Справа № 22а-2152/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД__
справа № 22а-2152/08
головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 37
інстанції - Ковальова
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2008
року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 жовтня 2007 року

у адміністративні справі № 2а-179/07 за
позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У червні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про зобов'язання відповідача
виплатити суму недоплаченої йому грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2006
роки в сумі 6060,50 грн.

Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що у відповідності до ст.48 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має
право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Проте, Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської у 2000-2006 рр. виплатило йому щорічну грошову
допомогу в розмірі 375,5 грн., замість належних до виплати 6060,50
грн., тому позивач просив стягнути недоплачені суми допомоги на
оздоровлення в розмірі 15726,5грн.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року
позовні вимоги позивача задоволені частково, стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради заборгованість з
виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 4502,50 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись
з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що оскаржуване рішення в
частині задоволення позовних вимог про стягнення недоотриманих сум одноразової
допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати в частині
задоволення вимог позивача про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за
2000-2005 роки і винести нову постанову якою у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на ч.2 ст. 95,
ст.113, п.3 ст.116 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51
Бюджетного кодексу України , Закон України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», постанови Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та вказує на те, що визначені
діючим законодавством види допоміг позивачу були виплачені, а тому його права
порушені не були. Окремо апелянт наголошує на тому, що у позові слід було
відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в
оскарженій частині, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову
суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача
виплати разової грошової допомоги за 2000-2005 роки скасувати з наступних
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що
позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту
населення, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, а
тому має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати, а не у розмірі щорічної
допомоги, виплаченого відповідачем
відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р
. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів
погоджується з вказаним висновком суду, оскільки відповідно до вимог ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої
категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, при цьому частиною 7
цієї ж статті передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Із змісту Закону
України «Про державний бюджети на 2005
рік» вбачається, що для реалізації
положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не
передбачалося обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати,
встановлених вищенаведеними нормативними актами

Постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005
року встановлено конкретні розміри допомоги на оздоровлення у визначеній
(твердій) грошовій сумі, що суперечить вимогам Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Згідно із ч.2
ст.19 Конституції України , органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Відповідно до
п.6 ч.1 ст.92 Конституції України , виключно
законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75
Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в України є
парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту
делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою
України дія ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протягом 2001-2005 років не
призупинялись.

Виходячи з пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при
вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягають норми ст. 48 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року з наступними змінами та доповненнями, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України за № 562 від 12.07.2005 р
. та від 26.07.1996 р. за № 836
.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення з
відповідача сум щорічної допомоги на оздоровлення недоотриманих ним за
2000-2005 роки, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не надав належної
оцінки тому, що позивачем пропущено строки звернення до суду з позовом щодо
вказаних вимог. З клопотанням про поновлення строку позивач не звертався.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.99 КАС України
, адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом
або іншими законами.

Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до
ч.1 ст.100 КАС України , пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення
строку звернення до суду з адміністративним позовом щодо позивача.

Керуючись
вказаними статтями КАС України , колегія суддів
приходить до висновку, що вимоги позивача провести виплату грошової допомоги за
2000-2005 роки заявлені поза межами строку звернення до адміністративного суду,
встановленого КАС України, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає що постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 жовтня 2007 року в оскарженій частині підлягає скасуванню, з
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення
недоплаченої разової грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки з
підстав пропуску строку на звернення з позовом до суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в
и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 16 жовтня 2007р. в частині стягнення на користь
ОСОБА_1з Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради 4502,50 грн щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки -
скасувати.

В позові ОСОБА_1в частині стягнення на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради 4502,50 грн щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки - відмовити.

В решті постанову залишити без
змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

У повному обсязі
постанова суду буде виготовлена 25 квітня 2008 року.

Судді: