Справа № 10/95
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2008-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

18.04.2008 р.
№
10/95

За
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТРК Боулінг-Клуб»

до

1.
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва

2.
Державної податкової адміністрації у м. Києві

про

визнання
нечинною та скасування першої податкової вимоги

Суддя
Ковзель П.О.

Секретар
Сулім А.В.

Обставини справи:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати нечинним та
скасувати перше податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва №1/2327 від 18.01.2007 (позивачем помилково
зазначені назва та дата прийняття оскаржуваного рішення суб'єкта владних
повноважень).

В
подальшому позивач неодноразово доповнював та уточнював свої позовні вимоги. В
остаточній редакції позовних вимог позивач просить визнати відсутність
повноважень у Державної податкової адміністрації у м. Києві щодо проведення
позапланової перевірки позивача, проведеної 18.01.2007, та визнати
протиправними дії працівників Державної податкової адміністрації у м. Києві
щодо проведення перевірки позивача 18.01.2007, визнати протиправними та
скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №№000015/2304,
000016/2304, 000017/2304 та 000018/2304 від 29.01.2007, прийняті на підставі
акту перевірки від 18.01.2007, визнати протиправною та скасувати першу
податкову вимогу №1/2327 від 15.03.2007.

В
обґрунтування своїх вимог позивач, посилаючись на норми п. 1 ст. 11, п.п.1, 9
ст. 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні», стверджує,
що Державна податкова адміністрація у м. Києві не мала законних підстав для
проведення перевірки 18.01.2007. Поряд з цим, так як відповідач-2, на думку
позивача, здійснив перевірку незаконно, у відповідача-1 не було законних
підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представники
відповідачів надали заперечення на позов, у яких проти задоволення позовних
вимог заперечили, посилаючись на правомірність дій співробітників ДПА у м.
Києві щодо проведення перевірки 18.01.2007 та дій співробітників ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва щодо надсилання на адресу позивача першої
податкової вимоги від 15.03.2007№1/2327.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 18.04.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 24.04.2008, про що повідомлено сторонам після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши
подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками
Державної податкової адміністрації у м. Києві 18.01.2007 проведено перевірку
господарської одиниці -боулінг-клубу, що розташований за адресою: м. Київ, пл.
Перемоги, 3 та належить суб'єкту підприємницької діяльності -Товариству з
обмеженою відповідальністю «ТРК Боулінг-Клуб», за результатами якої складено
акт від 18.01.2007 №04 (далі -акт перевірки).

Як
зазначено в акті перевірки, в боулінг-клубі проводилась торгівля продуктами
харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами за готівкові кошти та
по безготівковому розрахунку, в т.ч. з використанням платіжних карток.
Перевіркою встановлено факт реалізації (зберігання) тютюнових виробів
імпортного виробництва в асортименті, в т.ч. сигар та сигарил, не маркованих
марками акцизного збору встановленого зразка (акцизні марки на тютюнових
виробах та (або) на упаковці виробника відсутні, їх залишків або слідів
наклеювання немає). Вартість партії тютюнових виробів, отриманих для
реалізації, за даними первинних бухгалтерських документів становить 4669,57
грн. за цінами постачальника (виробника) з урахуванням ПДВ.

Вибірковою
перевіркою виявлено факт неоприбуткування (несвоєчасного оприбуткування)
готівкових коштів в сумі 10960,80 грн., отриманих в період з 11.12.2006 по
13.12.2006 за реалізовані товари (надані послуги) на підставі фіскального
звітного чеку РРО. Облік зазначених готівкових коштів у повній сумі їх
фактичного надходження в день одержання в книзі ОРО не здійснено.

Також,
як вказано в акті перевірки, не забезпечується щоденний друк та зберігання
фіскальних чеків РРО, в т.ч. відсутні Z-звіти за 26.11.2006 та 12.12.2006.
Відмітки про вихід з ладу РРО в книзі ОРО немає.

На
підставі викладеного, перевіряючими зроблено висновок, що позивачем порушено
п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 11 Закону України
«Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого
Постановою НБУ від 15.12.2004 №637.

Крім
того, на момент перевірки копія торгового патенту від 31.10.2006 №784088,
засвідчена нотаріально у встановленому порядку, знаходилась у недоступному для
огляду місці, - за копіями інших дозвільних документів. Оригінал торгового
патенту до перевірки не пред'явлено, чим порушено п. 1 ст. 7 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Від
господарюючого суб'єкта акт перевірки підписаний адміністратором ОСОБА_1 без
зауважень.

На
підставі акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було прийнято:

-
рішення форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, яким до позивача за порушення п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 340,00 грн.;

-
рішення форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, яким до позивача за порушення п. 1 ст. 7 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 320,00 грн.;

-
рішення від 29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким до позивача за порушення п. 2 ст. 7 Закону України «Про акцизний збір
на алкогольні напої та тютюнові вироби», ст. 11 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами» застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1700,00 грн.;

-
рішення форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, яким до позивача за порушення пп. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого
Постановою НБУ від 15.12.2004 №637, згідно абз. 1 п. 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу
готівки» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 54804,00 грн.

Вищезазначені
рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва позивачем в адміністративному
порядку не оскаржувались.

15.03.2007
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на адресу позивача було надіслано першу
податкову вимогу №1/2327 на суму податкового боргу 57164,00 грн., в т.ч.
штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм обігу готівки
та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 55464,00 грн.,
адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1700,00 грн.

Згідно
з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у
спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та
Законами України.

Що
стосується оцінки правомірності дій працівників ДПА у м. Києві щодо проведення
перевірки позивача 18.01.2007, судом встановлено, що перевірка ТОВ «ТРК
Боулінг-Клуб»проводилась згідно окремого плану від 29.12.2006 перевірок
контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового обігу на січень місяць мобільною групою
відділу оперативного контролю ДПА у м. Києві на підставі направлень від
18.01.2007 №№173 та 174.

Відповідно
до змісту ст. 9 Закону України «Про Державну податкову службу»у разі коли
державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах
Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом
(крім міст Києва та Севастополя) безпосередньо здійснюють контроль за
платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж
функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного
поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції,
які визначені ст. 10 цього ж Закону, зокрема, здійснюють контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів); здійснюють у межах своїх повноважень контроль за
законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю
свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення
органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів.

Відповідно
до положень ч.7 ст. 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу»(зі
змінами та доповненнями), позаплановими перевірками вважаються також перевірки
в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших
випадках - за рішенням суду.

Наказом
Державної податкової адміністрації України №441 від 11.10.2005р. затверджено
Методичні рекомендації щодо взаємодії між підрозділами органів державної
податкової служби України при організації документальних перевірок юридичних
осіб (далі за текстом -Методичні рекомендації), згідно з якими з метою
налагодження дієвої взаємодії між підрозділами органів державної податкової
служби щодо відбору платників для перевірок, підготовки та проведення
документальних перевірок, реалізації матеріалів перевірок встановлюється єдиний
порядок спільних дій стосовно виконання взаємопов'язаних завдань і функцій.

Пунктом
2.6 Методичних рекомендацій встановлено, що перевірки контролю за здійсненням
суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу
проводяться за окремими планами органів державної податкової служби. З метою
підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій та запобігання
дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та затверджується
щомісячний план проведення зазначених перевірок. При цьому за дорученням
Кабінету Міністрів України можуть проводитись позапланові перевірки суб'єктів
господарювання, які здійснюють готівкові розрахунки.

Відповідно
до п.2.7 Методичних рекомендацій, перевірки проводяться групою у складі не
менше двох посадових осіб за наявності у них службових посвідчень та
направлення на перевірку.

В
частині 1 ст. 11-2 Закону України «Про Державну податкову службу»встановлено,
що посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1)
направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу
державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави,
дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових
осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення
на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної
податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2)
копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної
перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання
цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Таким
чином, наслідком ненадання позивачу копії рішення керівника податкового органу
про проведення позапланової виїзної перевірки із зазначенням підстав для її
проведення є недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до
проведення планової або позапланової виїзної перевірки. Проте, матеріалами
справи підтверджено і не заперечується сторонами, що позивач, хоча і зазначав
про неповідомлення його у встановленому порядку про дату проведення перевірки
та ненадання копії рішення керівника Державної податкової адміністрації у м.
Києві про призначення перевірки, допустив посадових осіб Державної податкової
адміністрації у м. Києві на підприємство для проведення перевірки.

Крім
того, згідно змісту ч. 1 ст. 15 та ч.ч. 1, 3 ст. 16 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»передбачено, що контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати
планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.
Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори
розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових
операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно
до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», для
застосування посадовими особами органів державної податкової служби при
оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого
законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями,
відділеннями та іншими відокремленими підрозділами було розроблено Порядок оформлення
результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства,
затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України №327 від
10.08.2005р. (далі за текстом - Порядок).

Згідно
з п.1.3 Порядку, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів
господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового,
валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт -
службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або
виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Таким
чином, акт від 18.01.2007 №04, складений за результатами перевірки
позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, є
доказом, який підтверджує виявлені факти порушення позивачем законодавства у
сфері готівкового та безготівкового обігу.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку, що працівники ДПА у м. Києві при проведені
перевірки позивача 18.01.2007 діяли правомірно та в рамках своїх повноважень,
а, отже, позовні вимоги в частині визнання відсутності повноважень у ДПА у м.
Києві щодо проведення позапланової перевірки позивача, проведеної 18.01.2007,
та визнання протиправними дій працівників ДПА у м. Києві щодо проведення
перевірки позивача 18.01.2007 задоволенню не підлягають.

Що
стосується оцінки правомірності рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким до позивача за порушення п. 9 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
340,00 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно
з п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Судом
встановлено, що позивачем не було роздруковано Z-звіти за 26.11.2006 та
12.12.2006, жодних доказів на заперечення вказаного в акті порушення в цій
частині позивачем не надано.

Пунктом
4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено, що до
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій.

Як
свідчать матеріали справи, відповідачем-1 при визначенні штрафних санкцій
рішенням від 29.01.2007 № не порушено строки застосування
адміністративно-господарських санкцій, до яких відноситься і зазначені штрафи,
встановлені ст. 250 Господарського кодексу України.

За
таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що
стосується оцінки правомірності рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким до позивача за порушення п. 1 ст. 7 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності»застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 320,00 грн., суд вважає необхідним зазначити
наступне.

Відповідно
до частини 1 статті 2 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»торговий патент - це державне свідоцтво, яке
засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного
(відокремленого) підрозділу займатися зазначеними у зазначеному Законі видами
підприємницької діяльності. Торговий патент не засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності на інтелектуальну власність.

Відповідно
до частин 1 та 2 статті 5 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», патентуванню
підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які здійснюються
суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими)
підрозділами.

Під
гральним бізнесом у цьому Законі слід розуміти діяльність, пов'язану з
влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим
або майновим виграшем, проведенням лотерей (крім державних) та розиграшів з
видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі..

Відповідно
до частини 1 статті 7 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»торговий патент повинен бути розміщений: на
фронтальній вітрині магазину, а у разі її відсутності - біля касового апарату;
на фронтальній вітрині малої архітектурної форми; на табличці - для
автомагазинів, розвозок та інших видів пересувної торговельної мережі, а також
для лотків, прилавків та інших видів торгових точок, відкритих у відведених для
торговельної діяльності; у пунктах обміну іноземної валюти; у приміщеннях для
надання послуг у сфері грального бізнесу та надання побутових послуг. Торговий
патент має бути відкритим та доступним для огляду.

Як
вбачається з матеріалів справи, висновки перевіряючих про те, що копія патенту,
засвідчена нотаріально у встановленому порядку, знаходилась у недоступному для
огляду місці, - за копіями інших дозвільних документів, та про відсутність
оригіналу торгового патенту у приміщенні для надання послуг у сфері грального
бізнесу, відповідачем жодними доказами не підтверджено, одночасно судом
встановлено, що вказана в акті перевірки копія торгового патенту дійсно
знаходилась у приміщенні для надання послуг у сфері грального бізнесу у
відкритому та доступному для огляду місці, а оригінал торгового патенту - у
документації відповідача, доступній для ознайомлення. При цьому оригінал
торгового патенту не був наданий перевіряючим, оскільки останніми не вимагався.

Таким
чином, у ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва були відсутні законні підстави для прийняття рішення форми «С»від
29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

З
огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що
стосується оцінки правомірності рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
форми «С»від 29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким до позивача за порушення п. 2 ст. 7 Закону України «Про акцизний
збір на алкогольні напої та тютюнові вироби», ст. 11 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1700,00 грн., суд вважає необхідним
зазначити наступне.

Частиною
4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами»визначено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в
Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками
акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно
до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та
тютюнові вироби»марки акцизного збору виготовляються, зберігаються та
продаються відповідно до Положення про виробництво, зберігання, продаж марок
акцизного збору, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів,
затвердженого Кабінетом Міністрів України. Виробники алкогольних напоїв та
тютюнових виробів проводять маркування кожної пляшки (упаковки) алкогольних
напоїв та кожної пачки (упаковки) тютюнових виробів у такий спосіб, щоб марка
розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару відповідно до Положення
про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору, маркування
алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Маркування тютюнових виробів
здійснюється марками акцизного збору. Кожна марка акцизного збору на тютюнові
вироби повинна мати окремий номер. Забороняється ввезення, зберігання,
транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізація на
території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок
акцизного збору встановленого зразка.

Згідно
п. 23 «Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору з
голографічними захисними елементами і маркування алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
23.04.2003 N 567, на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар,
сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх
розміру), - так, щоб вони обов'язково розривалися під час відкривання; на
тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, -
під плівку.

За
змістом ч. 2 ст. 9 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та
тютюнові вироби»контроль за наявністю марок на пляшці (упаковці) алкогольних
напоїв та на пачці (упаковці) тютюнових виробів під час їх реалізації
здійснюють, зокрема, державні податкові інспекції.

Згідно
ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами»до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафів у разі зберігання, транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без марок акцизного збору встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного збору - 100 відсотків вартості товару, але не
менше 1700 гривень.

Жодних
доказів на заперечення вказаного в акті порушення в цій частині позивачем не
надано.

Як
свідчать матеріали справи, відповідачем-1 при визначенні штрафних санкцій
рішенням від 29.01.2007 № не порушено строки застосування
адміністративно-господарських санкцій, до яких відноситься і зазначені штрафи,
встановлені ст. 250 Господарського кодексу України.

За
таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що
стосується оцінки правомірності рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
від 29.01.2007 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким
до позивача за порушення пп. 2.6 Положення про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні», затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004
№637, згідно абз. 1 п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 54804,00 грн., суд вважає необхідним
зазначити наступне.

Порядок
ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами
(підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою,
визначені Положенням „Про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні”, затвердженим Постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 (далі
-Положення № 637).

Пунктом
1.2 Положення № 637 визначено, що: книга обліку розрахункових операцій (далі -
КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на
підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів,
товарів (послуг); оприбуткування готівки - проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Відповідно
до п. 2.6 Положення „Про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні”, затвердженого Постановою НБУ № 637 від 15.12.2004, уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням
касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку
готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі
прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із
застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (РРО) або використанням
розрахункових книжок (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку
зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі
обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних
РК).

Наказом
Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 № 614 затверджений
"Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок", який розроблено на виконання Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг". Порядок поширюється на книги обліку розрахункових
операцій і розрахункові книжки, що використовуються суб'єктами підприємницької
діяльності при здійсненні розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної
валюти.

Порядок
ведення книги ОРО регулюється розділом 7 вказаного Порядку. Зокрема, пп. 7.5
встановлено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:
наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;
підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО;
щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані
за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі
виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за
обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного
обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі книги ОРО.

Як
вбачається з матеріалів справи, записи про внесення до КОРО Z-звітів РРО за
період з 11.12.2006 по 13.12.2006 позивачем не здійснювався. При цьому суд
відзначає, що перевірка проводилась 18.01.2007. З наявних у матеріалах справи
доказів видно, що виручка за цей період становила 10960,80 грн.

Відповідно
до п. 1 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки” від 12.06.1995 №436/95 у разі
порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є
суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафу, у тому числі за неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Згідно
з п. 2 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення
норм з регулювання обігу готівки” від 12.06.1995 №436/95 штрафні санкції, передбачені цим Указом,
застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної
податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань
державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів
Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та
в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами
державної податкової служби зазначених подань.

Відповідно
до п. 3 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки” від 12.06.1995 №436/95 контроль за
додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з
регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним
банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної
контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та
фінансові органи, а банками - Національний банк України.

Як
свідчать матеріали справи, відповідачем-1 при визначенні штрафних санкцій
рішенням від 29.01.2007 № не порушено строки застосування
адміністративно-господарських санкцій, до яких відноситься і зазначені штрафи,
встановлені ст. 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку, що ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за неоприбуткування у касі
готівки у розмірі 54804,00 грн.

Що
стосується оцінки правомірності дій працівників ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва щодо надіслання на адресу позивача першої податкової вимоги від
15.03.2007 №1/2327 на суму податкового боргу 57164,00 грн., в т.ч. штрафні
санкції за порушення законодавства про патентування, норм обігу готівки та
застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 55464,00 грн.,
адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1700,00 грн., суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Преамбулою
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що цей Закон
визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Отже, цей Закон не є законом
про оподаткування.

Законом
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачена відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності за порушення норм цього закону. За такі
порушення за рішенням відповідних органів державної податкової служби України
до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у
встановлених цим Законом розмірах.

Відповідно
до ст. 25 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24
цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної
податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Згідно
з преамбулою Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності” цей Закон визначає порядок патентування торговельної діяльності за готівкові
кошти, а також з використанням інших
форм розрахунків та кредитних
карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального
бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької
діяльності.

Статтею
8 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”
встановлено відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за порушення
вимог цього Закону. Штрафи, передбачені цією статтею, підлягають сплаті
порушником у п'ятиденний термін відповідно до законодавства.

Відповідно
до преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів»цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання
виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої
якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території
України.

Згідно
ст. 17 України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»за порушення
норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів
підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.
Зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті,
приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими
виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції,
визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом підприємницької
діяльності рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума
штрафу стягується на підставі рішення суду. Дії органів, які мають право
контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний
термін у судовому порядку.

Відповідно
до преамбули Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки” від 12.06.1995 №436/95, вказано, що
цей указ видано з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу,
зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням
суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з
готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними
норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами
і державними цільовими фондами. Отже, цей Указ не є нормативним документом про
оподаткування.

Штрафні
(фінансові) санкції, передбачені Законами України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та
послуг”, «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»та «Про
державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також Указом Президента
України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання
обігу готівки” застосовуються на підставі рішення відповідного органу,
прийняття податкового повідомлення-рішення за правилами Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” вказаними Законами не передбачено.

Разом
з тим, преамбулою Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що цей
Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Отже, як
вбачається з преамбули Закону, він не регулює питання застосування та стягнення
фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері патентування деяких видів
підприємницької діяльності, застосування реєстраторів розрахункових операцій,
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів чи порушення норм з регулювання обігу
готівки.

Законом
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” передбачений вичерпний перелік випадків, коли
органи державної податкової служби як контролюючий орган можуть визначити
податкове зобов'язання платнику податків (п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4), а саме:
платник податків не подає у встановлені строки податкову
декларацію; дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків
свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань,
заявлених у податкових деклараціях; контролюючий орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми
податкового зобов'язання; камеральною вважається перевірка, яка проводиться
контролюючим органом виключно
на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення
будь-яких інших видів перевірок платника податків; згідно з законами з питань оподаткування особою,
відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового
платежу), є контролюючий орган.

Крім
того, статтями 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування»встановлено
вичерпний перелік загальнодержавних та місцевих податків та зборів
(обов'язкових платежів), яким застосовані до відповідача штрафні (фінансові)
санкції за порушення приписів передбачених Законами України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та
послуг”, «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»та «Про
державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»та Закону України «Про
державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також Указом Президента
України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання
обігу готівки” не відносяться до податкових платежів.

За
таких умов, оскільки спірні штрафні (фінансової) санкції не є податками чи іншими
обов'язковими платежами в розумінні чинного податкового законодавства, вони
також не можуть бути податковим зобов'язанням чи податковим боргом у розумінні
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами».

З
огляду на викладене у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва не було законних
підстав визначати застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції як
податковий борг та надсилати останньому податкову вимогу на суму таких санкцій.

Згідно
з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Згідно
ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач-1
не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності
оскаржуваних рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
29.01.2007 № 000016/2304 та першої податкової вимоги від 15.03.2007 №1/2327, а
тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

В
частині позовних вимог щодо визнання відсутності повноважень у Державної
податкової адміністрації у м. Києві щодо проведення позапланової перевірки
позивача, проведеної 18.01.2007, визнання протиправними дій працівників
Державної податкової адміністрації у м. Києві щодо проведення перевірки
позивача 18.01.2007, а також визнання протиправними та скасування рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29.01.2007 №№ 000015/2304,
000017/2304 та 000018/2304, позивач достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав,
а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають.

Відповідно
ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених
вимог, а відповідачу -відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати першу податкову вимогу
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва від 15.03.2007
№1/2327.

3. Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 29.01.2007 №000016/2304.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Боулінг-клуб»судові
витрати в сумі 1,70 грн. судового збору.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя

Ковзель
П.О.