Справа № 22а-1730/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем
України

« 09
» квітня 2008 року справа №
22а-1730/08

м. Донецьк, бул.Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка
І.В.

суддів Міронової
Г.М., Василенко Л.А.

при секретарі судового засідання Скопинська
А.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з”явились

від відповідача - не з”явились

від третьої особи - не з”явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову
Донецького окружного адміністративного суду

від 05.10.2007 року

по справі № 2а-1625/07

за позовом
ОСОБА_1

до відповідача Державної комісії з регулювання
ринків фінансових послуг України

третя особа Головне Управління Державного казначейства у м. Києві

про визнання дій
неправомірними та стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною заявою до Державної комісії з регулювання
ринків фінансових послуг України про визнання дій неправомірними та
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.08.2007 року до участі у справі в якості третьої
особи залучене Головне Управління Державного казначейства України в м. Києві.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 05.10.2007р. у справі № 2а-1625/07 (судді Ісаєнко Ю.А., Могильницький М.С.,
Христофоров А.Б.) в задоволені позовної заяви відмовлено.

Постанова окружного суду мотивована пропуском позивачем строку на звернення
до адміністративного суду за захистом порушених прав, встановленого ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить поновити строк для
звернення до суду з позовною заявою, постанову суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовну заяву задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що строк для звернення до суду ним не пропущений, оскільки чинним
законодавством передбачений етап досудового врегулювання спору, та позивач звертався
з заявою до ліквідатора страхового товариства “Егіда”, в подальшому з 2006 по
2007 рік він звертався до міського суду, який прийшов до висновку, що його спір
слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

ГУ ДКУ в м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу вказало на те, що воно не
є учасником спірних правовідносин, не несе відповідальність перед позивачем та
не має законних підстав та повноважень для відшкодування йому матеріальної та
моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

20.03.1995 року між позивачем і Акціонерним товариством “Страхова компанія
“Егіда” укладений договір страхування, в якому вказана страхова сума в розмірі
39,4 дол.США, та межі відповідальності - 78,8 дол.США.

20.03.1995 року між тими сторонами укладений, також, договір страхування, в
якому вказана страхова сума в розмірі 28,5 дол.США, межі відповідальності - 57
дол.США.

06.11.2003 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання
інформації стосовно діяльності АТ СК “Егіда”, на що йому відповіли, що у АТ СК
“Егіда” 13.01.1992 року відкликана ліцензія на здійснення страхової діяльності
на підставі рішення арбітражного суду Харківської області від 23.09.1997 року
про відміну державної реєстрації та розпорядження Харківського міського голови
від 26.09.1997 року про відміну державної реєстрації.

23.07.2007 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною
заявою до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг про визнання
дій неправомірними.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом, заявник скарги вказує на невірне
застосування норм процесуального та матеріального права, та вважає, що строк
для звернення до адміністративного суду ним не порушений.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної
влади.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Строки звернення до адміністративного суду за захистом
порушених прав встановлені Главою 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення
до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст.
100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказував на пропуск
позивачем строку для звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, та
просив відмовити в задоволені позову саме з цих підстав (а.с.26 - 27).

Крім того, відповідно
до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується
в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач під час судового розгляду
позову в суді першої інстанції не скористався своїм правом і відповідну заяву
до суду не подав, тому окружний суд не мав підстав для поновлення строку та
відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування
постанови адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 99, ст. 100, ст. 160, ст. 167, ст.
195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст.
212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2007 року у
справі № 2а-1625/07 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
05.10.2007 року у справі № 2а-1625/07 за позовом ОСОБА_1 до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг, третя особа Головне Управління Державного
казначейства України про визнання дій неправомірними та стягнення матеріальної
та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками
апеляційного провадження вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 09.04.2008 року проголошений повний текст ухвали.

Головуючий
суддя І.В.Геращенко

Судді Г.М.Міронова

Л.А.Василенко

З
оригіналом згідно:

Головуючий
суддя І.В.Геращенко