Справа № 22-а-1106/2008
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22-а- 110608
Головуючий 1 інстанції: Кучма А.Ю.
Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем України

19 березня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г.,
Григоров А.М.

за участю секретаря судового засідання - Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2007 року
по справі № 2а-115/2007р.

за позовом
ОСОБА_1

до
Головного управління УМВС України в Харківській області

3-тя особа
Лікарняно-консультативна комісія ГУ МВС
України в Харківській області

про стягнення недоплаченої страхової суми та моральної шкоди ,-

встановила :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Комінтернівського районного суду з
адміністративним позовом до Головного управління УМВС України в Харківській
області, після уточнення позовних вимог, які прийняті судом просив винести рішення про виплату йому ГУ УМВС
України в Харківській області недосплаченої страхової суми у розмірі 46040,0
грн., винести рішення про стягнення с ГУУМВС України в Харківській області моральної шкоди в сумі 10000,0 грн.
відповідно ст. 56 Конституції України.

Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20 серпня 2007
року по справі № 2а-115/2007р. за позовом ОСОБА_1 до Головного управління УМВС
України в Харківській області, 3-тя особа Лікарняно-консультативна комісія ГУ
МВС України в Харківській області про стягнення недоплаченної страхової суми та
моральної шкоди, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу , в якій просить суд апеляційної інстанції відмінити постанову
Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.08.07р. Скаржник вважає,
що судом не повністю встановлені
обставини, які мають значення для законного прийняття рішення, порушені норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, посилаючись
на обставини , викладенні в апеляційній скарзі.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення
апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції залишити без змін
постанову суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судовому засіданні просить суд апеляційної
інстанції відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції, розглянувши надані письмові докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 служив в системі МВС з серпня 1984 року, звільнився
30.12.2003 за віком. Згідно висновку ВЛК ОСОБА_1 визнаний непридатним до
військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час ( акт № 114
медичного огляду ОСОБА_1 від 10.02.2004).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК ОСОБА_1 визначена третя група
інвалідності, захворювання пов'язане з
проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно положень ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних правовідносин, працівник міліції підлягає
обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання
за останньою посадою, які він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а
також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств,
підприємств, установ і організацій .

Порядок та умови страхування
працівників міліції
встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У разі інвалідності, що настала у період проходження служби але не пізніше
як через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у
період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від
трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно віт ступеня втрати
працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Відповідно до п.2, п.3, п.4 Положення
про порядок і умови державного
обов'язкового особистого
страхування осіб рядового, начальницького
та вільнонайманого складу органів
і підрозділів внутрішніх справ України ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1991 р. N 59 (у редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 19 листопада 1992 р. N 627)
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» виплачує страхові суми, за вимогами про
виплату страхової суми застрахованим ,
пред'явленими Національній
акціонерній страховій компанії
«Оранта» протягом трьох років з дня страхової події, яка проводить виплату
страхових сум у семиденний строк з дня
отримання усіх необхідних документів від застрахованого (в разі загибелі
- від його спадкоємців) та
органів (підрозділів) внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України 12 травня 2007 р. за N 707 був
затверджений Порядок та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції відповідно до статті
23 Закону України
«Про міліцію».

З прийняттям цієї Постанови
Положення про порядок і умови
державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ України ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1991 р. N 59 із змінами та доповненнями,
втратило чинність.

Відповідно положень п.2, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України 12
травня 2007 р. за N 707 ( далі Постанова № 707) встановлено, що виплати згідно з цією постановою
здійснюються з 1
січня 2007 р. за
рахунок коштів, передбачених
державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ ,
а Міністерству внутрішніх справ завершити виплату
страхової суми та одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
що повинні бути нараховані
до 1 січня 2007 року.

Колегією суддів встановлено, що за довідкою МСЕК страхова компанія «Оранта» сплатила позивачу
страхову суму у розмірі 4000,0 грн. за його заявою ( а.с.89).

Колегією суддів встановлено, що позивач
з 01 січня 2007 року не звертався до відповідача із заявою
та необхідними для виплати грошової допомоги документами
відповідно вимог п. 4, п.5 ,
п.6 Постанови № 707 не звертався , довідку від Національної
акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не
проведену раніше виплату не надавав, що унеможливлює задоволення його позову про виплату ГУ УМВС України в Харківській
області недосплаченої страхової суми у розмірі 46040,0 грн., відмови у виплаті цих коштів від відповідача не отримував , тому і за
захистом своїх прав у вигляді стягнення
сум в розумінні ст. 6 КАС України звернувся передчасно.

Позивач ОСОБА_1 в позові наполягає на зміні висновку ВЛК в свідоцтві про
хворобу № 114 від 10.02.2004 р. щодо причинного зв'язку його захворювань (тобто
замість висновку «Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах
внутрішніх справ» застосувати висновок «Захворювання, ТАК, пов'язане з
виконанням службових обов'язків пов'язаних з безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю»).

Основним документом, що регламентує роботу військово- лікарської комісії є
Наказ МВС України № 85 від 06.02.2001 р. «Про затвердження Положення про
діяльність військово - лікарської комісії та Порядку проведення військово -
лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового
та начальницького складу в системі МВС» , затверджений в Міністерстві юстиції
України 22 лютого 2001 р. за № 164/5355.

В розділі «Встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень) у осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців
і колишніх осіб рядового і начальницького складу та колишніх військово - службовців»
зазначенні чіткі формулювання, в яких ВЛК може виносити свої постанови щодо
причинного зв'язку та підстави за яких вони виносяться.

Згідно положень п. 1.78.7 , п. 1.79.1 та
п.1.78.5 цього
розділу постанова «Захворювання, ТАК,
пов'язане з виконанням службових обов'язків» виноситься у зв'язку з виконанням
функції донора , при інфікуванні під час виконання службових обов'язків в
осередках особливо небезпечних інфекцій.

Постанова «Захворювання, ТАК,
пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» виносяться в разі наявності у громадянина статусу
ліквідатора та хвороб, при яких може бути встановлений зв'язок з дією
іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС
(Наказ МОЗ України № 150 від 17.05.1997 р.).

Постанова «Захворювання, поранення
(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов'язані з участю в бойових діях при
виконанні обов'язків військової служби» виноситься у разі прийняття участі в
таких діях.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у позивач - ОСОБА_1 немає статусу
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, статусу
учасника бойових дій, наявні захворювання згідно п. 1.67.7 не можуть бути
пов'язані з виконанням службових обов'язків. Тобто, ні одна з цих постанов не
може бути застосована.

Згідно наказу МОЗ України № 150 від 17.05.1997 захворювання ОСОБА_1 не
входять до переліку хвороб, при яких може бути встановлений причинний зв'язок з
дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників у дорослого
населення, яке постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.

Також, позивачем не надано жодних доказів, які підтверджували факт
одержання ним захворювання безпосередньо пов'язане з участю в охороні
громадського порядку і громадської безпеки, боротьбою зі злочинністю.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги посилання позивача
на довідку Управління по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів ГУМВС
України в Харківській області від 30.06.2006 за № 97/1487, як на підтвердження,
що виконання ним службових обов'язків полягало виключно у безпосередньому
розкритті злочинів та боротьбі зі злочинністю в сфері незаконного обігу
наркотичних речовин і не визнано як доказ отримання захворювання, пов'язаного
саме із боротьбою із злочинністю, так як
посадові обов'язки старшого оперуповноваженого в ОВС включають більший перелік
обов'язків . Окрім того, довідка не містить вказівок на причинний зв'язок між
захворюванням позивача та виконанням ним службових обов'язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю
із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені
правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, п.1
ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206,254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2007
року по справі № 2а-115/2007р.залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом місяця після з дня складання ухвали у
повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст виготовлений та підписаний 24 березня 2008р.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Григоров А.М.