Справа № 22-а-1518/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сергієнко О.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19
березня 2008 року справа
№ 22-а-1518/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі

Ляшенка Д.В., Сухарька М.Г.
Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську ради;

на постанову

Артемівського районного суду м.
Луганська

від

16 квітня 2007 року

по справі

№ 2-а-3/2007 року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради;

про

визнання неправомірними дій та
зобов'язання доплати компенсацію на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2006 року позивач
звернувся до суду з позовом, який уточнив у ході судового розгляду справи, до
відповідача про визнання неправомірними дій та зобов'язання доплати компенсацію
на оздоровлення за 2005, 2006 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на день фактичної виплати.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від
16 квітня 2007 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у м. Луганську ради про визнання неправомірними
дій та зобов'язання доплати компенсацію на оздоровлення було задоволено у
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради подало
апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, відповідно до
ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади. Тому всі виплати, передбачені Законом
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення,
і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у
розмірах, встановлених вказаною постановою КМУ.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської
районної у м. Луганську ради як особа, яка є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС), категорія 1, визнаний інвалідом 2
групи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна грошова допомога на
оздоровлення першої та другої категорії
в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: з 01 січня 2005 року - 262 грн., з
01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн., з 01 вересня
2005 року - 332 грн.; з 01 січня 2006 року - 350 грн., з 01 липня 2006 року -
375 грн., з 01 грудня 2006 року - 400 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: - в 2005 році -
виплачена у березні 2005 року розмірі 26,70 грн.; в 2006 році - у розмірі 120
грн.

Таким чином судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2005, 2006 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі: 3513 грн. 50
коп.

Сторони, що беруть участь у
справі, в судове засідання не з'явилися,
були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню
частково.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 2
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1,
наявною у матеріалах справи (а.с. 8, 9).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення особам, віднесеним до першої і
другої категорії - п'ять мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України № 562
від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в 120 грн., однак вказана сума не була
сплачена, оскільки на момент звернення позивача до Управління діяла постанова
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів другої групи - 26,70 гривень
та з 2005р. 120 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2005 рік, а не постанови №№ 836, 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 26,70 гривень за 2005 рік суд першої інстанції обґрунтовано визнав не
правомірними.

Проте, суд першої
інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення коштів щорічної разової
допомоги за 2005 рік допустив помилку в розрахунку суми, оскільки при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Як вбачається з матеріалів
справи Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної
у м. Луганську ради нарахувало та виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у
березні 2005 року, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент
виплати становив: з 01 квітня 2005 року - 290 грн.

Крім того, суд першої
інстанції допустив помилку щодо зобов'язання управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради провести перерахунок
щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2006 рік, оскільки дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була
зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006
рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України, тому в задоволенні вимог щодо недоотримання
коштів на оздоровлення за 2006 рік у суду першої інстанції не було підстав.

Тому в частині стягнення з
відповідача коштів на оздоровлення за 2006 рік, колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу саме в цій
частині.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача, за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2005 р., виходячи із
розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати у загальній сумі -
1423,30 грн., тобто (290 грн. х 5) - 26,70 грн. = 1423, 30 грн.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську ради на постанову Артемівського районного
суду м. Луганська від 16 квітня 2007 року у справі № 2-а-3/2007р.- задовольнити
частково.

Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 16 квітня 2007 року
у справі № 2-а-3/2007р. за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання доплати компенсацію на оздоровлення -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради щодо виплати
ОСОБА_1 суми компенсації на оздоровлення за 2005 рік у розмірах, встановлених
постановами Кабінету Міністрів України.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Артемівської
районної у м. Луганську ради за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суму на оздоровлення за
2005 рік у розмірі 1423,30 грн.

В решті позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську ради - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: