Справа № 22-а-2424/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у першій інстанції - Коровніченко О.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23
квітня 2008 року справа №
22-а-2424/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів при секретарі за участю
позивача особисто

Геращенка І.В., Сухарька М.Г.
Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради Донецької області

на постанову

Жданівського міського суду
Донецької області

Від

24 січня 2008 року

У адміністративній справі

№ 2-а-12/08

за позовом

ОСОБА_1

До Третя особа:

Управління праці та соціального
захисту населення Жданівської міської ради Донецької області; Головне
управління Державного казначейства України в Донецькій області;

Про

Визнання відмови у виплаті
разової допомоги неправомірною та стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И ЛА :

У грудні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення разової грошової допомоги до 9 травня за 2007 рік. В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому, як інваліду війни 2
групи повинна сплачуватися разова грошова допомога відповідно до ст. 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Жаданівського міського суду Донецької області
від 24.01.2008 року позов ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Жданівської міської ради Донецької області, третя особа - Головне управління Державного казначейства
України в Донецькій області про визнання відмови у виплаті разової допомоги
неправомірною та стягнення одноразової грошової допомоги було задоволено у
повному обсязі.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є інвалідом війни 2 групи, перебуває на обліку у відповідача.

В порушення зазначених
норм відповідачем нарахована і сплачена позивачу разова грошова допомога як
учаснику війни за 2007 рік 360 грн.

Не погодившись з таким
судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, зазначає, що разова грошова допомога фінансується виключно
з Державного бюджету України, зокрема п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України
бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями, та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу будь - які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення, в свою чергу бюджетні призначення
встановлюються законом про Державний бюджет України.

Представник відповідача до суду
апеляційної інстанції не з'явився, був повідомлений належним чином, надав суду
заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Позивач під час розгляду справи
заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив постанову
суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1. є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується копією посвідчення
НОМЕР_1 від 25.10.2006 року, наявного в матеріалах справи (а.с. 7).

Таким чином, позивач має право на отримання разової грошової допомоги до 09
травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 13 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

За 2007 рік Управління нарахувало позивачу разову грошову допомогу, як
інваліду 2 групи в розмірі 360 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року
№ 3551 - 12, розділом 3 якого визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх
соціального захисту, стаття 13 якого передбачає пільги учасникам бойових дій та
особам, прирівняним до них.

Приписами частини 4 статті 13 зазначеного закону, встановлено, що щорічна
до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно
до статті 17 здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, а
виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи
праці та соціального захисту населення.

Колегія судів зазначає, що на відповідача покладений обов'язок здійснення
виплати разової грошової допомоги саме в розмірах, передбаченим цим Законом.

Положення пункту 30 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини п'ятої
статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від №
6-рп від 09.07.2007 р.

Колегія судів не погоджує посилання відповідача на Закон України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", оскільки зазначені закони прийняті
в межах бюджетних відносин, які
регулюються Бюджетним Кодексом України, що набрав чинності з 1 січня 2002 року,
пунктом 20 статті 2 передбачено що законом про Державний бюджет України затверджують
повноваження органам державної власті в здійснені виконання Державного бюджету
України протягом бюджетного періоду.

Таким чином, спірні відносини не є
бюджетними, зміни до спеціального закону у зв'язку з їх прийняттям не
вносились, судом першої інстанції правомірно надана оцінка та обґрунтована
неможливість застосування бюджетних норм до спірних відносин.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Тобто, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Жданівського міського суду Донецької області від 24 січня 2008
року у справі № 2-а-12/08 за позовом
ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської
ради Донецької області, третя особа - Головне управління Державного
казначейства України в Донецькій області «про визнання відмови у виплаті
разової допомоги неправомірною та стягнення одноразової грошової допомоги » -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: