Справа № 2-а-40/2007
Суддя: Сарапін Г.С.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-40/ 07
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

21 червня 2007 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської
області у складі:

головуючого
- судді Сарапіна Г.С.

при
секретарі Процюк Н.Р.

за участю позивача ОСОБА_1 і
представника відповідача Матвіюка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань міського суду у м.
Володимирі-Волинському адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до військової частини А-3866 про зобов”язання щодо виплати грошової
компенсації замість не отриманих продовольчих пайків,

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1
звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини А-3866 про
зобов'язання щодо виплати грошової компенсації за не отримані продовольчі
пайки, покликаючись в адміністративній позовній заяві на те, що він проходив
військову службу у відповідача і перебував у нього на продовольчому
забезпеченні. Наказом командира військової частини А-3866 від 03.12.2004р. № 323 виключений зі списків особового складу
частини у зв'язку із звільненням з військової служби у запас на підставі п.
67 п/п
''б'' ( за станом здоров`я ) Положення про проходження військової служби
особами офіцерського складу, прапорщиками ( мічманами ) Збройних Сил
України.

За
період військової служби у позивача виникла перед ним заборгованість за не
отримані продовольчі пайки у сумі 7425, 33 грн.

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996р. № 316 “Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань...” до 10.03.2000р. він забезпечувався продовольчим
пайком у відповідача за нормою № 7 та повинен
був отримувати його за цією нормою до 29.03.2002р., до моменту прийняття
постанови КМУ від 29.03.2002р. № 426, якою хоча було скасовано зазначену вище
постанову КМУ від 12.03.1996р. № 316, але визначено лише припинення виплати
вартості харчування на час відпустки військовослужбовцям строкової військової
служби, курсантам вищих військових навчальних закладів та не визначено
припинення чи заборону виплати встановленої вартості норм харчування
офіцерському складу Збройних Сил України, який безпосередньо не харчується в
їдальнях військових частин.

Маючи
законне право на продовольче забезпечення державою за ст. 0430 “Продовольче забезпечення” за програмою 2101050 “Тилове забезпечення Збройних Сил України”, він повинен був протягом періоду з 11.03.2000р. по 02.12.2004р. отримувати
продукти або компенсацію за них за новими нормами харчування
військовослужбовців та за цінами на продовольство, що визначаються
Міністерством оборони України щоквартально.

Однак,
відповідачем йому не були видані протягом зазначеного вище періоду продукти
харчування ні за нормою харчування № 7, ні за нормою харчування № 1, а також при звільненні не була видана
грошова компенсація замість не отриманих продовольчих пайків відповідно до долучених ним до позовної заяви
особистих розрахунків у сумі 7425, 33 грн., що є порушенням ст. 24 Конституції
України.

Просить у
позовній заяві зобов'язати відповідача виплатити йому грошову компенсацію за не
отримані продовольчі пайки за період з 11.03.2000р. по 02.12.2004р. у розмірі
7425, 33 грн.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав та просить його
задовольнити, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник
відповідача Матвіюк М.А. позов не визнав та пояснив, що відповідно до ч.2 ст.9
Закону України від 20.12.1991р. “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей” військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Однак,
статтею 2 Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” з наступними змінами, що набрав чинності з
11.03.2000р., дію ч. 2 ст. 9 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” у частині щодо одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них призупинено.

Крім
того, постанова Кабінету Міністрів України від 12.03.1996р. № 316 “Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених
відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ…”, якою було встановлено, що видача продовольчого пайка
генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям ,
які проходять службу за контрактом, проводиться за нормою № 7, втратила
чинність у зв'язку з прийняттям постанови КМУ від 29.03.2002р. № 426 “Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб
рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та
Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації”.

Просить
у позові відмовити за його безпідставністю.

Перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині
А-3866, і наказом командира цієї частини
від 03.12.2004р. № 323 був виключений 03.12.2004р. зі списків особового складу
частини у зв'язку із звільненням з військової служби у запас на підставі п.
67 п/п
''б'' ( за станом здоров`я ) Положення про проходження військової служби
особами офіцерського складу, прапорщиками ( мічманами ) Збройних Сил України,
що підтверджується витягом з наказу командира військової частини А-3866 від
03.12.2004р. № 323.

З
пояснень позивача вбачається, що при звільненні йому не виплачено грошову
компенсацію замість не отриманих під час військової служби продовольчих пайків
на загальну суму 7425, 33 грн.

Відповідно
до ч.2 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей”
військовослужбовці одержують за рахунок держави продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця - грошову компенсацію замість них.

Однак,
статтею 2 Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” з наступними змінами, що набрав чинності з
11.03.2000р., дію ч. 2 ст. 9 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у частині щодо одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням -
грошової компенсації замість них
призупинено..

Законами
України про Державний бюджет України відповідно на 2001-2007 роки витрати на придбання продуктів харчування або виплату грошової компенсації замість них
не передбачено.

З довідки
відповідача від 21.06.2007р. № 616
вбачається, що інформація про надходження коштів військовій частині
А-3866 по КЕКВ 1133 ( Продукти
харчування ) на протязі 2000-2003 років
відсутня у зв'язку із знищенням облікових матеріалів у встановленому порядку за
закінченням терміну їх зберігання, а у 2004 році військовій частині А-3866 на
КЕКВ 1133 надійшли кошти у розмірі 1500 грн. для розвитку підсобного
господарства.

З пояснень
представника відповідача вбачається, що кошторисом видатків Державного бюджету
на 2007 рік видатки по КЕКВ 1133 не передбачені.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 51
Бюджетного кодексу України будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними
особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати
державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Судом не береться до уваги покликання позивача на рішення
Конституційного Суду України від 20.03.2002р. № 5-рп/ 2002 про
неконституційність положень ст.ст. 58,
60 Закону України “Про Державний бюджет України на 2001 рік”, оскільки зазначене рішення набрало чинності з
дня його ухвалення, поширюється на правовідносини, що виникли до його ухвалення
та діють на період дії Закону України “Про Державний бюджет України на 2001
рік”, та щодо неконституційності положень п.1 ч.1 Закону України від
17.02.2000р. «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», оскільки це
стосується пільг та гарантій, передбачених Законом України «Про статус
суддів», яким спірні правовідносини між
сторонами не регулюються.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення
цього позову.

Покликання позивача на ст. 16 Закону України “Про Збройні
Сили України”, в якій зазначено, що держава забезпечує соціальний та правовий
захист військовослужбовців та осіб, звільнених у запас, а також гарантує отримання
за рахунок держави фінансового, речового, продовольчого та інших видів
забезпечення, а також на ст. 22 Конституції України, в якій зазначено, що
конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не можуть братися судом до
уваги, оскільки фактично за позивачем залишається право на отримання за рахунок
держави продовольчих пайків або за його бажанням - грошової компенсації замість
них і таке його право жодним законом не скасоване, однак реалізація цього права
тимчасово призупинена зазначеними вище законами України з метою економії
бюджетних коштів через їх недостатність у державі.

При цьому суд бере до уваги, що розмір грошової компенсації
замість не отриманих позивачем продовольчих пайків, зазначений ним у позовній
заяві відповідно до його особистих розрахунків, жодними належними доказами не
підтверджений, а тому викликає у суду сумніви щодо його правильності.

На підставі ст.ст. 8, 17 ч.2, 22, 24 Конституції України, ст.
16 Закону України “Про Збройні Сили України”, ст.9 ч.2 Закону України від
20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», ст. 2 Закону України “Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів”, ст. 51 Бюджетного кодексу України, керуючись ст.ст. 11, 72, 86, 161-163,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В адміністративному позові
ОСОБА_1 до військової частини
А-3866 про зобов”язання щодо виплати грошової компенсації замість не отриманих
продовольчих пайків у розмірі 7425 грн. 33 коп.
відмовити.

На постанову може бути подана заява
про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного адміністративного суду
через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення та апеляційна скарга -
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано, а якщо її було
подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений законом строк,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, інакше у разі подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: