Справа № 22а-174/2007
Суддя: Семиженко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22a-174 Головуючий
Категорія 14 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2005 року квітня 04 дня колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого
Семиженка Г.В.

суддів: Приход ько Л.А.

Лісової
Г.Є.

при
секретарі Драгомарецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні
апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Суворовського районного суду міста
Херсона від 20 грудня 2006 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Херсонського юридичного інституту Харківського національного університету
внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, виплату допомоги та
компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що наказом відповідача від 09 грудня 2005
року з 28 грудня 2005 року вона була звільнена з органів внутрішніх справ з
посади старшого викладача відповідача, їй не було виплачено матеріальну
допомогу за 2004-2005 роки, допомогу на оздоровлення за період з 1996 року по
2005 рік та грошову компенсацію за формений одяг та продовольчий пайок, в
позові поставлено питання про визнання дій відповідача неправомірними,
стягнення з нього на користь позивачки матеріальної допомоги 2430 гривень, 2050
гривень грошової компенсації за формений одяг та 3500 гривень грошової
компенсації за продовольчий пайок, 7800 допомоги на оздоровлення та 1860
гривень надбавки за вислугу років як педагогічному працівнику.

Постановою Суворовського районного суду міста Херсона від
05 травня 2006 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду позивачка ставить
питання про його скасування як такого, що ухвалено з порушенням норм
процесуального та матеріального права та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

При апеляційному розгляді справи сторони підтримали свої
процесуальні позиції, позивачка пояснила, що вона проходила службу як
співробітник органа внутрішніх справ, у такій якості отримувала надбавку за
вислугу років, з заявою про виплату матеріальної допомоги до відповідача не
зверталася.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивачку наказом
відповідача від 09 грудня 2005 року відповідно до п. 65 "а" Положення
про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України" звільнено у відставку за віком з посади старшого викладача
кафедри криміналістики з 28 грудня 2005 року (а.с. 51, 52).

2

Оскільки позивачка проходила публічну службу в органі
внутрішніх справ, порядок проходження якої врегульовано врегульовано
"Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР", затвердженим постановою Кабінету
Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року з наступними змінами, положення
Закону України "Про освіту" на спірні правовідносини сторін не
поширюються, вимоги позову про стягнення у. відповідності з приведеним Законом
допомоги на оздоровлення та надбавки за вислугу років безпідставні.

Ч 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей", на яку посилається
позивачка як на підставу для задоволення вимоги про стягнення компенсації,
передбачено забезпечення військовослужбовців за рахунок держави речовим майном
і продовольчими пайками або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них, однак на момент звільнення позивачки зазначена норма Закону була
призупинена Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів", тому законних підстав для задоволенні такої вимоги немає.

П. 2 Указу Президента України № 926/96 від 04 жовтня 1996
року передбачена виплата матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового
забезпечення на рік особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ.

Поняття матеріальної допомоги визначено у ст. 5 Закону
України "Про соціальні послуги", за якою матеріальна допомога
надається особам, що знаходяться у складній життєвій ситуації, у. вигляді
грошової або натуральної допомоги, продуктів харчування, засобів санітарії
і,особистої гігієни, засобів догляду за дітьми, одягу, взуття та інших
предметів першої необхідності, палива, а також технічних і допоміжних засобів
реабілітації.

Пунктом 60 наказу Міністра Внутрішніх Справ України № 501
від ЗО червня 2005 року фактичні витрати на матеріальну допомогу поставлені в
залежність від затвердженого фонду оплати праці, відповідно' до матеріалів
справи фонд оплати праці відповідача не надавав можливості виплачувати
матеріальну допомогу усім працівникам, рішенням вченої ради відповідача така
виплата передбачалася лише у виняткових випадках згідно з кошторисом,
передбаченим на це (а.с. 50).

За поясненнями позивачки вона не зверталася з заявою про
виплату матеріальної допомоги, дана вимога позову безпідставна

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що
судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, його слід
залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити як таку, що не ґрунтується на
нормах закону та висновку суду не спростовує.

Керуючись
ст.ст. 195, 198, 205 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду міста Херсона від
20 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, на неї протягом одного

місяця з дня складення постанови у повному обсязі може
бути подана касаційна скарга

безпосередньо до суду касаційної інстанції.