Справа № 3/299
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

10 год. 14 хв.

21.04.2008 р.
№ 3/299

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської Н. Є., суддів Арсірія Р.О.
та Кочана В.М., при секретарі судового засідання Серпутько Т. С. за
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

ОСОБА_1

До

Міністерства
освіти і науки України та Київського
національного торговельно-економічного університету

Про

визнання
дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

На
підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в
судовому засіданні 21 квітня 2008 року проголошено вступну та резолютивну
частини Постанови.

В С Т А Н О В И В

14
листопада 2007 року ОСОБА_1(надалі також -«Позивач») звернувся з адміністративним позовом до
Міністерства освіти і науки України (надалі -Міністерство Освіти) та Київського
національного торговельно-економічного університету (надалі - Університет), в
якій просить визнати неправомірними рішення Міністерства Освіти щодо порядку
видачі документів з відзнакою випускникам, які здобули освітньо-кваліфікаційні
рівні «спеціаліст», «магістр», яке викладено у листі від 30 серпня 2006 року №
1/9-550 та у листі від 14 вересня 2007 року № 4-2-21/2558 та скасувати його, а
також просить зобов'язати Міністерство Освіти надати розпорядження Університету
визнати недійсним диплом НОМЕР_1від 2 червня 2007 року про здобуття
кваліфікації магістра з маркетингу, маркетолога та видати диплом з відзнакою.

3 квітня 2008 року Позивач подав
заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати протиправними дії
Міністерства Освіти щодо порядку видачі документів з відзнакою випускникам, які
здобули освітньо-кваліфікаційні рівні «спеціаліст», «магістр»; зобов'язати
Міністерство Освіти надати розпорядження Університету визнати недійсним диплом
НОМЕР_1від 2 червня 2007 року про здобуття кваліфікації магістра з маркетингу,
маркетолога та видати позивачу диплом з відзнакою; зобов'язати Міністерство
Освіти відшкодувати завдану протиправними діями моральну шкоду в сумі 1000
гривень.

Позивач зазначив, що у 2002 році він
вступив до Університету на факультет економіки, менеджменту та права. 2006 році
закінчив факультет економіки, менеджменту та права за спеціальністю
«Маркетинг», спеціалізація «Маркетинг на ринку товарів і послуг»та здобув
кваліфікацію бакалавра з економіки і підприємництва (дипломНОМЕР_2від 29 червня
2006 року). Протягом 2002 -2006 років Позивач навчався на підставі Договору №
869д-2002 від18 липня 2002 року, укладеним між Позивачем та Університетом.

У 2006 році Позивач за конкурсом
вступив до магістратури Університету на умовах державного замовлення на
спеціальність «Маркетинг», спеціалізація «Рекламний бізнес». 2007 року Позивач
успішно закінчив магістратуру Університету та здобув кваліфікацію магістра з
маркетингу, маркетолога (диплом НОМЕР_1від 02 червня 2007 року). ОСОБА_1.
протягом навчання у магістратурі Університету він отримав 100% підсумкових
оцінок «відмінно»з навчальних дисциплін та індивідуальних завдань, передбачених
навчальним планом, склав комплексний кваліфікаційний державний іспит на
«відмінно», захистив магістерську роботу на «відмінно», а також був заохочений Подякою
Навчально-методичного центру «Консорціум з удосконалення менеджмент-освіти в
Україні». Представник Позивача в судовому засіданні зазначив, що відповідно до
пункту 3.12.3.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих
навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти України № 161
від 2 червня 1993 року (надалі -Положення про Організацію Навчального Процесу)
«студенту, який отримав підсумкові оцінки «відмінно»не менше як з 75 відсотків
усіх навчальних дисциплін та індивідуальних завдань, передбачених навчальним
планом, а з інших навчальних дисциплін та індивідуальних завдань - оцінки
«добре», склав державні екзамени з оцінками «відмінно», захистив дипломний
проект (роботу) з оцінкою «відмінно», а також виявив себе в науковій (творчій)
роботі, що підтверджується рекомендацією кафедри (предметної або циклової
комісії), видається документ про освіту (кваліфікацію) з відзнакою». Однак,
всупереч зазначеному, Позивачу було видано диплом без відзнаки. 21 липня 2007
року Позивач звернувся з листом до Університету з метою отримання роз'яснення
причин того, чому йому не було видано диплом з відзнакою. Листом № 1550/02 від
06 серпня 2007 року Позивачу була надана відповідь з посиланням на Положення
про ступеневу освіту, рішення Вченої Ради Університету від 26 травня 2005 року
та Лист Міністерства Освіти від 30 серпня 2006 року № 1/9-550, що умовою
отримання особою диплома з відзнакою державного зразка про здобуття повної
вищої освіти (магістра) є наявність диплома державного зразка з відзнакою про
здобуття базової вищої освіти (бакалавра) за відповідним напрямом.

Представник Університет в судовому
засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив наступне.
Порядок отримання дипломів з відзнакою визначений Положенням про ступеневу
освіту, затвердженим Наказом Міністерства освіти і науки України від 9 січня
1997 року № 3 (надалі -Положення про Ступеневу Освіту 1997 року). Відповідно до
пункту 20 цього Положення умовою отримання особою документа встановленого
державного зразка з відзнакою про здобуття вищої освіти за напрямом
професійного спрямування та кваліфікації магістра є наявність документа
встановленого державного зразка з відзнакою про здобуття базової вищої освіти
за напрямом професійного спрямування та кваліфікації бакалавра. Крім того,
Університет зазначив, що відповідні роз'яснення містяться й у Листі
Міністерства Освіти № 1/9-550 від 30 серпня 2006 року, де зазначено, що диплом
спеціаліста, магістра з відзнакою видається з урахуванням результатів навчання
за програмою бакалавра відповідно до Положення про організацію навчального
процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти
від 2 червня 1993 року № 161.

Міністерство Освіти явку повноважного
представника для участі у справі не забезпечило, а також не надало заперечень
чи пояснень по суті позовних вимог.

Розглянувши
подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши їхні пояснення,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва
приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про вищу освіту»вища освіта - рівень освіти, який здобувається особою у вищому
навчальному закладі в результаті послідовного, системного та цілеспрямованого
процесу засвоєння змісту навчання, який грунтується на повній загальній
середній освіті й завершується здобуттям певної кваліфікації за підсумками
державної атестації. Статтею 1 також визначено, що державна атестація осіб, які
закінчують вищі навчальні заклади -це встановлення відповідності рівня якості
отриманої ними вищої освіти вимогам стандартів вищої освіти по закінченню навчання
за напрямом, спеціальністю. Згідно з частиною 4 статті 7 Закону України «Про
вищу освіту»вищу освіту мають особи, які завершили навчання у вищих навчальних
закладах, успішно пройшли державну атестацію відповідно до стандартів вищої
освіти і отримали відповідний документ про вищу освіту державного зразка.
Державна атестація осіб, які закінчують вищі навчальні заклади усіх форм
власності, здійснюється державною екзаменаційною комісією. Відповідно до пункту
3.12.3.1. Державна атестація студента здійснюється державною екзаменаційною
(кваліфікаційною) комісією (далі - державна комісія) після завершення навчання
на певному освітньому (кваліфікаційному) рівні або його етапі з метою
встановлення фактичної відповідності рівня освітньої (кваліфікаційної) підготовки
вимогам освітньої (кваліфікаційної) характеристики.

Таким чином, Суд вважає, що
правовідносини, які виникають між студентом та вищим навчальним закладом з
приводу державної атестації та присвоєння освітньо-кваліфікаційного рівня, а
також видачі відповідного диплому державного зразка є публічно-правовими
відносинами. Відповідно до положень частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України. Завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 3.12.3.5.
Положення про Організацію Навчального Процесу студенту, який отримав підсумкові
оцінки «відмінно»не менше як з 75 відсотків усіх навчальних дисциплін та
індивідуальних завдань, передбачених навчальним планом, а з інших навчальних
дисциплін та індивідуальних завдань - оцінки «добре», склав державні екзамени з
оцінками «відмінно», захистив дипломний проект (роботу) з оцінкою «відмінно», а
також виявив себе в науковій (творчій) роботі, що підтверджується рекомендацією
кафедри (предметної або циклової комісії), видається документ про освіту
(кваліфікацію) з відзнакою. При цьому, Положення про Організацію Навчального
Процесу не містить застережень стосовно того, що при видачі документу про
освіту з відзнакою за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем слід
враховувати наявність в особи документу про освіту із відзнакою за
здобутим попереднім кваліфікаційно-освітнім
рівнем.

Крім того, згідно із пунктом 12
Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 1998 року № 65 (надалі
-Положення про Ступеневу Освіту 1998 року), Особи, які успішно пройшли державну
атестацію, отримують документи встановленого зразка про здобуття освіти та
кваліфікації. Особи, які мають не менше 75 відсотків відмінних оцінок з усіх
навчальних дисциплін та практичної підготовки з оцінками "добре" з
інших дисциплін та з оцінками "відмінно" за результатами державної
атестації, отримують документи встановленого зразка про здобуття освіти та
кваліфікації з відзнакою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
Положення про ступеневу освіту, затверджене Наказом Міністерства освіти України
від 09 січня 1997 року № 3 (надалі -Положення про Ступеневу Освіту 1997 року),
на яке посилається Університет у своїх поясненнях, а також Міністерство у
листуванні з Позивачем, з метою обґрунтування своєї позиції про відсутність
підстав для видачі диплома з відзнакою, не може бути взяте Судом до уваги при
вирішенні справи, зважаючи на те, що зазначений наказ Міністерства освіти
України не є чинним, адже його не було зареєстровано Міністерством юстиції
України, про що зазначено у листі Міністерства юстиції України до Позивача від
14 квітня 2008 року, який долучено до матеріалів справи. Відповідно до частини
1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів виконавчої влади»від 3 жовтня 1992 року № 493/92
(надалі -Указ Президента № 493/92) нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського
управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси
громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.
Згідно з частиною 2 Указу Президента № 493/92 державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої
влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції
України. Частиною 3 Указу Президента України № 493/92 визначено, що
нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності
через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку
надання їм чинності. Таким чином, реєстрація нормативно-правового акту
Міністерством юстиції України є передумовою набрання чинності
нормативно-правовим актом. Це повною мірою стосується й Положення про Ступеневу
Освіту 1997 року, затверджене наказом Міністерства освіти України.

Крім того, Положення про Ступеневу Освіту
1998 року, затверджене Постановою Кабінетом Міністрів України регулює
аналогічні правовідносини у сфері освіти, а також є актом вищої юридичної сили
у співвідношенні до Положення про Ступеневу Освіту 1997 року, затверджене
наказом Міністерства освіти України. Таким чином, саме Положення про Ступеневу
Освіту 1998 року, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України, а також
Положення про Організацію Навчального Процесу, затверджене Наказом Міністерства
Освіти, яке було належним чином зареєстроване, підлягають застосуванню при
вирішенні питань про видачу дипломів із відзнакою. Суд вважає, що ані Положення
про Організацію Навчального Процесу, ані Положення про Ступеневу Освіту 1998
року не містять жодних обмежень стосовно видачі дипломів магістрів з відзнакою
тільки особам, які мають відповідний диплом спеціаліста чи бакалавра з
відзнакою.

Суд вважає, що Лист Міністерства
освіти і науки України № 1/9-550 від 30 серпня 2006 року «Про основні завдання
вищих навчальних закладів»України на 2006/2007 навчальний рік», на який також
посилається Університет та Міністерство, в частині роз'яснення стосовно видачі
дипломів спеціаліста, магістра з відзнакою з урахуванням результатів навчання
за програмою бакалавра, було прийнято без достатньої юридичної аргументації.
Крім того, зазначений лист не є нормативно-правовим актом.

Пунктом
2 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені), зокрема, з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), а також
добросовісно.

Згідно
з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким
чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та матеріалів справи, Окружний адміністративний
суд міста Києва дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача
є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню
частково.

На
підставі вищевикладеного, керуючись статтями 69-71, 94, 99, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Скасувати рішення державної
екзаменаційної комісії з захисту дипломних робіт з спеціальності 8.0500108
«Маркетинг»(Протокол засідання від 14 червня 2007 року № 3) в частині рішення
про видачу ОСОБА_1 диплому державного зразка без відзнаки.

3. Зобов'язати Київський національний
торговельно-економічний університет видати ОСОБА_1 диплом встановленого
державного зразка з відзнакою.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова,
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська

Суддя
Р. О.
Арсірій

Суддя
В. М. Кочан