Справа № 22-а-1433/2008
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа: №22-а-1433/2008 Головуючий 1 інстанції:
Андрущенко-Луценко С.В.
Доповідач: Філатов Ю.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.
м. Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Шевцова Н.В.

при секретарі Волошиній Я.В.

за участю представників:

позивача - не прибув

відповідача - не прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу відповідача, ОСОБА_1 на постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2007р. по справі № 2-а-101/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради, Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА, Міністерства
праці та соціальної політики України, Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України.

про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості по виплаті сум
щорічної допомоги на оздоровлення.

встановила:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся
до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним
позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту
населення Миргородської міської ради Полтавської області, по відмові йому в
перерахунку сум щорічної грошової допомоги
на оздоровлення, неправомірними та стягнути на його користь заборгованість в
сумі 5954,80 грн., як різницю між належними до виплати сумами та виплаченими за
період 2000-2005 років.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від
12.11.2007р. відмовлено у задоволені зазначеного позову ОСОБА_1.

На
зазначену постанову суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який регулює спірні правовідносини, і зокрема ст.48 цього Закону
залишилась незмінною з моменту його прийняття, тобто з 28.02.1991 року. Даний
Закон публікувався в пресі і позивач мав можливість з ним ознайомитись, тобто,
на думку суду позивачу було достовірно відомо починаючи з 2000 року про
порушення його прав відповідачем. Позивач не надав до суду доказів на
підтвердження поважності пропуску строку
звернення до суду, будь-які інші підстави поновлення строку також відсутні.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно
ч.2 ст.99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно
ч.2ст.100 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до
суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку,
встановленому цим Кодексом.

В
обґрунтування причин пропущення строку звернення до суду позивач зазначає, що
це відбулось в зв'язку з його непоінформованістю в тім, що допомога на
оздоровлення повинна виплачуватись в розмірах, визначених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року. Також позивач
зазначає, що всі державні установи, пов'язані з даною соціальною виплатою, при
зверненні до них вказували на правильність процедури нарахування і виплати
щорічної допомоги на оздоровлення, а тому позивач не міг дізнатися про
порушення своїх прав.

Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду
можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не
залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду
та підтверджені належними доказами. В матеріалах справи докази таких обставин
відсутні, а тому причини пропущення строку звернення до суду, на які
посилається позивач не є поважними.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо
на цьому наполягає одна із сторін.

Необхідно зазначити, що відповідач звертав увагу суду першої інстанції на
пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та просив із
цих підстав відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального та процесуального права, керуючись ст. ст.
160,167, 195, 196, 198, 200, 205,206, 209, 254 КАС України

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2007р. по справі №
2-а-101/07- залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської
області від 12.11.2007р. по справі № 2-а-101/07- залишити без змін.

Роз'яснити сторонам, що
дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом місяця з дня виготовлення її повного тексту.

Справу направити до суду
першої інстанції.

Повний текст ухвали
виготовлений 08.04.2008 року.

Головуючий суддя підпис Ю.М. Філатов

Судді підпис Н.С.
Водолажська

підпис
Н.В. Шевцова

Згідно з оригіналом
Ю.М. Філатов