217/17-217. від 30.11.2006р.

Відповідно до висновків акту перевірки позивачем в
порушення р. IV ст. 13 Декрету «Про прибутковий податок з
доходів фізичних осіб» та п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 7.4.1, пп. 7.4.4
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» завищено валові
витрати за I квартал 2005р. на суму 32 068,33 грн. та
податковий кредит - на суму 6 143,67 грн., за II
квартал 2005р. завищено валові витрати на суму 76 888,84 грн. та податковий
кредит - на суму 7 843,16 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Нікопольською ОДПІ
були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №/0/48959 від 13.12.2006р. про нарахування
податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на
суму 22 983,00 грн.;

- №/0/48958
від 13.12.2006р. про нарахування ПДВ на суму 14 256,83 грн. та застосування
штрафних санкцій на суму 7 128,41 грн., усього - 21 385,25 грн.

а також рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
№/0/48961 від 13.12.2006р. на суму 445 268,80 грн. та рішення №/0/48960 від 13.12.2006р. - на суму 700,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію
серіїНОМЕР_1від 22.09.1999р. ОСОБА_1зареєстрований виконавчим комітетом
Нікопольської міської ради Дніпропетровської області як фізична особа-підприємець
/а.с. 13 т. 1/.

Згідно з свідоцтвом серії НОМЕР_2НОМЕР_3від 08.10.1999р.,
виданим Нікопольською ОДПІ, позивач зареєстрований як платник податку на додану
вартість /а.с. 15 т. 1/ та відповідно до довідки №10297/172 від 22.10.1999р.
взятий на облік платника податків /а.с. 14 т. 1/.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем у I кварталі 2005р. віднесено до складу валових витрат витрати на придбання та
оплату залізничних квитків від державного підприємства «Придніпровська
залізниця» у розмірі 32 068,33 грн., які не підтверджені відповідними
первинними документами та не доведено, що ці витрати безпосередньо пов'язані з
одержанням доходу, у зв'язку з чим відповідачем був визначений оподатковуваний
дохід за 2005р. в сумі 109 212,96 грн.,
який підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 14 164,43 грн., та донараховано податок на
додану вартість за I квартал 2005р. в сумі 6 413,67 грн., за II квартал 2005р. - в сумі 7 843,16 грн., усього - 14 256,83 грн. /а.с. 16-33
т. 1/.

Позивачем надано документи, що підтверджують наявність
витрат з придбання залізничних квитків:

- договір купівлі-продажу №118 від 25.12.2004р. /а.с.
38 т. 1/;

- акти
прийняття виконаних робіт: №31/002 від 31.01.2005р. /а.с. 39 т. 1/, №35/002 від
31.03.2005р. /а.с. 42 т. 1/, №49/002 від 30.04.2005р. /а.с. 45 т. 1/, №54/002
від 31.05.2005р. /а.с. 47 т. 1/, №60/002 від 30.06.2005р. /а.с. 49 т. 1/:

- книга
№3 обліку придбання товарів (робіт, послуг) /а.с. 51-66 т. 1/;

- податкові
накладні: від 31.01.2005р., від 31.03.2005р., від 30.04.2005р., від
31.05.2005р., від 30.06.2005р. /а.с. 67-71 т. 1/;

- лист
державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 20.12.2006р., що
підтверджує факт виконання обома сторонами умов договору купівлі-продажу №118
від 25.12.2004р., оплату позивачем отриманих квитків готівкою через залізничні
каси та надання йому податкових накладних за цим договором /а.с.72 т. 1/,

отже, донарахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб на суму 14
164,43 грн. та податку на додану вартість в сумі 14 256,83 грн., в порушення
позивачем р. IV ст. 13 Декрету «Про прибутковий податок з
доходів фізичних осіб» та п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зроблено неправомірно.

Висновки акту перевірки про те, що ПП ОСОБА_1. в період з 01.07.2005р. по
30.09.2006р., всупереч видам діяльності згідно з свідоцтвом про сплату єдиного
податку, отримував від надання в оренду нерухомого майна (частини нежилих
приміщень) за готівку дохід в сумі 62 450,50 грн. та не задекларував його, у
зв'язку з чим відповідачем донараховано позивачу податок з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 8 818,57 грн., є
необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 закону України «Про державну
підтримку малого підприємництва» для суб'єктів малого підприємництва в порядку,
встановленому законодавством України, може застосовуватися спрощена система
оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає:

· заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових
платежів) сплатою єдиного податку;

· застосування спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті спрощена система
оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з
діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності,
передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Як вбачається з матеріалів справи, належних доказів,
що підтверджують факт передачі позивачем в оренду саме нерухомого майна, яке
відповідає ознакам, визначеними Цивільним кодексом України, немає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
вважає, що висновки акту перевірки про
нарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб за період, коли він
користувався спрощеною системою оподаткування суперечать вимогам законодавства,
а тому є неправомірними.

Як вбачається з акту перевірки, рішення
№/0/48961 від 13.12.2006р. прийнято відповідачем на підставі того, що
ПП ОСОБА_1. в особі «Туристичного бюро «Вояж» в період з 01.01.2005р. по
30.06.2006р. здійснював продаж туристичних пакетів, туристичних послуг та
приймання платежів за оренду нерухомого майна за готівку із застосуванням книги
обліку розрахункових операцій, звіти про використання якої свідчать, що сума
розрахунків в готівковій формі за цей період складає 89 053,76 грн. У зв'язку з
чим, відповідач прийшов до висновку, що підприємцем в порушення ст. 1, п. 3.1
ст. 3 Закону України «Про застосування реєстратора розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», при здійсненні зазначених
операцій не застосовано реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 89
053,76 грн., а тому позивач повинен сплатити штрафні санкції на суму 445 268,80
грн.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування
реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг» реєстратор розрахункових
операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі
продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і
організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського
харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій
з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних
квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Пункт 3 ст. 1 Закону України «Про туризм» дає визначення
терміну «туристичний продукт», так,
туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних
послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або
пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять
послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не
пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань
об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 20 цього ж закону за договором на туристичне обслуговування одна
сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується
забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу
туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне
обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг,
якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

З урахуванням викладеного, застосування
відповідачем штрафних санкцій за непроведення підприємцем через реєстратора
розрахункових операцій з продажу туристичного продукту є неправомірним,
оскільки за нормами чинного законодавства не передбачається застосування
реєстратора розрахункових операцій при здійсненні продажу туристичних послуг
турагенством. А стосовно
непроведення позивачем через реєстратора
розрахункових операцій отриманої готівки за оренду нерухомого майна, то, як вже
зазначалося, у матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт
передачі підприємцем в оренду саме нерухомого майна, тому немає підстав для
нарахування ПП ОСОБА_1. штрафних санкцій
на суму 445 268,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач,
на підставі акту перевірки, прийняв рішення №/0/48960 від 13.12.2006р. про застосування штрафних
санкцій у сумі 700,00 грн., оскільки
позивач, в порушення вимог ст. 3 Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності», здійснював торгівельну діяльність без
торгового патенту. Підприємець не надав обґрунтованих доводів щодо
неправомірності зазначеного рішення, тому немає підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що
господарський суд, з`ясувавши всі обставини, які були доведені належними
доказами, зробивши правильні висновки без порушень норм матеріального та
процесуального права, прийняв законну та обґрунтовану постанову про визнання
недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0/48959 від
13.12.2006р. про нарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму 22 983,00 грн., №/0/48958 від
13.12.2006р. про нарахування податку на додану вартість на суму 14 256,83 грн.
та застосування штрафних санкцій на суму 7 128,41 грн., рішення
№/0/48961 від 13.12.2006р. про застосування штрафних санкцій на суму
445 268,80 грн., та відмову у задоволенні решти позову, а тому вказану
постанову необхідно залишити без змін.

Доводи, які викладені відповідачем у апеляційній скарзі,
суперечать зібраним по справі доказам та фактичним обставинам справи, а тому не
можуть бути підставою для скасування постанови суду в частині задоволення
позовних вимог. За таких обставин колегія суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.196,
198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції - залишити
без задоволення.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2007р. у справі №А37/101-07 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2008р.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: Л.
П. Туркіна

О.
А. Проценко