Справа № 22-591/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22 - 591/2008
Головуючий 1 інстанції - Бурда Б.В.
Доповідач - Сіренко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 року Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в складі : Головуючого
- Судді Сіренко О.І.

Суддів
Григорова А.М.

Подобайло
З.Г.

За
участю секретаря
Спесивцевої О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
Державної судової адміністрації України на постанову Зарічного районного
суду м. Суми від 17 серпня 2007 року по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової
адміністрації України, Територіального управління Державної судової
адміністрації в Сумській області, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України про стягнення частини заробітної плати, втраченої у
зв'язку з утриманням податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

4 квітня 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального
управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України в якому просив стягнути частину заробітної плати, втраченої у зв'язку
з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що,
він займає посаду судді Сумського районного суду Сумської області. Відповідно
до п. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. №584 „Про додаткові
заходи щодо соціального захисту суддів", заробітна плата суддів не
обкладалася прибутковим податком за місцем основної роботи. В зв'язку з
набранням чинності з 1 січня 2004 року Закону України від 22 травня 2003 р.
„Про податок з доходів фізичних осіб", за період з 1 січня 2004 року по 31
грудня 2004 року та з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року з нього були
утримані суми вказаного податку. Внаслідок цього, сума нарахованої заробітної плати позивача у 2004 році та 2005 році, після
сплати податку з доходів фізичних осіб, стала меншою ніж розмір
середньомісячної заробітної плати, нарахованої заявнику за 4-й квартал 2003
року. На думку позивача, фактичне зменшення отриманої ними у 2004 -2005 роках
заробітної плати у порівнянні з 2003 роком та положення розпорядження Кабінету
Міністрів України від 20 січня 2004 р. №22-р „ Деякі питання оплати праці
суддів", дають право на отримання грошової компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб. Посилаючись на вказані обставини та на не проведення
таких компенсаційних виплат за місцем роботи у зв'язку з відсутністю коштів на
них, позивач просить стягнути з ДСА України компенсацію втрати частини
заробітку за 2004-2005 роки в розмірі 2081,79 грн.

Представник
Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській
області позов не визнав і пояснив, що у зв'язку з набранням чинності Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб" з 01 січня 2004 року заробітна
плата суддів підлягала оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України „Деякі питання оплати праці суддів" від 20.01.2004 року №
22-р визначено, що компенсаційна виплата здійснюється в межах видатків на
оплату праці, передбачених у державному бюджеті на 2004 рік на утримання
органів судової влади. Як зазначено у відгуку, розпорядником коштів щодо
фінансового забезпечення всіх судів загальної юрисдикції є ДСА України. При
цьому, у спірний період були відсутні жодні асигнування
на проведення компенсаційних витрат. Також зазначив, що спірні компенсаційні витрати могли бути проведені лише в межах видатків
на оплату праці і лише за наказом голови Сумського районного суду, однак такі
накази голова суду не видавав. Тому просить відмовити у задоволенні
позову за необґрунтованістю вимог.

Інші відповідачі
повідомлені про час та місце розгляду справи, але їх представники до суду не
з'явилися.

17 серпня 2007
року постановою Зарічного районного суду
м. Суми позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнуто з Державної судової
адміністрації України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з
доходів фізичних осіб за 2004 рік в розмірі 1546,76 грн.

В задоволенні позову в іншій частіші
відмовити за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі Державна
судова адміністрація України просить постанову суду скасувати і ухвалити нову
постанову про відмову ОСОБА_1 в позові, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, що позивач займає посаду судді Сумського районного суду Сумської області,
крім того, цей факт підтверджується довідками (а. с. 8, 14, 84).

Статтею 3 п. 2.3 та ст. 11 Закону
України «Про статус суддів», статтями 126, 130 Конституції України визначено
гарантії незалежності суддів, згідно яких держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів та діяльності суддів як складову конституційних
гарантій їх незалежності і недоторканості.

Згідно п.7 рішення Конституційного
Суду України від 01.12.2004р. по справі про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій (справа № 1-27/2004) норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист не
можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям
пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від бюджетного
фінансування.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від
20 січня 2004 року № 22-р дозволено Голові Конституційного суду України та
головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні
виплати суддям у розмірі до 100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума
нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку на доходи фізичних
осіб, буде нижчою ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої
судді за четвертий квартал 2003 року.

Як вбачається з наданих позивачем
довідок про розмір його середньомісячної заробітної плати, нарахованої йому за
четвертий квартал 2003 року, суми нарахованої заробітної плати за місяць після
сплати податку на доходи фізичних осіб нижчі ніж розмір середньомісячної
заробітної плати, нарахованої позивачу за четвертий квартал 2003 року.

Компенсаційна виплата, яку просив
стягнути позивач не перевищує втрати частини його заробітку, пов'язаної із справлянням податку відповідно до Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Таким чином встановлено, що позивач
на підставі зазначеного розпорядження має право на компенсаційні виплати,
оскільки Розпорядження Кабінету міністрів України є правовою підставою для їх
виплати.

Доводи апеляційної скарги Державної
судової адміністрації стосовно того, що компенсаційна виплата, передбачена в
п.1 цього розпорядження, повинна здійснюватись в межах видатків на оплату
праці, передбачених у Державному бюджеті України на 2004 рік, проте в
Державному бюджеті на 2004 рік такі
виплати не закладені і не можуть бути
прийняті до уваги.

Так, ст. 126 Конституції України закріплено основоположні
принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість
суддів.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава
забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності
суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання
суддів за рахунок коштів державного бюджету України.

Основний порядок фінансування судів і
діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і
спрямований на забезпечення належних умов для здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях
зазначав, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів, або
внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Статтею 11 Закону України «Про статус суддів»
визначено, що передбачені цим Законом гарантії незалежності суддів, включаючи
заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, не
можуть бути скасовані або знижені іншими нормативними актами України.

Правова позиція з цього питання закріплена
в п. 7 рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. по справі №
1-27/2004 р., де зазначено, що надання суддям пільг, компенсацій і гарантій не
може ставитися у залежність від бюджетного фінансування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо
відсутності фінансування на зазначені виплати не є підставою для скасування
рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Проте, колегія суддів вважає неправомірним
висновок суду щодо стягнення коштів з державної судової адміністрації України.

Державна судова адміністрація України є
головним розпорядником бюджетних коштів. Для здійснення видатків на виконання
судових рішень на користь суддів Законом України «Про державний бюджет України»
передбачено бюджетну програму за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на
користь суддів», в зв'язку з чим у Державному казначействі України
державною судовою адміністрацією України відкрито рахунок НОМЕР_1.

Враховуючи
вищенаведене, при ухваленні судового рішення, стягнення необхідно здійснювати з
Державного бюджету України №
4024, відкритий у державному казначействі України, МФО 820172,
який передбачено на виконання рішень судів на користь суддів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів
вважає, що в частині стягнення коштів на користь позивача з державної судової
адміністрації України постанову необхідно скасувати та ухвалити нову постанову,
якою стягнути на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів
фізичних осіб за 2004 рік в розмірі 1546,76 грн. з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 , 3
ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу
державної судової адміністрації України задовольнити частково.

Скасувати постанову Зарічного районного суду
м. Суми від 17 серпня 2007 року в
частині стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з
доходів фізичних осіб за 2004 рік в розмірі 1546,76 грн.

Ухвалити нову постанову в цій частині, якою
стягнути з рахунку Державного бюджету України №
4024, відкритий у державному казначействі України, МФО 820172, на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми
податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік в розмірі 1546,76 грн.

В іншій частині постанову Зарічного суду м. Суми від 17 серпня 2007 року
- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання тексту постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний 21 січня 2007 року.

Головуючий підпис Сіренко О.І.

Судді підпис Григоров А.М.

підпис Подобайло
З.Г.

ВІРНО: СУДДЯ: