Справа № 2-а-10501/2007
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

іменем України

04 лютого 2008 року
м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Євпак В.В.

при секретарі
судового засідання Курдиш М.В.

за участю позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1до військової частини А-3814 про стягнення речового майна та
грошової компенсації замість
неотриманого речового майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду в і просить стягнути з військової
частини А 3814 грошову компенсацію замість належного йому до видачі речового
майна за період до 03.2000р. у розмірі 368 грн. 24 коп. та речове майно,
відповідно до переліку, за період з 03.2000р. і до дня звільнення вартістю 2168
грн. 33 коп. Вимоги мотивує тим, що він
проходив службу у військовій частині А 3940, а у зв”язку з її розформуванням у
правонаступника, у військовій частині А
3814 та знаходився на речовому забезпеченні у відповідача. Після звільнення з
військової служби 16.12.2004 року він не був розрахований по грошовій компенсації
замість недоотриманого речового майна та
не отримав речове майно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.
Пояснив, що про своє порушене право дізнався в березні 2005 року, коли був звільнений з військової служби
та отримав довідку-розрахунок про заборгованість по виплаті грошової
компенсації. До військової частини по питанню виплати йому грошової компенсації
та видачі неотриманого речового майна в
письмовому вигляді не звертався.

Представник відповідача в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивачем пропущений передбачений
КАС України річний строк звернення до суду та наполягає на цій обставині.
Пояснив, що позивач звільнений був зі
служби в грудні 2004 року, знав про своє порушене право в 2005 році, коли
отримав довідку, але до суду звернувся
лише в листопаді 2007 року. До військової частини по спірному питанню не
звертався.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін, встановив: позивач ОСОБА_1. проходив службу у військовій частині А 3940
в смт. Ємільчино та у зв”язку з її розформуванням продовжував службу у
військовій частині А 3814 в м. Новограді-Волинському. Встановлено також, що в
період проходження служби знаходився на речовому забезпеченні у відповідача.

Згідно наказу командира військової частини А 1494
№44ПМ від 14.12.2004 року, позивач
ОСОБА_1. був звільнений з військової служби у запас за станом здоров”я та
наказом командира військової частини А 3814 №311 від 16.12.2004 був виключений зі списків частини
з 16.12.2004 року.

Відповідно
до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» позивач, як
військовослужбовець, мав право на отримання речового майна або грошової
компенсації замість нього.

Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р.
№1459/3 дія
частини другої статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями
грошової компенсації замість речового майна, була зупинена.

При звільненні
позивачу не була виплачена грошова компенсація замість недоотриманого речового
майна за період до 03.2000р. у розмірі 751 грн. 14 коп. та за період після 11.03.2000р. не видано саме
речове майно на суму 2869 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком
№ 27, виданою в/ч А 3814 від 14.03.2007р. Право позивача було порушене.

Але позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення грошової компенсації
за неотримане речове майно, у листопаді
2007 року.

Відповідно до
ст. 99 КАС України встановлений річний
строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач дізнався
про своє порушене право в березні 2005 року при звільненні його з військової
служби та видачі довідки-розрахунку про заборгованість. Дана обставини знайшла
своє підтвердження в судовому засіданні.

Позивач поновити
пропущений строк не просить. Доказів, що пропустив строк звернення до суду з
поважних причин, позивач суду не надав.

Судом також не встановлена причина пропущення строку
звернення до суду поважною. Позивач не мав перешкод звернутись до суду в межах
зазначеного в Законі строку.

Відповідно до
ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач проти
позову заперечує саме з підстави пропущення позивачем строку звернення до суду
і наполягає на цьому.

З урахуванням всіх обставин по
справі суд в задоволенні позовних вимог з зазначених підстав відмовляє.

Керуючись Законом України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовціяв та членів їх сімей”, „Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів”, ст.ст. 99, 100, 161 - 163 КАС України -

п о с т а н о в и в :

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини А-3814 про стягнення
речового майна вартістю 2168 грн. 33 коп. та грошової компенсації замість неотриманого речового майна в розмірі 368
грн. 24 коп. відмовити.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Заява про
апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний адміністративний
суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня виготовлення
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В.
Євпак