Справа № 2-а-321/2007
Суддя: Семко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-321
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року Томашпільський
районний суд

в складі головуючого Семко
Г.В. .,

при
секретарі Клімочко
С.В

за
участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації про стягнення разової щорічної допомоги до 5 травня,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації про стягнення разової щорічної допомоги , вказуючи на те,
що його було визнано інвалідом війни 2
групи і відповідно до ст. 13
Закону України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання
щорічно до 5 травня
відповідного року разової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком. З 2005 року
його було визнано інвалідом війни 1
групи і згідно ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного року разової допомоги у розмірі
десяти мінімальних пенсій за віком. Не зважаючи на те, без урахування розмірів
мінімальних пенсій, які встановлювались на 2001-2006 роки, відповідачем з посиланням на Закон України
"Про державний бюджет України" за відповідні роки, зазначена допомога
була виплачена у розмірі 120
грн у 2003 році, 160 грн у 2004 році інвалідам
війни 2 групи,400
грн у 2005р. та 400 грн. у 2006 році інвалідам
війни 1 групи. В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2свої вимоги змінив і просив
стягнути 3 Управління
праці та соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації на
користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни 2 групи за період 2001-2004 року, як
інваліду війни 1 групи за
період 2005-2006 в сумі 7217 грн .

В судовому
засіданні представник відповідача Урянський О.С. позовні вимоги ОСОБА_1. не
визнає, заперечує проти їх задоволення. З урахуванням пояснень сторін та
матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань.
Судом встановлено, що ОСОБА_1. було визнано інвалідом війни 2 групи, що
підтверджується посвідченням інваліда війни серії Б №НОМЕР_1,яке видане 11 вересня 2001 року Управлінням
праці та соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації
Вінницької області, та 14
березня 2005 року
було видано посвідчення ветерана війни 1
групи . За
змістом ст. ІЗ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни 2
групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком та згідно із ст. 13
цього ж Закону щорічно до 5
травня інвалідам війни 1
групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних
пенсій за віком. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1686 від 10.11.2000 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат пенсіонерам» мінімальна пенсія за
віком становила 34 грн, за
Постановою Кабінету Міністрів України №
279 від 13.03.2002року «
Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення»-47грн ЗО коп, відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.03 року у 2004 році мінімальна
пенсія за віком становила 92
грн. 45 коп., у 2005 році -332 грн., 2006 році - 359 грн. Таким

2

чином позивачу у 2001 підлягало до виплати 272 грн ( 34 грн х 8 ), у 2002 році- 378 грн 40 коп

(47,30 грн х 8), у 2003 році-- 378 грн 40 коп (47, 30грн х 8 ) , у 2004 -736 грн. 60коп. (92 грн.

45 коп. х 8) як інваліду
війни 2 групи, у
2005 році
-3320грн. (332 грн. х 10), у 2006 році -3590

грн. (359 грн. хЮ) як
інваліду війни 1 групи,
однак вказані суми позивачу не були виплачені у

повному розмірі,
тому недоплата складає -7217
грн. За таких обставин, з відповідача підлягає

стягненню у
примусовому порядку на v користь позивача недоплачена частина разової

щорічної
грошової допомоги в розмірі 7217
грн. Рішенням Конституціїного суду України №

20-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі за
конституційним поданням 54
народних депутатів

України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей

44,47,78,80 Закону України
«Про державний бюджет України на 2004
рік» та конституційним

поданням Верховного
суду України щодо відповідності Конституції України

(конституційності)
положень частини 2, 3,
,4 статті 78 Закону
України «Про державний

бюджет України
на 2004 рік»
(справа про зупинення або обмеження пільг, компенсацій і

гарантій)
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),

положення статті
44 Закону України
«Про державний бюджет України на 2004
рік», якими

встановлено, що
у 2004 році
виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону

України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
здійснюється в таких

розмірах:
інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам
війни 2 групи - 160 грн., інвалідам

війни 3 групи - 130 грн., учасникам
бойових дій - 120 грн.,
особам які мають особливі

заслуги перед
Батьківщиною, - 195 грн.,
членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)

померлих
учасників бойових дій і учасників війни, визначених за життя інвалідами, - 65 грн.

Відповідно до
ст. 152 Конституції
України закони та інші правові акти за рішеннями

Конституційного
Суду України визнаються неконституційними втрачають чинність з дня

ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Незважаючи на
те, що виплата одноразової грошової допомоги позивачу за 2004 рік

відповідно
Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» відбулася в травні

2004 року, тобто до
винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України , суд,

вважає, що
недоплачена частина одноразової грошової допомоги підлягає стягненню на

користь позивача
у примусовому порядку, в зв'язку з визнанням неконституційними

положень закону,
згідно яких її виплатили. Аналогічним
чином повинно вирішуватись і

питання щодо виплати одноразової грошової допомоги
учасникам бойових дій за 2005
та 2006 роки,
оскільки її виплата проводилась вже після винесення рішення Конституційного
Суду України. Заперечення представника відповідача про відсутність законних
підстав та бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача суд до уваги
взяти не може, оскільки наведенні вище мотиви, переконливо свідчать про
наявність в нього достатніх законних підстав для обгрунтування своїх вимог,
доказів про відсутність асигнувань суду не надано, але й за умови наявності
таких доказів, невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність
грошей для виплати не є підставою для виправдання дискримінуючої недоплати
одноразової грошової допомоги учасникам війни. Оскільки позивач та відповідач
звільнені від сплати судового збору, тому згідно до ст. 94 КАС України слід
компенсувати дані витрати за рахунок державного
бюджету України. На підставі викладеного, ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
керуючись ст. ст. 70,
71, 94, 158, 161-164, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1не виплачену щорічну
разову грошову допомогу за 2001-2006
роки в сумі 7217 грн.

Судові витрати
компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через Томашпільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.