Справа № 22а-4350/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інстанції Проскурняк О.Г.
Справа 22а-4350 /08
Госпооодарський суд Чернівецької обл. №4/262
Доповідач:Багрій В.М.
У х в а л а

Іменем України

7
квітня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Гідей К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора м. Луцька в
інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3на постанову Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 січня 2007 року у справі за позовом прокурора м.
Луцька в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3до Луцького міського голови, Луцької
міської ради Волинської області, третя особа на стороні відповідача приватне
підприємство «Телфорт» про визнання незаконним і скасування розпорядження
міського голови №253-рр від 18.04.2002 року і частково рішення міської ради
№1/13 від 26.04.2002 року,

в с т
а н о в и л а :

У червні 2006р. прокурор м. Луцька
Волинської області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3звернувся до суду з
позовом до Луцького міського голови, Луцької міської ради, третя особа на
стороні відповідача приватне підприємство «Телфорт» про визнання незаконним і
скасування розпорядження міського голови №253-рр від 18.04.2002 року і частково
рішення Луцької міської ради №1/13 від 26.04.2002 року .

Посилався на те, що розпорядженням Луцького
міського голови № 253-рр від 18.04.2002 року було включено частину нежитлового
підвального приміщення за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 95 кв.м., в перелік
об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, а також зобов'язано відділ
обліку майна міської комунальної власності здійснити приватизацію вищевказаної
частини підвального приміщення шляхом викупу його орендарем - ПП «Телфорт».

Пізніше, 26.04.2002 р., рішенням № 1/13
Луцькою міською радою було затверджено вищезазначене розпорядження міського
голови, прийняте в міжсесійний період.

Зазначав, що вказане розпорядження
Луцького міського голови та рішення міської ради в частині затвердження
вищезазначеного розпорядження є незаконними, тому просив скасувати їх.

Постановою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 січня 2007 року в задоволенні позову прокурора м.
Луцька в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3до Луцького міського голови, Луцької
міської ради, третя особа на стороні відповідача приватне підприємство
«Телфорт» про визнання незаконним і скасування розпорядження міського голови
№253-рр від 18.04.2002 року і частково рішення міської ради №1/13 від
26.04.2002 року, відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив
прокурор м. Луцька в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, Злотницької Віри Володимирівни, подавши на неї апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у оскаржуваній постанові, суд
необгрунтовано вказав, що спірне підвальне приміщення ніколи не
використовувалося і використовується в якості підвалу для жильців будинку №
19, а в судовому засіданні було наведено
факт використання вказаного приміщення для господарсько промислових потреб, а
тому визнати належність спірного підвального приміщення площею 95 кв.м, як
допоміжного приміщення багатоквартирного будинку № 19 є неможливим.

Апелянт вважає, що позивачі використовували підвальне
приміщення, тому набули права власності на нього.

Просить,
скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16
січня 2007 року, та винести нову, якою задоволити позов прокурора м. Луцька в
інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3до Луцького міського голови, Луцької міської
ради, третя особа на стороні відповідача приватне підприємство «Телфорт» про
визнання незаконним і скасування розпорядження міського голови №253-рр від
18.04.2002 року і частково рішення міської ради №1/13 від 26.04.2002 року.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2.,
яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, дослідивши обставини справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1.,
ОСОБА_2є власниками квартир відповідно НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3в будинку по
АДРЕСА_1

Розпорядженням Луцького міського голови
№253 р від 18.04.2002р. частину нежитлового підвального приміщення по
АДРЕСА_1площею 95 кв.м включено до
об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Спірне підвальне приміщення до його
приватизації за договором оренди від 1.03.2002р. №77 належало приватному підприємству
«Телфорт».

Рішенням Луцької міської ради від
26.04.2002р. №113 наведене вище розпорядження міського голови затверджено.

За договором купівлі-продажу від
10.06.2006р. підвальне приміщення продане ПП «Телфорт», який вправі володіти,
користуватися та розпоряджатися ним.

На час апеляційного розгляду справи
договір купівлі продажу від10.06.2006р. є чинним, оскільки не скасований у
встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції встановив, що
оскаржувані розпорядження міського голови та рішення Луцької міської ради
відповідають вимогам чинного законодавства, внаслідок чого прийшов до
обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх скасування.

При цьому правильно прийняв до уваги, що
вони прийняті у встановленому законом порядку та в межах повноважень кожного
суб'єкта владних повноважень, визначених законом.

Оглядом матеріалів інвентаризаційної
справи встановлено, що в поверховому плані спірного підвального приміщення по
АДРЕСА_1 приміщення кладовок не передбачено.

Судом першої інстанції встановлено, що
спірне приміщення в підвалі будинку, право на яке оспорюють позивачі, ними в
якості кладовок не використовувалося, оскільки до 2000р. за договором оренди
належало Луцькому пивзаводу, а з 1.03.2002р. - за догором оренди належало ПП
«Тел форт».

Зазначені договори оренди, рівно як і
договір купівлі-продажу підвального приміщення між Луцькою міською радою та ПП
«Телфорт», позивачами та прокурором не оспорювалися.

Об'єктивно оцінивши докази в справі, суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що спірне підвальне
приміщення в якості кладових приміщень громадянами - власниками приватизованих
квартир будинку не використовувалося, в зв'язку з чим спірне підвальне
приміщення підлягало приватизації .

Доводи осіб, в інтересах яких пред'явлено
адміністративний позов, в частині протилежного, суд обґрунтовано вважав такими,
що спростовуються доказами в справі.

За таких обставин постанова суду першої
інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно
застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її
скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду
не спростовують, тому підставою для задоволення апеляційної скарги бути не
можуть.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора
м. Луцька в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М.Обрізко