Справа № К-30046/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. -
головуючий,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г. ,

Федорова М.О.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

з
участю представника відкритого акціонерного товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча» Комарової Олени Володимирівни,
представника Державної податкової інспекції у місті Маріуполі Донецької області
Степанової Сніжани Володимирівни,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
Державної податкової інспекції у місті Маріуполі Донецької області на постанову
Господарського суду Донецької області від 19 червня 2006 року та ухвалу
Донецького апеляційного господарського суду від 17 серпня 2006 року у справі за
позовом відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» до Державної податкової інспекції у місті Маріуполі
Донецької області про визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року відкрите акціонерне товариство
«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у місті Маріуполі Донецької області від 24
лютого 2006 року №0/3.

Постановою Господарського суду
Донецької області від 19 червня 2006 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного господарського суду від 17 серпня 2006 року, позов
задоволено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати судові рішення
та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 листопада
2003 року ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (покупець)
та ЗАТ «Техпромснаб» (продавець, Російська Федерація) уклали зовнішньоекономічний
контракт №1211/03/5910. Предмет контракту - продаж товару та надання послуг
перевезення, вартість - 3 580 500 RUR, умови поставки - FСА м. Санкт-Петербург.

Додатковими угодами від 12 грудня 2003 року, 30 березня
2004 року, 03 червня 2004
року, 22 липня 2004 року, 23 липня 2004 року, 25 листопада 2004 року, 21 грудня
2004 року сторони змінили умови постачання, визначивши, що поставка товару
здійснюється автотранспортом продавця до міста Маріуполя.

На виконання договору позивач сплатив ЗАТ «Техпромснаб»
вартість транспортних витрат по постачанню товару, передбачених умовами
додаткових угод, у сумі 134 400 руб. Російської Федерації за відповідними
платіжними дорученнями.

05 червня 2004 року позивач (замовник) та ТОВ «Беллз»
(виконавець, Російська Федерація) уклали договір про надання послуг №
4757/35452. Предмет договору - ведення організаторської діяльності по
проведенню концерту ОСОБА_1 в місті Маріуполі 17 липня 2004 року, вартість
договору -16 500 дол. США на умовах оплати у російських рублях за курсом на
день оплати.

На виконання договору прийнято акт від 17 липня 2004
року, оплата здійснена за платіжними дорученнями від 11 червня 2004 року та від
22 червня 2004 року.

26 листопада 2003 року позивач (принципал) та ТОВ
«Паливна компанія «Плаза» (агент, Російська Федерація) уклали агентський
договір №10-А/465. Предмет договору - надання позивачеві послуг по забезпеченню
власним рухомим составом та організації перевезень вантажів. За договором
принципал сплачує агенту винагороду в розмірі, обумовленому у додатках до
договору.

На виконання договору позивач сплатив агенту 1 533 511,67
руб. Російської Федерації.

28 квітня 2004 року позивач (замовник) та Федеральне
державне унітарне підприємство «Каспійський науково-дослідний інститут рибного
господарства» (виконавець) укладали договір № 31/2004/4859 на створення
науково-технічної продукції. Предмет договору - проведення наукових досліджень,
вартість договору 7 500 дол. США на умовах оплати у російських рублях за курсом
на день оплати.

На виконання договору позивач сплатив вартість зазначеної
продукції за платіжними дорученнями у сумі 214 071,23 руб. Російської
Федерації.

Нерезиденти ЗАТ «Техпромснаб», ТОВ «Беллз», ТОВ «Топливна
компанія «Плаза», ФГУП «Каспійський науково-дослідницький інститут рибного
господарства» мали статус юридичних осіб з постійним місцеперебуванням у
Російській Федерації і здійснювали підприємницьку діяльність безпосередньо, а
не через постійні представництва.

За результатами комплексної перевірки дотримання вимог
податкового та валютного законодавства ВАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча» за період з
01 січня 2004 року по 01 квітня 2005 року, яка проводилася ДПІ у місті
Маріуполі Донецької області, складено акт
від 15 серпня 2005 року №13/23-111/00191129, в якому вказувалося на порушення
вимог пунктів 13.2, 13.5 статті 13, пункту 16.13 статті 16 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», яке виразилося в не утриманні та не
перерахуванні до бюджету податку з виплаченого нерезидентам доходу з джерелом
його походження з України у сумах 1 487,93 грн., 17 880,58 грн., 42 978,45 грн.
та 5974,03 грн. відповідно.

На підставі акту та за результатами адміністративного
апеляційного оскарження відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення
від 24 лютого 2006 року №0/3, яким на підставі пунктів 13.2, 13.5
статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та підпунктів
17.1.9 пункту 17 статті 17 Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначені суми
податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в
розмірі 190 834,38 грн., в тому числі основний платіж 63 611,46 грн. та штрафні
санкції -127 222,92 грн.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачем не враховані норми міжнародного договору, чим порушені
права та законні інтереси позивача, тому податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 13.2 статті
13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» резидент або
постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або
уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з
України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності
(у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів,
зазначених у пунктах 13.3-13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів,
зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх
суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо
інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Статтею 9 Конституції України
закріплено, а статтею 17 Закону «Про міжнародні договори України» та статтею 19
Закону «Про систему оподаткування», підпунктом 18.1 статті 18 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що якщо міжнародним
договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж
ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

08 лютого 1995 року між Урядом
України та Урядом Російської Федерації підписано Угоду про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, яку
ратифіковано 16 жовтня 1995 року.

Відповідно до пункту 1 статті 7
Угоди прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій
Договірній Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку
діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво.
Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток
підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка
стосується постійного представництва.

Пунктом 1 статті 8 вищевказаної
Угоди, передбачено, що доходи, одержані
резидентом Договірної Держави від експлуатації в міжнародних перевезеннях
транспортних засобів, зазначених у підпункті «е» пункту 1 статті 3 ("міжнародне перевезення" означає
усяке перевезення морським, річковим або повітряним судном, автотранспортним
засобом або залізничним транспортом, що здійснюється резидентом Договірної
Держави, крім випадків, коли перевезення здійснюється між пунктами, які
містяться в одній і тій же Договірній Державі), оподатковуються тільки в цій
Державі.

Нерезиденти ЗАТ «Техпромснаб», ТОВ «Беллз», ТОВ «Топливна
компанія «Плаза» та ФГУП «Каспійський науково-дослідницький інститут рибного
господарства» мали статус юридичних осіб з постійним місцеперебуванням у
Російській Федерації і здійснювали підприємницьку діяльність безпосередньо, а
не через постійні представництва.

На них поширювалася дія Угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і
майна та попередження ухилень від сплати податків від 08 лютого 1995 року.

Тому доходи, одержані
нерезидентами, повинні були оподатковуватися в Російській Федерації.

Визначаючи суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб суб'єкт владних
повноважень порушив вимоги наведених нормативно-правових актів.

Суди правомірно скасували податкове
повідомлення-рішення й поновили порушені права позивача.

Актом Державної податкової
інспекції у місті Маріуполі Донецької області від 15 серпня 2005 року
№13/23-111/00191129 не встановлено відсутність на момент перевірки дотримання
вимог податкового та валютного законодавства ВАТ
«Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» довідок про
підтвердження резиденства контрагентів позивача, тому посилання відповідача на
недотримання позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня
2001 року №470 «Про затвердження Порядку звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними
договорами України про уникнення подвійного оподаткування» є неприйнятними.

Судові рішення ухвалені з
додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх
скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті
Маріуполі Донецької області залишити без задоволення, а постанову Господарського
суду Донецької області від 19 червня 2006 року та ухвалу Донецького
апеляційного господарського суду від 17 серпня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський М.О. Федоров В.В. Юрченко