Справа № 2-а-242/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 242/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2008 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Швачко О.В.,

за участю представника відповідача Криволапа В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до Головного управління
праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної
адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
інваліду війни, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулись в суд з адміністративними позовами до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги як інваліду війни.

З позовних заяв виходить, що ОСОБА_1. являється інвалідом війни ІІ групи, а
ОСОБА_2. являється інвалідом війни І групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” позивачам щорічно до 5 травня повинна надаватись разова
грошова допомога в розмірах визначених в ст. 13 відповідного Закону. Всупереч
вимогам ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та ст. 22 Конституції України грошова допомога призначена
позивачам за 2005, 2006, 2007 роки виплачувалась не в повному обсязі.

Так, одноразову грошову допомогу позивачу ОСОБА_1. як інваліду війни ІІ
групи було виплачено відповідно в 2005 році в розмірі 330 грн., в 2006 році в
розмірі 330 грн., в 2007 році в розмірі 360 грн.. Позивачу ОСОБА_2. одноразова
грошова допомога як інваліду війни І групи була виплачена відповідно в 2005
році в розмірі 400 грн., в 2006 році в розмірі 400 грн., в 2007 році в розмірі
450 грн..

Мінімальна пенсія за віком у 2005 році складала 332 грн., пенсія за віком у
2006 році становила 359 грн., пенсія за віком у 2007 році становила 410, 06
грн.. Таким чином, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” суми виплат ОСОБА_1. як інваліду війни ІІ
групи мали б скласти в 2005 році - 2656 грн., в 2006 році - 2872 грн., в 2007
році - 3280, 48 грн.. Сума недоплат за 3 роки склала 8808, 48 грн.. Суми виплат
ОСОБА_2. як інваліду війни І групи мали б скласти в 2005 році - 3320 грн., в
2006 році - 3590 грн., в 2007 році - 4100 грн.. Сума недоплат за 3 роки склала
9760 грн..

На підставі викладеного, позивачі
просять суд стягнути з відповідача на їх користь суму недоплаченої їм разової
щорічної грошової допомоги як інвалідам війни, відповідно ОСОБА_1. як інваліду
війни ІІ групи в розмірі 8808, 48 грн., ОСОБА_2. як інваліду війни І групи в
розмірі 9760 грн..

Ухвалами судді від 27.02.2008 року та 29.02.2008 року відкрито провадження
у зазначених справах.

Ухвалою судді від 29.02.2008 року адміністративна справа № 2-а-330/2008 за
позовом ОСОБА_2. до Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги інваліду війни об'єднана для спільного
розгляду з адміністративною справою № 2-а-242/2008 за позовом ОСОБА_1. до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги інваліду війни.

Позивач ОСОБА_1. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву від
19.03.2008 року з проханням розглянути справу без його участі, свої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву від
21.03.2008 року з проханням розглянути справу без його участі, свої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позивачами позов не
визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовні
заяви. В своїх запереченнях на позовні заяви відповідач зазначив, що відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет
на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення. Зокрема, розмір грошової допомоги для інвалідів
війни І групи у 2005 році становив 400 грн., у 2006 році - 400 грн., у 2007
році - 450 грн., для інвалідів війни ІІ групи розмір грошової допомоги становив
у 2005 році - 330 грн., в 2006 році - 330 грн., в 2007 році - 360 грн.. Згідно
ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким
чином, головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації
не мало законних підстав визначати або змінювати розміри зазначеної допомоги,
оскільки вони визначалися законами України про Державний бюджет на відповідний
рік. Крім того, у 2005, 2006 роках Конституційним Судом України не приймались
рішення щодо визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в
частині визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
ветеранам війни. Також відповідно до ст. 99 КАС України позивачами пропущений
строк звернення до суду за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 роки,
оскільки виплати позивачі отримали у травні місяці відповідного року, а до суду
звернулись лише в лютому 2008 року. Відповідач в своїх запереченнях також
вказав, що позивачі отримали разову грошову допомогу до 5 травня у відповідних
розмірах в травні 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України
рішення про неконституційність положень деяких статей Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік». Водночас, зазначене рішення може бути
реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого акту, який був предметом
спору. Враховуючи зазначене, головне управління праці та соціального захисту
населення діяло відповідно до чинного законодавства, в зв'язку з чим відсутні
протиправні дії. При розгляді спірних правовідносин відповідач просить
врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України,
згідно яких у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними,
шкода завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її
органами виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить
відмовити позивачам в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління
праці та соціального захисту населення облдержадміністрації частини
недовиплаченої разової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи питання, щодо пропущення позивачами строку
звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права у
2005-2006 роках, на чому наполягає сторона відповідача, суд прийшов до
висновку, що позивачі зазначений у ст. 99 КАС України строк звернення до суду в
дійсності порушили, оскільки вони отримували виплати до 5 травня як в 2005
році, так і в 2006 році і знали про порушене своє право, жодних доказів, які б
спростовували даний факт та підтверджували поважність причин пропущення строку
звернення до суду позивачі суду не надала, а тому річний строк звернення до
суду повинен обчислюватись з травня 2005 року та травня 2006 року.

Відповідно до положень ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів
війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частина 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах : інвалідам І групи - десять мінімальних
пенсій за віком; інвалідам ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком;
інвалідам ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1народився ІНФОРМАЦІЯ_1в с. М-Лядовка
Красивського району Тамбовської області та з 14.02.1979 року він зареєстрований
проживаючим в АДРЕСА_1( а.с. 2 ).

ОСОБА_2народився ІНФОРМАЦІЯ_2в с. Горошківка Городнянського району
Чернігівської області та з 12.07.2005 року він зареєстрований проживаючим в
АДРЕСА_2( а.с. 8 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 17.10.2004 року Городнянським управлінням праці та соціального захисту
населення, встановлено, що ОСОБА_1є інвалідом ІІ групи безтерміново і має право
на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни ( а.с. 3 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії посвідчення серії НОМЕР_2,
виданого 09.12.2004 року Городнянським управлінням праці та соціального захисту
населення, встановлено, що ОСОБА_2є інвалідом І групи безтерміново і має право
на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни ( а.с. 9 ).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення
Городнянської райдержадміністрації № 277 від 25.02.2008 року встановлено, що
ОСОБА_1. виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у 2005 році згідно
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як інваліду ІІ групи Великої
Вітчизняної війни у розмірі 330 грн.; у 2006 році згідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» як інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної
війни у розмірі 330 грн.; у 2007 році згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» як інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни у
розмірі 360 грн. ( а.с. 4 ).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення
Городнянської райдержадміністрації № 413 від 28.02.2008 року встановлено, що
ОСОБА_2. виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у 2005 році згідно
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як інваліду І групи
Великої Вітчизняної війни у розмірі 400 грн.; у 2006 році згідно Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» як інваліду І групи Великої
Вітчизняної війни у розмірі 400 грн.; у 2007 році згідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» як інваліду І групи Великої Вітчизняної
війни у розмірі 450 грн. ( а.с. 10 ).

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Незважаючи на відповідні положення
ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дія ч. 5 ст. 13 відповідного закону на 2006 рік та 2007 рік зупинялась
в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги
інвалідам війни згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України № 3235-IV від
20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Згідно ст. 34 Закону України №
2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір
виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни І
групи складає 400 гривень, інвалідам війни ІІ групи складає 330 гривень.

Згідно ст. 30 Закону України №
3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» розмір
виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни І
групи складає 400 гривень, інвалідам війни ІІ групи складає 330 гривень.

Згідно ст. 29 Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни І групи
складає 450 гривень, інвалідам війни ІІ групи складає 360 гривень.

Відповідно до ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії.

Стаття 55 Конституції України
визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29
і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.
5 статті 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення
даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1.,
як інваліду війни ІІ групи, неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату
грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна пенсія за віком відповідно
до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
становить 410, 06 грн., і з врахуванням вимог ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума виплат позивачу в 2007
році повинна була складати 3280, 48 грн. ( 410, 06 грн. х 8 мінімальних пенсій за
віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
ОСОБА_1. у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі
360 грн., сума недоплаченої позивачу разової щорічної допомоги становить 2920,
48 гривень.

Також суд приходить до висновку, що ОСОБА_2., як інваліду війни І групи,
неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату грошової допомоги за 2007
рік, оскільки мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 410, 06 грн., і з
врахуванням вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» сума виплат позивачу в 2007 році повинна була складати
4100, 60 грн. ( 410, 06 грн. х 10 мінімальних пенсій за віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
ОСОБА_2. у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі
450 грн., сума недоплаченої позивачу разової щорічної допомоги становить 3650,
60 гривень.

Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо
правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не
приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Вирішуючи позов в частині стягнення
з відповідача на користь позивачів невиплаченої їм частини разової грошової
допомоги за 2005-2006 роки, суд прийшов до висновку, що в цій частині позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що положення ст.
34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» звужують обсяг існуючих прав
позивачів, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в частині розміру виплат як інвалідам війни,
однак відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання
неконституційними положень зазначених законів, не приймались.

Згідно роз'яснень в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від
01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати
неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст. 150 Конституції,
оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України.

Стаття 150 Конституції України
визначає, що вирішення питань про відповідність Конституції України (
конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради України
належить до повноважень Конституційного Суду України.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 100
КАС України, позивачам слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо
порушення їх права у 2005-2006 роках, так як позивачами пропущений строк
звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає сторона відповідача.

Судом не приймаються до уваги посилання сторони відповідача на те, що
Головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації не мало законних підстав визначити розміри
зазначеної допомоги, оскільки вони є необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1
ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», згідно якої щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 55, 150 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 13, 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від
09.07.2007 року, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.2006 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від
01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя», ст. ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 99 - 100, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1та ОСОБА_2до Головного управління
праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної
адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
інваліду війни -
задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1недоплачену частину разової грошової допомоги, як інваліду війни ІІ
групи за 2007 рік в розмірі 2920, 48 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1щодо стягнення на його
користь з Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації недоплаченої частини разової
грошової допомоги, як інваліду війни ІІ групи за 2005-2006 роки - відмовити.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь
ОСОБА_2недоплачену частину разової грошової допомоги, як інваліду війни І групи
за 2007 рік в розмірі 3650, 60 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2щодо стягнення на його
користь з Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації недоплаченої частини разової
грошової допомоги, як інваліду війни І групи за 2005-2006 роки - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський