Справа № 22а-2372/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
УХ ВаЛа

Іменем України

08 квітня 2008 р.
справа № 22а-2372/08

м. Донецьк,
бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснік Г.А.

суддів Ляшенко Д.В.,
Шаптала Н.К.,

при секретарі Агейченковій К.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Стракинар О.В. - довір.
від 02.01.2008 № 7

від відповідача - Басик Н.О. - довір. від 04.04.2008р. № 3497/10/10-013

Намлинський В.В. - довір. від 07.04.2008р.
№3526/10/10-013

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області

на постанову Донецького
окружного адміністративного суду

від 19.11.2007р.

у справі № 2а-1865/07 (суддя Хрімлі
О.Г.)

за позовом Шахтарської об”єднаної ддержавної
податкової інспекції до

відповідача
Державного підприємства “Шахтарськантрацит”

про стягнення податкового
боргу з податку на
землю у рахунок
активів платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Шахтарська
об”єднана державна податкова інспекція
звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною
заявою до Державного підприємства “Шахтарськантрацит” про
стягнення податкового боргу з
податку на землю
у рахунок активів
платника податків у розмірі 1 508 990,47 грн.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 19.11.2007 року у справі № 2а-1865/07
(суддя Хрімлі О.Г.) позовна заява задоволена частково,
а саме стягнуто
податковий борг у
розмірі 599 322, 41 грн. В іншій
частині позову відмовлено

Суд першої інстанції
виходив з того,
що відповідачем в
рахунок погашення боргу сплачено
з липня 2005 року
по липень 2007
року -

9 07082,41 грн.. А позивач
безпідставно не врахував
ці платежи і змінив
призначення вказаних платежів
в рахунок попередніх
боргів..

Позивачем подана апеляційна скарга,
в якій просить скасувати постанову від
19.11.2007р. та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує невірним застосуванням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач не згоден з висновком суду про неправомірність
застосування в спірних правовідносинах підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки цей Закон є
спеціальним законом з питань оподаткування та ним встановлений механізм сплати
податків і зборів.

Зазначає, що він діяв в межах
повноважень, наданих п.7.7 ст. 7 цього Закону та Інструкцією про порядок
ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за якими здійснюється органами державної податкової служби
України, затвердженою наказом ДПА України від 18.07.2005р. № 276.

Вказує, що податкова інспекція не
змінювала призначення платежів, а лише виконувала встановлений законом механізм
сплати податків.

Позивач в
судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги
та просив її
задовольнити.

Відповідач заперечував
проти апеляційної скарги
та просив відмовити
в її задоволенні.

Колегія суддів, вислухавши
сторони, дослідивши
матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно п.1.2 ст.1 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" податкове зобов'язання це - зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом
або іншими законами України.

Строки сплати узгодженого податкового зобов'язання
визначені у п.5.3. ст.5 наведеного Закону,
відповідно до п.п.5.3.1 якого платник податків зобов'язаний самостійно сплатити
суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього
Закону для подання податкової декларації.

Згідно п.7.7 ст.7 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”
податковий борг
погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які
не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного
його виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника податку права
самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань
відповідно п.7.1 ст.7 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” та від обов'язку
самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до п.5.3.1 п.5.3
ст.5 цього ж закону.

Оскільки Законом України "Про державну податкову
службу в Україні"
та Законом України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий орган не наділений
повноваженнями змінювати призначення платежів, які зазначені у платіжних
дорученнях платників податків,
відповідач неправомірно вважає, що змінюючи призначення платежу, визначеного
платником у платіжному документі, він діяв на підставі зазначених норм Закону
та у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Відповідачем
частково сплачені податкові
зобов»язання зі сплати
податку на землю
в сумі 907082,41, що
підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідачем
у платіжних дорученням
зазначено призначення платежу
та період, за який
платник податків сплачує податок. Позивач здійснив
зарахування сплачених сум
в рахунок сплати податку на
землю за минулі періоди
без урахування призначення платежу.

Позивач в апеляційній скарзі посилається лише на невірне
застосування норм матеріального права судом першої інстанції.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та Законами України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження податкових органів визначені Законом України
“Про державну податкову службу в Україні”, ст. 10 якого визначені функції
державних податкових інспекцій, у тому числі щодо забезпечення обліку
платників податків, інших платежів, правильність
обчислення і своєчасність надходження
цих податків, платежів.

Преамбулою Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що
зазначений закон є спеціальним з питань оподаткування і встановлює серед іншого
порядок визначення податкового зобов'язання, базового податкового періоду,
строки сплати податків, відповідальність
за порушення податкового законодавства встановлені спеціальним Законом України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”.

Відповідно до
частини 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації
(розрахунку), протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем
відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (розрахунку).

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” визначає, що податкові декларації
подаються за базовий податковий (звітний) період.

Для цілей цього підпункту під терміном “базовий
податковий період” слід розуміти перший податковий період звітного року,
визначеного законом з питань оподаткування.

Тобто, період, у якому платник податку зобов'язаний звітувати
перед податковим органом шляхом подання декларації з визначенням податкових
зобов'язань.

Для земельного податку законом, який визначає розміри та
порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання
коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль
за правильністю обчислення і справляння земельного податку, є Закон України
“Про плату за землю”.

Стаття 14 Закону України “Про плату за землю” визначає, що юридичні особи
самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим
Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією
України, щороку станом на 1 січня і до 1
лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про плату за землю"
встановлено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по
орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у
податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками
та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки
за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Згідно ст. 27 Закону України «Про плату за землю» контроль за правильністю
обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної
податкової служби.

Таким чином, позивач у справі є
органом владних повноважень, на якого покладений контроль за своєчасністю та
повнотою справляння земельного податку.

Тобто, здійснюючи такий контроль, Шахтарська ОДПІ діяла в межах
повноважень, наданих їй чинним законодавством.

На виконання покладених на
податковий орган функцій ДПА України наказом від 18.07.2005 року № 276
затвердила Інструкцію про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005 р. за №
843/11123.

Інструкція не містить положень
щодо прав податкового органу змінювати призначення платежу визначеного
платником податку у платіжних документах та направляти ці суми на погашення
податкового боргу попередніх податкових періодів при веденні оперативного
обліку платежів до бюджету.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких
підстав апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята при вірному застосуванні норм матеріального права, висновки
суду відповідають обставинам справи, тому не вбачає підстав для скасування
постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції
України, ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,
Законом України “Про плату за землю”, ст. 2, 9, ст. 71, ст. 72, ст. 160, ст.
167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст.
211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну
скаргу Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19.11.2007 року у справі № 2а-1865/07 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
19.11.2007 року у справі № 2а-1865/07 за позовом Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції Донецької області до Державного підприємства «Шахтарськантрацит» про -
залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду набирає
законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий Г.А.Колеснік

Судді Н.К.Шаптала

Д.В.Ляшенко