Справа № К-36381/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову
Балаклавського районного суду міста Севастополя від 19 червня 2006 року та
ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Севастополя від 26 жовтня 2006 року в справі за
позовом Кримського транспортного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до
Територіального управління Державного департаменту промислової безпеки, охорони
праці та гірного нагляду по Дніпропетровській області про визнання нечинним
рішення,

в с т а н о в и л а :

23 лютого 2006 року Кримський
транспортний прокурор в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Зазначав, що 26 вересня 2005 року син позивача - ОСОБА_3 був залучений
до виконання трудових обов'язків та в результаті дорожньо-транспортної
події загинув.

Територіальне управління Державного
департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірного нагляду по
Дніпропетровській області провело розслідування
нещасного випадку після звернення Кримської транспортної прокуратури та склало
акт розслідування нещасного випадку (аварії) форми
Н-1 від 27 січня 2006 року, який не відповідає фактичним обставинам
справи і вимогам законодавства.

Просив визнати незаконним вказаний акт та зобов'язати Територіальне управління Державного департаменту
промислової безпеки, охорони праці та гірного нагляду по Дніпропетровській
області створити повторну комісію з розслідування вказаного випадку в іншому
складі та скласти акт форми Н-1 про
визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом. Відсутність
акту форми Н-1 ущемляє права батька
загиблого.

Постановою Балаклавського
районного суду міста Севастополя від 19 червня 2006 року, залишеною без змін
ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Севастополя від 26 жовтня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права, зокрема, Порядку розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, представник позивача просить
скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд або для
продовження розгляду.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 вересня
2005 року машиніст-інструктор ОСОБА_4 дізнавшись про те, що тепловоз який
знаходився в депо міста Джанкой не пройшов комісійний огляд, не маючи
відповідних повноважень організував поїздку співробітників локомотивних бригад
оборотного депо Інкерман-2 Балаклавського району міста Севастополя ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у місто Джанкой на приватному автомобілі під
керуванням ОСОБА_8.

Під час поїздки на автодорозі Сімферополь-Джанкой в
районі селища міського типу Красногвардійське Автономної Республіки Крим
сталася дорожньо-транспортна подія, в результаті якої син позивача - ОСОБА_3
отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть.

Накази роботодавця про залучення вказаних працівників до
роботи у їх вихідний день - відсутні.

Співробітниками Красногвардійського районного відділу
ГУМВС України Автономної Республіки Крим на кожного постраждалого складено
відповідні акти форми НТ.

19 січня 2006 року заступником начальника Територіального управління Державного департаменту
промислової безпеки, охорони праці та гірного нагляду по Дніпропетровській
області прийнято наказ, яким призначено комісію для спеціального
розслідування групового нещасного випадку. Наказ прийнято на виконання вимог
Кримської транспортної прокуратури від 20 грудня 2005 року № 2-05/1 та 18 січня
2006 року №2-06 для розслідування обставин та причин дорожньо-транспортної
пригоди.

За результатами розслідування комісія Територіального управління Державного департаменту
промислової безпеки, охорони праці та гірного нагляду по Дніпропетровській
області прийшла до висновку про те, що нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом, про що 27 січня 2006 року
складено акт спеціального розслідування
(аварії) форми Н-5. Вказаний акт затверджено заступником начальника
вказаного Територіального управління 01
лютого 2006 року.

Вироком Красногвардійського районного суду Автономної
Республіки Крим від 06 квітня 2006 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України
(а.с. 242).

Відповідно до статті 71 Кодексу законів про працю України
залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом
(розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Оскільки накази роботодавця про залучення вище вказаних
працівників до роботи у їх вихідний день - відсутні, тому дорожньо-транспортна
подія є такою, що сталася не під час виконання ними трудових обов'язків.

Порядок розслідування та ведення обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №.

Згідно пункту 6
вказаного Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
що сталися з працівниками під час прямування на роботу чи з роботи пішки, на
громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить
підприємству і не використовувався в інтересах підприємства, здійснюється
згідно з Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого
характеру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня
2001 року №270.

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 березня 2001 року №270, лікувально-профілактичні
заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних
випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою
формою, зокрема, про нещасний випадок із смертельним наслідком, пов'язаний із
заподіянням тілесних ушкоджень іншою особою, а також нещасний випадок, що
стався внаслідок контакту із зброєю, боєприпасами та вибуховими матеріалами або
під час дорожньо-транспортної пригоди, - до органу внутрішніх справ.
Повідомлення про нещасні випадки із смертельним наслідком надсилаються також до
органів прокуратури.

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що розслідування
нещасних випадків із смертельним наслідком, групових нещасних випадків у разі
смерті хоча б одного з потерпілих, нещасних випадків, пов'язаних із заподіянням
тілесних ушкоджень іншою особою, а також нещасних випадків, які сталися
внаслідок контакту із зброєю, боєприпасами та вибуховими матеріалами,
проводиться органами внутрішніх справ або прокуратури.

Відповідне розслідування було проведене органами
внутрішніх справ, що відповідає вимогам вказаного нормативно-правового акту.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про те, що проводячи розслідування нещасного випадку на
вимогу прокуратури Територіальне управління
Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірного нагляду
по Дніпропетровській області не порушило права та законні інтереси позивача.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального
та матеріального права, тому передбачених статтею 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для їх скасування і направлення справи на новий
судовий розгляд чи продовження розгляду не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Балаклавського районного суду міста Севастополя від 19 червня
2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Севастополя від 26 жовтня 2006
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В.
Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко