Справа № 22-а-2437/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18
квітня 2008 року справа
№ 22-а-2437/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М

суддів: при секретарі

Геращенка І.В., Сіваченка І.В.
Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області;

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

Від

18 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-7779/2007 року

за позовом

ОСОБА_1

До

Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області

Про

визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої суми на оздоровлення, зобов'язання відповідача у
подальшому виплачувати йому компенсацію,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2007 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його дій
неправомірними та просив стягнути недоотримані кошти на оздоровлення за
2001-2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день
фактичної виплати, зокрема, зобов'язати відповідача і в подальшому виплачувати
йому компенсацію у відповідності із зміною законодавства.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 18 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої суми на оздоровлення,
зобов'язання відповідача у подальшому виплачувати йому компенсацію було
задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме Постанов КМУ №
836 та 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто всі виплати, передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаними постановами КМУ, а також на незастосування судом першої
інстанції ст. 99 КАС України..

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в Калінінському управлінні праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області як особа, яка є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС), категорія 1, визнаний інвалідом 3
групи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна грошова допомога на
оздоровлення, зокрема інвалідам третьої групи, в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент
виплати становив: з 01 січня 2004 року - 205 гривень, з 01 вересня 2004 року -
237 грн.; з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з
01 липня 2005 року - 310 грн., з 01 вересня 2005 року - 332 грн.; з 01 січня
2007 року - 400 грн., з 01 квітня 2007 року - 420 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: - в 2001 році -
виплачена у серпні 2004 року у розмірі - 21,50 грн.; в 2002 році - виплачена у
серпні 2004 року у розмірі 21,50 грн.; в 2003 році - виплачена у квітні 2004
року у розмірі 21,50 грн.; в 2004 році - виплачена в грудні 2002 року у розмірі
21,50 грн.; в 2005 році - виплачена у жовтні 2005 року у розмірі 90 грн.; в
2007 році - виплачена в березні 2007 року у розмірі 90 грн.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Таким чином судом першої інстанції було встановлено, що фактично за період
з 2001-2005 роки та за 2007 рік відповідачем було недоплачено позивачеві сума
щорічної разової допомоги у розмірі: 6070 грн.

Сторони, що беруть участь у справі в
судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню
частково.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення (НОМЕР_1), наявною у
матеріалах справи (а.с. 6).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, особам віднесеним до третьої
групи інвалідності - чотири мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України № 562
від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів третьої групи з 2005р. - 120 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 90 гривень за період 2007 р. суд першої інстанції обґрунтовано визнав
не правомірними.

Проте, суд першої
інстанції допустив помилку щодо зобов'язання Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області
провести перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за період з
2001 по 2005 роки, оскільки як встановлено під час апеляційного розгляду
справи, відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції наполягав на
застосуванні ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, стаття 159 КАС
України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вимоги ст. 161 КАС України, суд під час прийняття постанови вирішує: чи є
інші фактичні дані (пропущення строку звернення до суду тощо), які мають
значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до приписів
ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Право звернення до суду зазначено в ст. 99 КАС України і
визначено певним терміном - один рік, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Зазначена норма носить імперативний характер і у випадку,
якщо на її застосуванні наполягає відповідач, вона є обов'язковою для
виконання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з
відповідача, за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1необхідно стягнути
недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2007 рік, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на момент виплати у загальній сумі - 1510,00 грн.,
тобто (400 х 4) - 90 грн. = 1510 грн.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Калінінського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 18 грудня 2007 року у справі № 2-а-7779/07
- задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2007
року у справі № 2-а-7779/07 за позовом ОСОБА_1до Калінінського управління праці
та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої суми на оздоровлення,
зобов'язання відповідача у подальшому виплачувати йому компенсацію - скасувати.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Калінінського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області щодо
виплати ОСОБА_1 суми компенсації на оздоровлення за 2007 рік у розмірах,
встановлених постановою Кабінету Міністрів України.

Стягнути з Калінінського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області за рахунок державного бюджету
недоотримані суми на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 1510,00 грн.

В решті позову ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: