Справа № 22-а-1813/2008
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
1 інстанції: суддя Мінаєва О.І.
Справа №
Доповідач 2 інстанції: суддя Подобайло З.Г.
Постанова

Іменем України

27 лютого 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого
судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г.,
Григоров А.М.

за участю секретаря судового засідання - Спесивцеві О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги ПП «Металпромпоставка» на постанову господарського суду Харківської
області від 04.10.2007 року по справі №
АС-41/206-07

за позовом ДПІ у Московському районі м. Харкова

до ПП
«Металпромпоставка»

про визнання
документів недійсними

встановила :

Позивач, ДПІ у Московському районі м.
Харкова, у квітні 2007 року звернувся до господарського суду Харківської
області з адміністративним позовом,
після уточнення позовних вимог, які прийняті судом, просить визнати недійсними
установчі документи ПП «МеталПромПоставка», а саме: Статут, зареєстрований
Державним реєстратором Харківської міської ради 04 жовтня 2006 р. за №
0029510 з моменту реєстрації, а саме з 04.10.2006 року, визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість № 29292654 від 13.10.2006 р., а саме з
13.10.2006 року , визнати недійсними всі фінансово-господарські документи,
видані від імені ПП «МеталПромПоставка» з моменту реєстрації підприємства, а
саме з 04.10.2006 року.

Постановою господарського суду Харківської
області по справі № АС-41/206-07 від 04.10.2007 року позовні вимоги ДПІ у
Московському районі м. Харкова задоволені. Визнані недійсними установчі
документи приватного підприємства
«МеталПромПоставка» з моменту реєстрації, а саме: статут, зареєстрований
Державним реєстратором Харківської міської ради 04 жовтня 2006 р. за №
0029510, свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість № від 20.10.2006 р.,
всі фінансово-господарські документи, видані від імені ПП «МеталПромПоставка» з
моменту реєстрації.

Будучи
не згодним з постановою суду, відповідачем ПП «Металпромпоставка» подана
апеляційна скарга , скаржник вважає, що судове рішення господарського суду Харківської області
від 04.10.2007 не відповідає вимогам
чинного законодавства, постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права та просить скасувати
судове рішення господарського суду Харківської області від 04.10.2007 року по
справі № АС-41/206-07 та постановити нову ухвалу про не задоволення позовних
вимог ДПІ у Московському районі м. Харкова до ПП «Металпромпоставка».

Апелянт вказує, що рішення суду суперечить ч. 2 ст. 38 Закону
України від 15.05.2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб і
фізичних осіб - підприємців, п. 2 ч. 1
ст. 110 ЦК України , ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні» від 04.12.90 № 509-ХІІ, Закону України «Про податок на додану
вартість».

Представник апелянта в судому засіданні в апеляційному суді підтримав доводи та
обґрунтування скарги.

ДПІ у
Московському районі м.Харкова з доводами апеляційної скарги не погоджується, в
запереченнях на скаргу просить залишити її без задоволення, а постанову
Господарського суду Харківської області від 04.10.2007р. без змін.

Представник ДПІ в судому засіданні в апеляційному суді підтримав доводи та
обґрунтування заперечень на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову господарського суду Харківської
області від 04.10.2007 року слід скасувати відповідно правил ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої
інстанції взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.03.07р. про те,
що вона працює штукатуром у ВАТ
«Жилстрой-1». Восени 2006 р. до неї звернувся її знайомий, який запропонував
зареєструвати на її ім'я підприємство «МеталПромПоставка». З його слів
підприємство повинно було здійснювати торгівлю металом. Оформленням документів
займався знайомий. Відразу після реєстрації підприємства ОСОБА_1 віддала йому
усі документи та печатку підприємства. Також вона оформила довіреності на
молоду людину на ім'я ОСОБА_2. Фактично ніяку діяльність по підприємству
відповідача не здійснювала та здійснювати не збирається. Ніяких документів,
пов'язаних з фінансово-господарською діяльністю ПП «МеталПромПоставка» у неї не
має і де вони знаходяться, не знає та дійшов висновку, що ОСОБА_1 дала згоду на
реєстрацію підприємства на її ім'я без наміру займатися підприємницькою
діяльністю, зазначеною в статуті підприємства та не має ніякого відношення до
діяльності ПП «МеталПромПоставка», а підприємницька діяльність здійснюється
підприємством протиправно, що є
порушенням з боку ПП «МеталПромПоставка» в порушення ст. 56, ст. 57, ст.
58 Господарського кодексу України створене без відповідного рішення особи,
зазначеної в якості його власника.

Вищевказана недостовірність даних в
установчих документах юридичної особи, на думку суду першої інстанції, беззаперечно свідчить про порушення закону
при створенні такої юридичної особи , що згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» є підставою для
прийняття судового рішення про визнання недійсним запису про проведення
державної реєстрації приватного підприємства «МеталПромПоставка» з моменту
державної реєстрації, через порушення закону.

Суд зазначає, що підставами для визнання
недійсними установчих документів підприємства є ті самі підстави, що і для
визнання недійсними правочинів, оскільки рішення про створення підприємства є
одностороннім правочином. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені ч.1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Свідоцтво платника ПДВ було визнано недійсним
з посиланням на ст. 9 п.9.8 «ґ» Закону України «Про податок на додану вартість»
.

Суд першої інстанції зазначив, що за
поясненнями ОСОБА_1, вона заперечує свою причетність до фінансово -
господарської діяльності підприємства, тому первинна бухгалтерська та податкова
документація з реквізитами підприємства та підписом від імені ОСОБА_1 та від
імені осіб, що не були ідентифіковані, не може бути дійсною, як така, що
складена та підписана особою, не уповноваженою на це та не наділеною
правоздатністю щодо діяльності вказаного підприємства.

Суд першої інстанції не прийняті заперечення відповідача про те,
що на даний час підприємство перереєстровано на іншу особу, а саме керівником
на даний час є Ларін Олександр Сергійович, підприємство зареєстровано за іншою адресою
і працює, про що свідчать надані представником відповідача документи, оскільки
предметом розгляду даної справи є визнання недійсним установчих та інших
документів, які зареєстровані та видані з порушеннями законодавства, а не
припинення юридичної особи-підприємства відповідача.

Колегія
суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних
підстав.

Відповідно
ч.1, ч.2, ч.4 , ч.5 ст. 57 ГК України
установчими документами суб'єкта господарювання є рішення
про його утворення
або засновницький договір,
а у випадках, передбачених законом, статут (положення)
суб'єкта господарювання.

В
установчих документах повинні
бути зазначені найменування суб'єкта господарювання, мета і
предмет господарської діяльності, склад
і компетенція його органів управління, порядок прийняття
ними рішень, порядок
формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його
реорганізації та ліквідації, якщо інше
не передбачено законом.

Статут суб'єкта господарювання повинен містити
відомості про його найменування,
мету і предмет діяльності, розмір і порядок
утворення статутного та інших
фондів, порядок розподілу прибутків
і збитків, про органи управління і контролю, їх
компетенцію, про умови реорганізації та
ліквідації суб'єкта господарювання, а також
інші відомості, пов'язані
з особливостями організаційної
форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать
законодавству.

Статут
затверджується власником майна
(засновником) суб'єкта господарювання .

Частиною 1 статті 58 ГК України визначено, що
суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у
порядку, визначеному законом.

Законом України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», який згідно Прикінцевих
положень набрав чинності з 01 липня 2004 р.
регулюються відносини, які
виникають у сфері
державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних
осіб - підприємців та дія якого поширюється на
державну реєстрацію всіх
юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також
фізичних осіб - підприємців ( ст.2, ст.3).

Судом першої інстанції правильно встановлені
обставини, що ПП «МеталПромПоставка» зареєстровано як суб'єкт підприємницької
діяльності - юридичну особу державним реєстратором Харківської міської ради
04.10.2006 р., , юридична адреса: 61121, м. Харків, пр.
Тракторобудівників, буд. 138, кв.142, про що було зроблено запис про державну
реєстрацію за № 029510.

Відповідно до статуту підприємства -
засновником ПП «МеталПромПоставка» є ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_1, виданий
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: Харківська область Золочівський район,
село Одноробівка.

Колегією суддів встановлено, що Статут затверджений засновником підприємства
ОСОБА_1, справжність підпису, який зроблений в присутності нотаріуса,
засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та
зареєстрований за № 8485 ( а.с.8-14). Державним реєстратором видано свідоцтво
про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 075612 ( а.с. 15).

Колегія суддів зазначає, оскільки уповноваженим органом була здійснена державна
реєстрація ПП «Металпромпоставка», то
особою, яка діяла від імені підприємства були подані відповідачем в
повному обсязі і підстав для залишення їх без розгляду чи відмови в проведенні
державної реєстрації відповідно положень Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» не було.

Судом першої інстанції правильно встановлені
обставини , що Рішенням №1 від 04.10.06р. та Наказом №1 від 04.10.06р. ОСОБА_1,
обрала себе на посаду директора ПП «Металпромпоставка» з виконанням обов'язків
бухгалтера.

Згідно довідки про включення до ЄДРПОУ
головного управління статистики у Харківській області № 8814 від 05.10.2006
року керівник підприємства - ОСОБА_1( 16- 18).

06.10.06р. підприємство, як платник податків,
було взято на облік у ДПІ Московського району м. Харкова, 13.10.06р.
отримано свідоцтво за № 29292654 про
реєстрацію підприємства як платника податку на додану вартість,індивідуальний
податковий номер 48, відкриті
рахунки в установі банку ( а.с. 19-21).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від
27.03.07р., наданих начальнику УПМДПА в Харківській області , вона працює
штукатуром у ВАТ «Жилстрой-1». Восени 2006 р. до неї звернувся її знайомий,
який запропонував зареєструвати на її ім'я підприємство «Металпромпоставка». Одразу після реєстрації підприємства вона
віддала всі документи та печатку підприємства ОСОБА_3. Будь-якої винагороди від
нього не отримувала, кошти за реєстрацію не платила, оформленням не займалась.
Також вона оформила довіреності на молоду людину на ім'я ОСОБА_2. Фактично
ніяку діяльність по підприємству відповідача не здійснювала та здійснювати не
збирається. Ніяких документів, пов'язаних з фінансово-господарською діяльністю
ПП «МеталПромПоставка» у неї не має і де вони знаходяться, не знає.

Колегія суддів не може погодитися з висновком
суду про те, що з наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання дала згоду на
реєстрацію підприємства на її ім'я без наміру займатися підприємницькою
діяльністю, зазначеної в Статуті підприємства та не має ніякого відношення до
діяльності ПП «Металпромпоставка», підприємницька діяльність здійснюється
підприємством протиправно, а ПП «Металпромпоставка» в порушення ст. 56, ст. 57,
ст. 58 Господарського кодексу України створене без відповідного рішення особи,
зазначеної в якості його власника, оскільки
відповідне рішення про здійснення
підприємницької діяльності відображене ОСОБА_1 у Статуті та засвідчено її ж
підписом в присутності нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та
зареєстрований за № 8485 , як то передбачено положеннями ч.5 ст.8 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Колегія суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що недостовірність даних в установчих документах
юридичної особи беззаперечно свідчить про порушення закону при створенні такої
юридичної особи, а такі обставини згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» і є підставою
для прийняття судового рішення про визнання недійсним запису про проведення
державної реєстрації приватного підприємства «Металпромпоставка» з моменту
державної реєстрації, через порушення закону, оскільки:

- по-перше:
Державним реєстратором в межах наданих повноважень були перевірені документи, які відповідно до вимог цього Закону подаються
державному реєстратору, в тому числі статут підприємства, який повинен містити відомості,
передбачені законом та за відповідність
яких законодавству несуть
засновники (учасники) юридичної особи та
підстав для залишення їх без розгляду чи
відмови у проведенні державної реєстрації
юридичної особи відповідно
положень ст.ст.24, 25 цього Закону у
Державного реєстратора не було.

Державним
реєстратором відповідно положень ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» та за відсутності підстав для
відмови у проведенні державної
реєстрації юридичної особи внесено до
Єдиного державного реєстру запис
про проведення державної
реєстрації юридичної особи на
підставі відомостей реєстраційної картки
та видано Свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи - ПП «Металпромпоставка».

Дата внесення
до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної
особи є датою державної реєстрації юридичної особи.

Відповідно
ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» якщо
відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені
до нього, то
такі відомості вважаються
достовірними і можуть
бути використані в
спорі з третьою особою, доки до
них не внесено відповідних змін.

Якщо
відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного
державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на
них у спорі як на достовірні. Третя
особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є
недостовірними;

- по-друге: відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону
України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»
підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи,
що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема, є: визнання недійсним
запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при
створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам
закону; неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному ресорі запису про відсутність юридичної особи
за вказаним її місцезнаходженням. Вказаний
перелік підстав щодо
припинення юридичної особи
за рішенням суду є вичерпним. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження таких підстав .

Колегія суддів не може погодитися з висновком
суду про те, що з наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання дала згоду на
реєстрацію підприємства на її ім'я без наміру займатися підприємницькою
діяльністю, зазначеної в Статуті підприємства та не має ніякого відношення до
діяльності ПП «Металпромпоставка», оскільки таке твердження спростовується її
рішенням, відображеним у Статуті та
засвідчено її ж підписом в присутності нотаріуса як зазначалось вище.

Таке твердження спростовується самим же
податковим органом, який проводив перевірки фінансово-господарської діяльності
підприємства за період в якому
директором підприємства була ОСОБА_1, про що зазначено в акті перевірки, який
залучено до справи ( а.с. 111-115). Зазначення в акті директором за період з 28.03.06 р. по 17.12.06 р. іншу
особу ніж ОСОБА_1, як з'ясовано апеляційним судом за поясненнями представника
ДПІ, наданих в суді апеляційної інстанції, здійснено перевіряючими, які
складали акт перевірки помилково.

Прийняте до уваги судом першої інстанції
пояснення ОСОБА_1 про відсутність наміру
займатися підприємницькою діяльністю, зазначеної в Статуті підприємства та
відсутність будь-якого відношення до діяльності ПП «Металпромпоставка»,
також спростовується укладеним договором
купівлі-продажу корпоративних прав на приватне підприємство «Металпромпоставка»
з Ларіним О.С. та 27.04.2007 року
державним реєстратором Харківської міської ради здійснено перереєстрацію
підприємства , про що свідчить довідка Державного реєстратора, видано свідоцтво про Державну реєстрацію.
Ларін О.С. є засновником підприємства
та з 25 .04 2007 року є директором підприємства ( а.а.68- 76).

Посилання позивача на пояснення засновника
підприємства щодо відсутності з його сторони наміру здійснювати господарську
діяльність з моменту державної реєстрації не приймаються апеляційним судом до
уваги, оскільки як свідчать пояснення ОСОБА_1 вона не мала наміру самостійно
займатися підприємницькою діяльністю і оформила доручення на іншу особу щодо
управління підприємством.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не
зобов'язує засновника безпосередньо здійснювати господарську діяльність.
Засновник має відповідні корпоративні права щодо підприємства і може
безпосередньо не займатися господарською діяльністю, а лише користуватися
корпоративними правами. Наступні дії засновника підприємства ОСОБА_1 щодо
продажу підприємства, свідчать про її намір та дії щодо використання
своїх корпоративних прав на підприємство.

Фактично з моменту державної реєстрації
27.04.2007 року змін до установчих
документів та перереєстрації Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи
ПП «Металпромпоставка»- місцезнаходження м. Харків, просп. Тракторобудівників
138, кв. 142 ( а.с. 35) на
Свідоцтво про державну реєстрацію -
місцезнаходження м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців 63, кв.95 ( а.с. 73) первинні
установчі документи та первинне Свідоцтво втратили чинність. Тобто, на момент подачі позову установчі документи
, які позивач просив визнати недійсними були вже нечинними.

Реєстрація осіб як платників податку на
додану вартість передбачена статтею 9
Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно п.9.8 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» реєстрація діє до дати її анулювання, яка
відбувається у випадках, визначених вказаною нормою.

Згідно положень п.22, п.23 Положення про Реєстр платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА України 27.05.97 N 149 в редакції наказу Державної податкової адміністрації України
від 25.01.99 N 43 при
перереєстрації в органах державної реєстрації платник податку на додану вартість зобов'язаний в
20-денний термін подати до органу
державної податкової служби
за місцезнаходженням доповнення до реєстраційної заяви.

Платник податку на
додану вартість при
зміні місцезнаходження (місця
проживання) (район, місто)
у 20-денний термін
подає до органу державної
податкової служби за попереднім
місцезнаходженням заяву про виключення
з реєстру (форма
N 3-Р приведена
в додатку 3
Положення). За новим місцезнаходженням платник податку на додану вартість подає у
20-денний термін до органу державної податкової служби реєстраційну
заяву, довідку з попереднього місця реєстрації платника
податку на додану вартість (далі - Довідка; форма N 4-Р приведена в
додатку 4 Положення), яку видає орган
державної податкової служби
за попереднім місцезнаходженням, і отримує новий
індивідуальний податковий номер та нове
Свідоцтво.

Колегією
суддів встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ПП «Металпромпостака» в якості
платника податку на додану вартість № 29292654, яке ДПІ просить визнати
недійсним, було видано 13.10.2006 р. ( а.с. 20), але у зв'язку із змінами, які
виникли з продажем корпоративних прав на підприємство громадянину Ларіну О.С. згідно положень
Закону України «Про податок на додану вартість та вказаного Положення була здійснена
перереєстрація свідоцтва та 21.05.2007 року видано нове за № ,
тобто з вказаного моменту попереднє свідоцтво не є діючим ( а.с.105).

Судом першої інстанції свідоцтво платника ПДВ
було визнано недійсним з посиланням на ст. 9 п.9.8 «ґ» Закону України «Про
податок на додану вартість» .

Відповідно положень вказаної норми ст. 9
п.9.8 «ґ» Закону особа, у разі, якщо
особа зареєстрована як
платник податку, не
надає податковому органу декларації з цього податку протягом
дванадцяти послідовних податкових
місяців або подає
таку декларацію (податковий
розрахунок), яка (який)
свідчить про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
такого періоду, а
також у випадках,
визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Анулювання реєстрації на підставі,
визначеній у підпункті «ґ» цього
пункту, здійснюється за
ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

Оскільки позивачем не доведено порушень відповідачем
вказаної норми Закону та документально
не підтверджено , судом безпідставно
задоволені позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва платника ПДВ.

Крім того, судом визнано недійсним свідоцтво платника
ПДВ ПП «Металпромпоставка» свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість № від 20.10.2006 р.,
яке взагалі не видавалось відповідачу, оскільки з матеріалів справи вбачається,
що 13.10.2006 р. видавалось свідоцтво про реєстрацію ПП «Металпромпостака» в
якості платника податку на додану вартість за № 29292654 та при перереєстрації
замість попереднього свідоцтва видано нове та 21.05.2007 року за № .

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків встановлених законом.

Колегія суддів також зазначає, що звернення
податкового органу з позовом про визнання недійсними установчих документів -
Статуту, усіх фінансово-господарських документів, виданих від імені ПП
«Металпромпоставка» з моменту реєстрації підприємства не є способом захисту
порушеного права податкового органу в розумінні п. 4 ст. 10 чи п.17 ст.11
Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

За аналізом норм Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», зокрема ст.ст. 2, 10, 11, 11-1 органи державної податкової
служби мають право виконувати функції, вчиняти будь-які дії у відношенні
платника податків, який знаходиться на обліку
за своїм місцезнаходженням.

Визнаючи постановою недійсним статут та усі фінансово-господарські документи,
видані від імені ПП «МеталПромПоставка»», суд першої інстанції фактично вирішив
питання, які не передбачені ст. 162 КАС України (в якості повноважень адміністративного
суду у разі задоволення адміністративного позову).

Відповідно ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного
судочинства кожному гарантується право на захист його прав, свобод та
інтересів незалежним і неупередженим судом.

Виходячи з вказаного принципу
адміністративного судочинства, обов'язковою умовою для його реалізації є наявність порушеного права.

Крім того, колегія суддів зазначає, способом захисту права в даному випадку є не
визнання установчих документів недійсними, а припинення державної реєстрації
відповідно до ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців».

З врахуванням вищевикладеного та того, що
позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вимог судом першої
інстанції безпідставно задоволений позов ДПІ у Московському районі м. Харкова.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції вирішені вимоги без
врахування уточнень, прийнятих ним же (
а.с. 95-96), тобто висновки суду не відповідають обставинам справи.

Таким чином
, суд першої інстанції не повно
з»ясував обставини справи щодо
підстав для визнання недійсними установчих документів , Статуту, свідоцтва про реєстрацію платника податку на
додану вартість , усіх фінансово-господарських документів , розглянув позовні
вимоги вказані в позові без врахування
заяви про їх уточнення , що є підставою для скасування постанова суду першої
інстанції відповідно положень ч. 1 ст.202 КАС України з прийняттям нової
постанови про відмову у позові. Доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198,
ст.202, ст.205, ст. 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ПП «Металпромпоставка»
задовольнити.

Постанову господарського суду Харківської
області по справі № АС-41/206-07 від 04.10.2007 скасувати.

Прийняти нову постанову. В позові ДПІ у
Московському районі м. Харкова до ПП
«Металпромпоставка» про визнання недійсними установчих документів ПП
«МеталПромПоставка», а саме: Статут, зареєстрований Державним реєстратором
Харківської міської ради 04 жовтня 2006 р. за № 0029510 з моменту
реєстрації, а саме з 04.10.2006 року, про
визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану
вартість № 29292654 від 13.10.2006 р., а саме з 13.10.2006 року , про
визнання недійсними всіх
фінансово-господарських документів, виданих від імені ПП «Металпромпоставка» з
моменту реєстрації підприємства, а саме з 04.10.2006 року, відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня
набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлений та підписаний 03
березня 2008р.

Головуючий
Сіренко
О.І.

Суддів
Подобайло З.Г.

Григоров А.М.