Справа № 22а-1107/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22а-1107/07 Головуючий у 1-й інстанції: Войтко Ю.Б.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Бараненка І.І. та Маслія В.І., при секретарі Ковальчук А.І.,
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у
Вінницькій області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області у
справі за позовом ОСОБА_1до УМВС України у Вінницькій області про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У грудні 2006 року ОСОБА_1. ( далі - позивач, ОСОБА_1.)
- пенсіонер з 2003 року, звернувся в суд
з позовом до УМВС
України у Вінницькій області про зобов»язання останнього включити в обчислення пенсії
доплату в розмірі 50 % від суми належної пенсії.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області
від 05.03.2007 року позов задоволено, а саме: зобов»язано пенсійний відділ
ВФРЕ УМВС України у Вінницькій області, починаючи з 01 січня 2005 року,
включити в обчислення пенсії доплати в розмірі 50 відсотків від суми належної
пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням
замінена сторона виконавчого провадження - ГУ ПФУ у Вінницькій області подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що грошове утримання є
лише складовою частиною грошового забезпечення нарівні з додатковими видами
надбавок та доплат. Вважає, що ці два поняття не є тотожними. Окрім того, апелянт звертає увагу на
пропущений позивачем строк позовної давності,
передбачений ст. 99 КАС України.

Представник апелянта в судове
засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним
чином.

Позивач направив заперечення, в
яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4
КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо
визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачу в порушення Закону України № 1769 від 15.06.2004 року
«Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» (далі - Закон № 1769 від 15.06.04р.) та Указу Президента України № 926/96 від
04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці працівників внутрішніх справ» (далі - Указ Президента України № 926/96 від
04.10.96р.) при обчисленні пенсії, починаючи з 01.01.2005 року, не включено
доплату в розмірі 50 відсотків від суми належної йому пенсії.

Проте з таким висновком суду не
можна погодитися.

Встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач перебував на службі в органах ОВС України і у
відповідності до ст. 65 «а» «Положення про проходження служби в ОВС» наказом
МВС України від 22.12.2003 року його було звільнено зі служби та призначено
пенсію за вислугу років відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу ОВС та
деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

Дійсно, 01.01.2005 року набув
чинності Закон України № 1769 від 15.06.2004р., яким у зазначену в ньому статтю
Закону було внесено зміни та передбачено можливість перерахунку раніше
призначеної пенсії особам начальницького, рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей. Оскільки вказані зміни були внесенні після звільнення
ОСОБА_1. з органів ОВС, то вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених
після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премій за минулий час, тобто з 1 січня 2005 року, задоволенню
не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме грошового атестату № 25 від 30.12.2003 року та висновку-перерахунку від
22.12.03року до розрахунку пенсії позивача було враховано: посадовий оклад,
оклад за військове звання, 40 відсотків надбавки за вислугу років, та інші види
додаткового грошового забезпечення, тобто доплата від належної суми пенсії
відповідно до Указу Президента України № 926 від 04.10.96р. йому не
нараховувалася та виплачувалася.

Судова колегія погоджується з
доводами апелянта, що доплата від належної суми пенсії не є обов»язковим видом
грошового забезпечення, оскільки з правового аналізу норм Указу Президента
України № 926/96 від 04.10.96 р. слідує,
що його положеннями пенсійна надбавка, надбавки за таємність, за особливі умови
служби, за безперервну службу та премія визначені як додаткові види грошового
забезпечення, тобто вони не є
складового частиною грошового утримання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про
те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не приймаються доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку
позовної давності, оскільки з огляду
на норми
процесуального права на момент виникнення спірних відносин
відповідно до норм ЦК України діяв трирічний строк звернення до суду, в межах якого і звернувся до суду позивач.

На підставі вище викладено,
суд
відмовляє
в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю
матеріально-правової вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій області, - задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду
Вінницької області від 27 квітня 2007 року
скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 22а-1107/07 Головуючий у 1-й інстанції: Войтко Ю.Б.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

05 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Бараненка І.І. та Маслія В.І., при секретарі Ковальчук А.І.,
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у
Вінницькій області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області у
справі за позовом ОСОБА_1до УМВС України у Вінницькій області про перерахунок
пенсії, -

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, - задовольнити.

Постанову Вінницького районного
суду Вінницької області від 27 квітня 2007 року
скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді: