Справа № 10/197
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

03.03.2008 р. №
10/197

За
позовом

ОСОБА_1

до

Київського
міського військового комісаріату
Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про

визнання
бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

Суддя
Ковзель П.О.

Секретар
Сулім А.В.

Обставини справи:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати бездіяльність
Київського міського військового комісаріату (далі - відповідач-1)щодо
перерахування та виплати недоплаченої суми пенсії протиправною, та просив
зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за період:

з
01.12.1988 по 31.12.2004 з урахуванням 33,3 % премії, згідно Указу Президента
України „Про грошове забезпечення військовослужбовців” від 04.10.1996 №923/96,
Постанови Кабінету Міністрів України „Про грошове забезпечення
військовослужбовців” від 22.05.2000
№829;

з
01.09.1999 по 31.12.2002 з урахуванням 40% надбавки посадового окладу,
введеної Указом Президента України „Про
додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців
Збройних сил України” від 14.07.1999 №847/99;

з
01.01.2003 по 31.12.2004 з урахуванням 100% надбавки грошового забезпечення,
введеної Указом Президента України „Про посилення соціального захисту військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ” від
23.02.2002 №173/2002;

з
01.05.2003 по 31.12.2004 з урахуванням 90% надбавки грошового забезпечення,
введеної Указом Президента України „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу” від 23.02.2002 №389/2003.

Також,
позивач просив зобов'язати відповідача надати довідку, про зроблений
перерахунок пенсії станом на 01.01.2005, Головному управлінню Пенсійного фонду
України в м. Києві, якому з 01.01.2007 надано функцію виплати пенсій, для
виплати не донарахованої суми.

20.02.2008
судом залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі
-відповідач-2) як відповідача у справі.

03.03.2008
позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати
бездіяльність відповідача-1 щодо перерахування та виплати недоплаченої суми
пенсії протиправною, та просив зобов'язати відповідача провести перерахунок
пенсії за період:

з
01.12.1988 по 31.12.2004 з урахуванням 33,3 % премії, згідно Указу Президента
України „Про грошове забезпечення військовослужбовців” від 04.10.1996 №923/96,
Постанови Кабінету Міністрів України „Про грошове забезпечення
військовослужбовців” від 22.05.2000 №829;

з
01.09.1999 по 31.12.2002 з урахуванням 40% надбавки посадового окладу,
введеної Указом Президента України „Про
додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців
Збройних сил України” від 14.07.1999 №847/99;

з
01.01.2003 по 31.12.2004 з урахуванням 100% надбавки грошового забезпечення,
введеної Указом Президента України „Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ” від 23.02.2002 №173/2002;

з
01.05.2003 по 31.12.2004 з урахуванням 90% надбавки грошового забезпечення,
введеної Указом Президента України „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу” від 23.02.2002 №389/2003.

В
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали,
просили задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник
відповідача-2 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, зазначених
у запереченні.

Київський
міський військовий комісаріат явки свого представника у судове засідання не
забезпечив, заперечення проти заявленого адміністративного позову до суду не
надіслав.

Учасники
судового засідання не заперечили проти слухання справи за відсутності
представника відповідача-1, суд, керуючись вимогами ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України,
визнав за можливе розглянути справу без його участі.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 03.03.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 07.03.2008, про що повідомлено сторонам після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши
подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
- вдова військовослужбовця ОСОБА_2, що прослужив у Збройних Силах 31 рік, а у
1988 його було звільнено з дійсної служби.

Свої
вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 01.12.1998 їй призначена пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб”, що підтверджується розрахунком Київського міського
військового комісаріату від 16.12.1998.

Вважає,
що має право на перерахунок пенсії з 01.12.1988 по 31.12.2004 з урахуванням
33,3 % премії, згідно Указу Президента України „Про грошове забезпечення
військовослужбовців” від 04.10.1996 №923/96, Постанови Кабінету Міністрів
України „Про грошове забезпечення військовослужбовців” від 22.05.2000 №829; з
01.09.1999 по 31.12.2002 з урахуванням 40% надбавки посадового окладу,
введеної Указом Президента України „Про
додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців
Збройних сил України” від 14.07.1999 №847/99; з 01.01.2003 по 31.12.2004 з урахуванням
100% надбавки грошового забезпечення, введеної
Указом Президента України „Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ” від 23.02.2002 №173/2002; з
01.05.2003 по 31.12.2004 з урахуванням 90% надбавки грошового забезпечення,
введеної Указом Президента України „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу” від 23.02.2002 №389/2003.

Заслухавши
пояснення учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд
вважає за необхідне у задоволені позову відмовити.

До
такого висновку суд прийшов за наступних підстав.

Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
ст. 4 Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII від 05.11.1991 умови,
норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей
встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається
також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом,
незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового
забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і
службовців.

Відповідно
до ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII від 9 квітня 1992 особам,
звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах
і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій
враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи,
які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

На
підставах, установлених Законом України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", призначаються також пенсії особам, звільненим з
військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час
перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у
зв'язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого
посадового становища, та членам їх сімей.

Згідно
ч.3 ст. 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб” пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам
їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за
вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначена
редакція статті була змінена Законом України № 1769-IV від 2004.06.15 "Про
внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб".

У
Прикінцевих положеннях цього Закону встановлено, що особи, яким раніше
призначено пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсій з
урахуванням положень цього Закону та виплату 50 відсотків перерахованої пенсії
з 1 січня 2005 року, а з 1 січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої
пенсії. Особам, віднесеним в установленому законом порядку до ветеранів війни,
відповідний статус яких їм надано за участь у Великій Вітчизняній війні 1941 -
1945 років і у війні з імперіалістичною Японією в серпні - вересні 1945 року,
та особам, які брали участь в інших бойових діях, що передували згаданим
війнам, а також дружинам загиблих (померлих) зазначених осіб раніше призначені
пенсії перераховуються і виплачуються з 1 січня 2005 року у 100-відсотковому
розмірі перерахованої пенсії. У разі
якщо внаслідок перерахунку за нормами цього Закону розмір пенсії або
виплачуваної в період з 1 січня 2005 року до 1 січня 2006 року її частини
зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Даний
Закон набирав чинності з 1 січня 2005 року.

Згідно
ст. 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб” перерахунок раніше призначених пенсій
військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за
документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими
пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо
пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше
підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому
перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня
подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього
Закону.

Усі
призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною
розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у
розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Як
вбачається з витягу наказу Першого заступника Міністра Оборони СРСР за №0254
від 02.04.1988 ОСОБА_2 звільнений у відставку у званні полковника.

Позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги посилаючись на перелічені нижче
нормативно-правові акти, якими змінювалися розміри основного і додаткового
грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб:

-
Указ Президента України „Про грошове забезпечення військовослужбовців” від
04.10.1996 №923/96 (втратив чинність згідно з Указом Президента України №
685/2000 від 16.05.2000);

-
Постанова Кабінету Міністрів України „Про грошове забезпечення
військово-службовців” від 22.05.2000
№829;

-
Положення „Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України”, затверджене наказом Міністра оборони України №75 від
05.03.2001;

-
Указ Президента України „Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового
забезпечення військовослужбовців Збройних сил України” від 14.07.1999 №847/99
(втратив чинність згідно з Указом Президента України № 173/2002 від
23.02.2002);

-
Указ Президента України „Про посилення соціального захисту військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ” від
23.02.2002 №173/2002 (втратив чинність
згідно з Указом Президента України № 289/2002 від 22.03.2002);

-
Указ Президента України „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”
від 23.02.2002 №389/2003 (втратив
чинність згідно з Указом Президента України № 1234/2007 від 18.12.2007).

Суд
вважає, що зазначені вище підзаконні нормативно-правові акти були прийняті
після звільнення ОСОБА_2 у відставку, а тому позивач не має права на
перерахунок пенсії.

Крім
того, у ч.3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 15.04.2005
„Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб” зазначено: звернути увагу судів на те, що законодавством з питань
пенсійного забезпечення, яке діяло до 1.01.2005, не було передбачено можливості
перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням після
звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із
Законом № 2262-ХІІ, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення,
яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон № 1769-ІV, який
набув чинності 1 січня 2005 р., не має зворотної сили, тому вимоги щодо
перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час,
тобто до 1 січня 2005 р., задоволенню не підлягають.

Таким
чином вимоги позивача є безпідставними, оскільки свої доводи він обґрунтовує на
документах, які на час звернення до суду втратили свою юридичну силу.

Також,
Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп від 14.06.2007 визнано таким,
що відповідає Конституції України
(є конституційним), перше речення пункту 2 роздiлу II
“Прикінцевi положення” Закону України “Про внесення змін до ст.43 Закону
України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх
справ та деяких інших
осіб” від 15.06.2004 №1769-ІV: “Встановити, що особи,
яким раніше призначено пенсії відповідно
до Закону України
“Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ
та деяких інших осіб”, мають право на
перерахунок пенсій з
урахуванням положень цього
Закону та виплату 50 відсотків
перерахованої пенсії з 01.012005, а з 01.01 2006 -100 відсотків перерахованої
пенсії”.

Згідно
з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Згідно
ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач
не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності
своїх вимог.

Дослідивши
обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, і не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст.9, 69-71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя

П.О. Ковзель