Справа № 2а-578/2008
Суддя: Кравчук Т.С.
Дата ухвалення: 2008-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-578/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.

при секретарі Лахматовій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного
клінічного центру Південного регіону про визнання права та стягнення
одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного
центру Південного регіону про визнання права на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою посадою, згідно ч.2. ст.16 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей” та
стягнення з відповідача відповідної одноразової грошової допомоги.

Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив військову службу у Збройних
Силах України. Наказом по стройовий частині
виключеній зі списків особового складу з 15.12.1999року. В період
проходження військової служби 26.01.1999р, позивачу встановлена друга група
інвалідності з причини травми, пов'язаного з виконанням зобов'язань військової
служби. Законодавством України, а саме ст. 41 Закону України „ Про загальний
військовий обов'язок і військову службу”, ч.2 ст.16 Закону України „Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей” військовослужбовцям
визначено право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва), заподіяного під час виконання ним обов'язків
військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження
військової служби або не пізніше ніж через три місяця після звільнення зі
служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби,
залежно від ступеня втрати працездатності в порядку та на умовах, визначених
Кабінетом міністрів України. Позивач звернувся до відповідача, з заявою про
виплату одноразової грошової допомоги, згідно законодавства, однак в цьому
праві було відповідачем відмовлено, посилаючись на то, що це право передбачено
тільки для військовослужбовців у разі загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що
сталися у 2006 році, як вказано у
Постанові КМУ від 21 лютого 2007 року №284.

В
судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд задовольнити позов, пояснів, що
проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом Міністра
оборони України по особовому складу від 04 листопада 1998року №731 був
звільнений з військової служби у запас
за пунктом 65, підпункт „б” (за станом здоров'я), з правом носіння військової
форми одягу. Наказом начальника 411 Військового госпіталю оперативного
командування по стройовій частині від 31 грудня 1998р. №348 виключений зі
списків особового складу госпіталю з 15 лютого 1999 року. Згідно Довідці
виданої Обласної Медико-соціальної експертної комісії №1 (МСЄК №1) в м. Одесі
від 26.01.1999р., позивачу встановлена друга група інвалідності з причин
захворювання від травми, пов'язаної з виконанням зобов'язань військової служби
.Відповідно до ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу” , ст.ст.3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей” має законне право на отримання
одноразової грошової допомоги.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, сповіщався, причин неявки суду не
відомі. Суд ухвалює рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, заслухавши
пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач є
інвалідом 2-ї групи, яка встановлена в період проходження військової служби з
причин травми, пов'язаної з виконанням зобов'язань військової служби.. Пунктом
першим статті 92 Конституції України передбачено, що права людини і
громадянина, гарантії цих прав визначаються виключно Законами України.
Так, частиною 3 ст. 41 Закону України „
Про загальний військовий обов'язок і військову службу” (в редакції Закону
України від 04.04.2006р. №3597- IV) було визначено
право військовослужбовцю на виплату одноразової грошової допомоги у разі
каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових
обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати
працездатності в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України. Як визначається у ст. 8 Прикінцевих положень Закону України „Про
внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов'язок і військову
службу” від 04.04.2006р. №3597- IV, який набрав
чинності з дня його опублікування, Кабінет
Міністрів України в шестимісячний термін з дня набрання чинності цього Закону
повинен був розробити нормативно-правові акти, передбачені цим Законом,
привести свої нормативно-правові акти у відповідальність із цим Законом.

В редакції
Закону №328-V від 03.11.2006р., стаття 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу”, передбачає виплату
одноразової грошової допомоги у порядку і на умовах, встановлених Законом
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей”. Цій порядок та умови визначені у статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей”. У разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків
військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження
військової служби або не пізніше ніж через три місяця після звільнення зі
служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби,
залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою,
передбачено ч.2 ст.16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей”.
Сфера дії цього Закону, у відповідності до п.2 ч.1 ст.3 вищезазначеного
закону, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок
захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок
захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з
проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей
військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Таким чином,
право на виплату відповідної одноразової грошової допомоги визнано ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу” та
ст.ст.3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей”.

Позивач,
як інвалід 2-ї групи, інвалідність якого настала в період проходження
військової служби внаслідок травми, пов'язаної з виконанням зобов'язань
військової служби, починаючи з 04.04.2006 року, має законне право на виплату
одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою, на підставі ст. 41 Закону України „ Про загальний
військовий обов'язок і військову службу”. З 01.01.2007 року право на виплату
одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою, передбачено п.2 ч.1 ст.3; ч.2. ст.16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей”.

Оскільки, відповідачем порушено право позивача на
виплату одноразової грошової допомоги, передбаченого ст. 41 Закону України „
Про загальний військовий обов'язок і військову службу”, п.2 ч.1 ст.3; ч.2. ст.16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей”, що також є
порушенням ст.2 Закону України „Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей”, ст.ст.17; 22; 64
Конституції України - позов підлягає задоволенню і права позивача мають бути
поновлені шляхом стягнення з відповідача відповідної одноразової грошової
допомоги у розмірі чотирьохрічного грошового забезпечення за останньою
посадою, виходячи із ч.2. ст.16 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей”.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17; 64; п.1.ст.92 Конституції України, ст.ст.1;
1-2; 2; 9; ч.2.ст.16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей”; ст.ст.40;
41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу”,
п.1.11 Положення „Про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України” (затвердженого наказом Міністра
оборони України за №75 від 05.03.2001 р., зареєстрованого в МЮ України
20.03.2001р. № 251/5442), ст.ст.6; 11; 69; 104; 159-163 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання права та стягнення одноразової
грошової допомоги - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на
отримання одноразової грошової допомоги у розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою, як військовослужбовця інвалідність 2-ої
групи якого настала в період проходження військової служби внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням зобов'язань військової служби, згідно ст. 41 Закону
України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу”, ч.2.ст.16
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей” у складі грошового забезпечення, визначеного ч.2.ст.9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей” .

Стягнути
з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на користь ОСОБА_1
одноразову грошову виплату, у розмірі чотирьохрічного грошового забезпечення за
останньою посадою на день звільнення
військової служби, у складі грошового забезпечення, визначеного ч.2.ст.9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей” з урахуванням раніше виплаченої суми.

На постанову
суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня її проголошення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: