Справа № 22-а-4517/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

22 травня 2008
року справа
№ 22-а-4517/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Бадахової Т.П.,
Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання

Чуріковій Я.О.

за участю позивача

ОСОБА_1

представник відповідача

не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Червоногвардійської райадміністрації Макіївської міської ради

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

12 січня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-619/08 (суддя Дяченко С.П.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Червоногвардійської райадміністрації
Макіївської міської ради

про

Стягнення недоотриманої суми разової компенсації

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2008 року позов
ОСОБА_1 задоволений, з Управління праці та соціального захисту населення
Червоногвардійської райадміністрації Макіївської міської ради стягнуто на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму різниці компенсації при встановлені
інвалідності вищої групи в розмірі 6505 грн. 20 коп.

В апеляційній
скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні
позову.

Позивач у
письмових запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просив
постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, встановила
наступне.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 2 групи інвалідності, що
підтверджено посвідченнямНОМЕР_1 довідкою серії ДОН - 05 № 090203, до березня
2007 року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст.48 Закону України № 796-ХП від
28.02.1991 року одноразова
компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами З групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виплачується у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, інвалідам 2
групи виплачується у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

В зв'язку з встановленням позивачу 2 групи інвалідності,
йому було виплачено різницю між фактично виплаченою сумою за інвалідність 3
групи та сумою, яка підлягає виплаті за 2 групу інвалідності у розмірі 94,80
грн.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідач,
керуючись постановами Кабінету Міністрів України, які фактично зменшили розмір
допомоги, порушив ст. 113 ч. 3 Конституції України. Таким чином, відбулося значне звуження обсягу прав, які
існували на той час щодо відповідної категорії громадян, а саме звуження
обсягу права позивача на спірну компенсацію.

У відповідності
із ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності
будь-якого нормативно-правового акту Конституції або закону України, суд
повинен застосувати правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином,
право ОСОБА_1 на спірну виплату прямо встановлено Конституцією України та
Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, вказане право гарантовано
ст.17 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», а
також гарантований і розмір спірної соціальної допомоги. До цього ж, в ч. 1
ст.17 закону зазначено, що соціальні гарантії встановлюються тільки законами з
метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Пунктом 30 ст.
71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від
19.12.2006 року «з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом» дію абзаців 2-7
частини 1 статті 48 Закону 796 - XII в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати зупинено на 2007 рік. Однак, стаття 71 Закону 796-ХІІ,
яка діє з 01.01.2007 року, вказує на неможливість призупинення дії норм цього
закону іншими законами, крім законів про внесення
змін до нього. Відповідних змін до норм спеціального Закону 796-ХІІ внесено не було.

Також, 09.07.2007 року
Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні
гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, яке має преюдиціальне значення
для судів при розгляді позовів щодо досліджених ним правовідносин, відповідно
до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року.

Конституційний
Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги

прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не
можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове
регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Враховуючи
наведене, відповідач зобов'язаний виплатити розмір спірної різниці у
компенсаціях позивачу у відповідності до ст. 48 № 796 - XII, а саме
у відповідності до розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із ст. 76
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - 400 гривень на місяць, з 1
квітня 2007 року - 420 гривень, з 01.07.2007 - 440 грн.

Таким чином, дії
відповідача щодо виплати позивачу різниці у компенсаціях в наслідок настання
інвалідності в розмірі 94,80 грн. - суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними та з урахуванням
отриманої позивачем суми та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати,
вірно стягнув на користь позивача різницю одноразової компенсації внаслідок настання інвалідності
в розмірі 6505,2 грн.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської
райадміністрації Макіївської міської ради на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2008 року у справі № 2-а-619/08 - залишити
без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2008 року у справі №
2-а-619/08 - залишити без змін.

Вступна та
резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 22 травня 2008 року.
Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 22 травня 2008 року.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Т.П. Бадахова

М.І. Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова