Справа № 2-а-815/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 815/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2008 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Швачко О.В.,

за участю представника відповідача Криволапа
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових
дій, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1. 17 березня
2008 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної
адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій.

З позовної заяви виходить, що позивач являється учасником
бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Чернігівським обласним військовим комісаріатом 27.02.2008 року.

Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” позивачу щорічно до 5 травня повинна
надаватись разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком як
учаснику бойових дій.

Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 22 Конституції
України, законами про Державний бюджет відповідна стаття 12 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” постійно порушувалась.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від
09.07.2007 року усунуло порушення щодо військових інвалідів та визнало такою,
що не відповідає Конституції України ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік», котра встановлювала розміри щорічної виплати до 5 травня у
розмірах 280 грн..

В зв'язку з тим, що розмір підвищення пенсії та річна
допомога на 5 травня, як учаснику бойових дій є значно меншими, від
встановленого Законами України, то учасники бойових дій повинні звертатись з
вимогою зробити перерахунок та виплатити донараховану суму. Так, за 2007 рік
повинні були видати щорічну допомогу на 5 травня у розмірі 2050 грн., а
сплатили 280 грн., тобто не доплачено 1770 грн..

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь суму недоплаченої його разової щорічної грошової
допомоги як учаснику бойових дій в розмірі 1770 грн..

Ухвалою судді від 17 березня 2008 року відкрито провадження у зазначеній
справі.

Позивач ОСОБА_1. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву від
17.03.2008 року з проханням розглянути справу без його участі, свої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с. 6 ).

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позивачем позов не
визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовну
заяву. В своїх запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що реалізація
положень статті 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 18.02.2004 року № 177, згідно з якою Міністерство фінансів і
Державне казначейство забезпечують виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, у
розмірах, установлених законами про державний бюджет на відповідний рік для
подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту
населення. Зокрема, органами Державного казначейства щорічно перераховувалися
видатки в розмірах визначених законом про Державний бюджет України на
відповідний рік, в тому числі й на 2007 рік, згідно яких здійснювалася виплата
грошової допомоги ветеранам війни. Головне управління праці та соціального
захисту населення облдержадміністрації діяло відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 „Про забезпечення щорічної виплати
разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 19 Конституції України, лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, як у 2005, 2006 та 2007 роках. Відповідач в своїх
запереченнях також вказав, що позивач отримав разову грошову допомогу до 5
травня в розмірі 280 грн. в травні 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним
Судом України рішення від 09.07.2007 року про неконституційність положень
деяких статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».
Згадане рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії у часі.
Вважає, що позивачу було виплачено разову грошову допомогу на законних
підставах. При розгляді спірних правовідносин відповідач просить врахувати
положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, згідно яких у
випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода завдана
юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами
виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити
позивачу в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління праці та
соціального захисту населення облдержадміністрації частини недовиплаченої
разової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів
війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частина 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ
від 22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1народився ІНФОРМАЦІЯ_1в с. Будище Городнянського району Чернігіввської
області та з 12.08.2005 року він зареєстрований проживаючим в АДРЕСА_1( а.с. 2
- 3 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 27.02.2008 року Чернігівським обласним військовим комісаріатом,
встановлено, що ОСОБА_1є учасником бойових дій і
має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
учасників бойових дій ( а.с. 4 ).

Згідно довідок управління праці та соціального захисту населення
Городнянської райдержадміністрації № 978 від 14.03.2008 року встановлено, що
ОСОБА_1. виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги у 2007 році згідно
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як учасникам бойових
дій у розмірі 280 грн. ( а.с. 5 ).

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Незважаючи на відповідні положення
ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дія ч. 5 ст. 12 відповідного закону на 2007 рік зупинялась в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових
дій згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Згідно ст. 29 Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій складає
280 гривень.

Відповідно до ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Стаття 55 Конституції України
визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29
і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.
5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення
даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Розмір мінімальної пенсії за віком, на яку мається
посилання в частині 5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” при обрахуванні разової грошової допомоги
учасникам бойових дій, визначено статтею 28 Закону України „Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловік 25 років, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Статтею 62 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік” затверджено на 2007 рік прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2007 року в розмірі 380
грн., з 01.04.2007 року по 01.10.2007 року в розмірі 406 грн.. Для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений
на 1 відсоток, тобто застосовуєтьтся прожитковий мінімум який становить 410, 06
грн..

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачу Олексієнко Олександру Віталійовичу, як
учаснику бойових дій, неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату
грошової допомоги за 2007 рік, і з врахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума виплат позивачу в
2007 році повинна була складати 2050, 30 грн. ( 410, 06 грн. х 5 мінімальних
пенсій за віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
позивачу ОСОБА_1. у 2007 році було
проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі 280 грн., сума
недоплаченої позивачу разової щорічної допомоги становить 1770, 30 гривень.

Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо
правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не
приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Також судом не приймаються до уваги
посилання сторони відповідача на те, що Головне управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не мало законних
підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є
необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Частина 2 ст. 11 КАС України передбачає, що суд може вийти
за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи положення ч. 2
ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне і можливе вийти за межі позовних
вимог позивача ОСОБА_1., в частині стягнення з відповідача на його користь
разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2007 рік в сумі 1770, 30
грн., оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 12, 17-1 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від
09.07.2007 року, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.2006 року, ст. ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 99, 158-163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1до Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових
дій -
задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1недоплачену частину разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій
за 2007 рік в розмірі 1770, 30 грн..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський