Справа № К-36563/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючий,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Мойсюка М.І.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

з
участю позивача та його представника ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня
2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 08 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Житомирській області про поновлення на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2005 року ОСОБА_1 з пропуском строку звернувся в
суд з позовом про поновлення права на службу в органах внутрішніх справ.

Зазначав, що наказом начальника відділу державної
автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області від 27 квітня 2004 року його незаконно звільнено зі служби
в органах внутрішніх справ за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним бажанням)
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, оскільки наміру звільнятися не мав.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від
06 липня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Житомирської області від 08 листопада 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати судові рішення
та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1
займав посаду інспектора окремого батальйону дорожньо-патрульної служби відділу
державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Житомирській області.

Наказом начальника відділу державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській
області від 27 квітня 2004 року звільнено зі служби в органах внутрішніх справ
з 26 квітня 2004 року за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним бажанням)
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР.

Підставою для звільнення став рапорт від 22 квітня 2004
року, в якому позивач просив звільнити зі служби через сімейні обставини.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того,
що при звільненні позивача суб'єктом владних повноважень дотримано порядок та
строки проведення звільнення за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним бажанням)
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх
справ Української РСР.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Порядок проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені
Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 63 вказаного
Положення, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Пунктом 68 Положення, передбачено, що такі особи
попереджають прямого начальника про прийняте ними рішення не пізніш як за три
місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Встановивши, що 22 квітня 2004 року ОСОБА_1 подав рапорт
про звільнення за власним бажанням, а наказом начальника відділу державної
автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Житомирській області від 27 квітня 2004 року звільнено зі служби в органах
внутрішніх справ з 26 квітня 2004 року за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним
бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР, суди попередніх інстанцій не звернули
уваги на те, що суб'єктом владних повноважень не дотримані вимоги пункту 68
Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР щодо строків звільнення зі служби.

Адже Положенням встановлено, що даті звільнення має
передувати не менше трьох місяців з часу подачі рапорту про звільнення зі
служби за особистим проханням й не передбачено скорочення цього строку.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку звільнивши позивача через декілька днів
після дня подачі рапорту про звільнення зі служби за особистим проханням
суб'єкт владних повноважень діяв з порушенням вимог законодавства, і звільнення
позивача не можна визнати законним.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР у разі
незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового,
начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на
попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і
начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або
різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як
за один рік.

Згідно вимог вказаних норм права рішення суб'єкта владних
повноважень підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на посаді інспектора
окремого батальйону дорожньо-патрульної служби відділу державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській
області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак судами не вирішено питання
про поновлення строку звернення в суд з позовом, про що у позовній заяві
містилося клопотання, не встановлено середню заробітну плату позивача.

Порушення вимог законодавства, що допущені судами
попередніх інстанцій, є підставою для скасування ухвалених рішень та
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд
касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду міста Житомира від
06 липня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Житомирської області від 08 листопада 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може
бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський М.І. Мойсюк В.В. Юрченко