Справа № 22-а-1043/2008
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
м.Донецьк Донецька область бул.Шевченка 26 корпус 3
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 квітня 2008
року
м. Донецьк

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого
судді:
Шаптала Н.К.

Суддів
апеляційного суду:
Колеснік Г.А., Ляшенко Д.В.

При
секретарі:
Агейченковій К.О.

З участю сторін: представника відповідача Скоц В.І., позивач до суду не з'явився
про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Попаснянського райсуду Луганської області
від 5 грудня 2007 року якою було відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Спеціалізованої травматологічної МСЕК м. Луганська щодо визнання
неправомірними дій посадових осіб
відповідача та стягнення моральної шкоди колегія;-

в
с т а н о в и л а :

Постановою Попаснянського райсуду Луганської області від 5 грудня 2007 року було відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Спеціалізованої травматологічної МСЕК м. Луганська щодо визнання
неправомірними дій посадових осіб
відповідача та стягнення моральної шкоди.

З даною
постановою не погодився позивач та подав апеляційну скаргу в якій ставив
питання про скасування рішення суду та задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Колегія суддів заслухавши
доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за
матеріалами справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому
задоволенню в наступному об'ємі з наступних підстав.

Відповідно до норми ст.202 ч.1 п.3
КАС України постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по
справі в разі якщо, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи
судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи про те
висновки суду суперечать даним
обставинам.

Так, судом вірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 вперше отримав травму на виробництві (травму хребта) 18.09.1980р., з приводу даної травми він був
визнаний інвалідом 3-ї групи та йому була встановлено 60% втрати професійної
працездатності. Після цього позивач неодноразово проходив черговий
переогляд і його група та процент втрати
працездатності не змінювалися. В 1990 році позивачу було встановлено 3-ю групу
інвалідності безстроково з 50% втрати професійної працездатності.

Про те в подальшому, а саме
04.05.1993 року позивач знову отримав травму (черепно-мозкову) на виробництві і з цього приводу йому було
призначено переогляд з врахуванням обох травм. За результатами даного
переогляду позивачу було встановлено 3-ю групу інвалідності та встановлено 60% втрати професійної
працездатності, в тому числі за травмою 1980 року - 50%, а за травмою 1993 року - 10%.

5 червня 1999 року позивач переніс
ішемічний інсульт в результаті чого, за станом здоров'я припинив працювати і був переоглянутий
Первомайською МСЕК та визнаний інвалідом другої групи безстроково, з встановленням
60% втрати професійної працездатності, відповідно до 3-ї групи інвалідності
встановленої за наслідками травм отриманих ОСОБА_1 на виробництві.

З 14.03.2003р. по 26.03.2003 року
ОСОБА_1 знаходився на обстеженні в Інституті медицини праці клініці профзахворювань, в результаті чого
йому було встановлено професійне захворювання - пневмоконіоз і його було
направлено на медичний огляд до Первомайської
МСЕК для визначення сукупного
ступеню втрати працездатності.

17.06.2003 року ОСОБА_1 було
проведено медичний огляд на предмет
встановлення групи інвалідності з врахуванням виявленого професійного
захворювання і було встановлено 2-гу
групу інвалідності від трудового увіччя з визначенням 70% втрати професійної
працездатності з них 40% по травмі 1980 року, 10% по травмі 1993 року та 20% по виявленому профзахворюванню.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що при
встановленні проценту сукупної втрати працездатності при огляді 17.06.2003р. позивачу було
зменшено процент втрати працездатності
по травмі хребта отриманій
позивачем в 1980 р., за якою йому ще в 1990 р. безстроково була встановлена 3-я
група інвалідності з втратою працездатності на 50%.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач не навів суду
мотивів та не надав доказів того, з яких саме підстав був зменшений з 50 до
40 відсоток втрати професійної працездатності встановлений
позивачу безстроково ще в 1990
році за травмою хребта отриманою ним
ще 1980 році.

За таких обставин, на думку
колегії, суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1.

Відповідно до ст.3 Закону ВРУ «Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991р. № 875, - інвалідність, як міра втрати здоров'я
визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної
експертизи Міністерства охорони здоров'я
України.

Дані установи діють на підставі
Положення про медико-соціальну експертизу
затвердженого Постановою КМУ № 83
від 22.02.1992р.(далі Положення).

Відповідно до п.1 даного Положення
на медико-соціальні експертизи покладено обов'язки щодо визначення ступеню обмеження
життєдіяльності людини, причини, часу настання, групи інвалідності, сприяння
проведенню ефективних заходів щодо
профілактики інвалідності, реабілітації інвалідів, пристосування їх до
суспільного життя.

Відповідно до п.2 Положення
медико-соціальній експертизі підлягають особи, які втратили здоров'я
внаслідок захворювання , травм та уроджених дефектів що обмежує їх життєдіяльність, а також
особи, які за чинним законодавством мають право на
соціальну допомогу, компенсацію втраченого заробітку або звільнення від
виконання відповідних обов'язків тощо.

п.31 даного Положення встановлено порядок та підстави переогляду
інвалідів. Так, відповідно до даного Положення
переогляду підлягають інваліди з нестійкими оборотними морфологічними
змінами та порушеннями функцій органів і
систем організму з метою визначення ефективності відновного лікування та реабілітаційних
заходів, стану здоров'я і ступеню соціальної адаптації, яка проводиться через
1-3 роки.

Переогляд інвалідів раніше вказаних
строків, а також громадянам, інвалідність яким встановлена без зазначення
строку переогляду проводиться лише при зміні стану здоров'яі працездатності або
при виявленні фактів зловживань чи помилок
допущених у встановленні групи інвалідності.

Група інвалідності без зазначення
строку переогляду встановлюється
громадянам при анатомічних дефектах, стійких необоротних морфологічних
змінах та порушеннях функцій органів і систем організму, неможливості
відновлення соціальної адаптації, неефективності реабілітаційних заходів,
несприятливому прогнозі динаміки працездатності
з урахуванням реальних соціально- економічних обставин у районі
проживання інвалідів, а також чоловікам старше 60 років і жінкам старше 55
років, інвалідам, у яких строк переогляду настає у чоловіків після досягнення
60 років, у жінок після досягнення 55 років.

Як вбачається з матеріалів справи,
в 1990 році на момент встановлення
позивачу безстроково 3-ї групи інвалідності з 50% втрати професійної
працездатності, - позивач не досяг
граничного віку передбаченого п.31 Положення.

Тобто, група інвалідності позивачу
за травмою 1980р. була встановлена безстроково за станом здоров'я, в зв'язку з таким його порушенням, яке не можливо вже було відновити, тому, на
думку колегія, у МСЕКу
не було передбачених законом підстав
змінювати безстроково встановлену групу та відсоток втрати працездатності ОСОБА_1
за травмою хребта отриманою позивачем в 1980 р.

За таких обставин колегія вважає що
позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає
задоволенню з зобов'язанням Спеціального травматологічного МСЕК
розглянути питання про поновлення
ОСОБА_1 встановленої безстроково в 1990 році за травмою хребта отриманою
позивачем - 18.09.1980 р. - 50%
втрати професійної
працездатності, замість встановленої при останньому огляді 17.06.2003р.-
40% втрати професійної
працездатності.

Що ж стосується вимог позивача щодо
стягнення з відповідача моральної шкоди
в розмірі 50 мінімальних заробітних плат, то
в цій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки
дані позовні вимоги по-перше, ним не
обгрунтовані і не доведені, а по-друге,
їх стягнення не передбачено спеціальним законом, регулюючим дані правовідносини.

Постанова в
повному обсязі виготовлена 11
квітня 2008 року.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 195,198 ч.1 п.3, 202, 205, 207 КАС України, колегія;-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 на постанову Попаснянського райсуду Луганської
області від 5 грудня 2007 року якою
було відмовлено в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Спеціалізованої
травматологічної МСЕК м. Луганська - задовольнити частково.

Постанову
Попаснянського райсуду Луганської області від 5 грудня 2007 року якою було відмовлено
в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Спеціалізованої
травматологічної МСЕК м. Луганська щодо визнання
неправомірними дій посадових осіб
відповідача та стягнення моральної шкоди- скасувати.

Позов
ОСОБА_1- задовольнити частково.

Дії Спеціалізованої травматологічної
МСЕК м. Луганська Луганської області щодо заниження ОСОБА_1 проценту
втрати професійної працездатності за
травмою 1980р. - визнати незаконними.

Зобов'язати Спеціалізовану травматологічну МСЕК м. Луганська Луганської області розглянути питання про поновлення ОСОБА_1 встановленої безстроково, в 1990 році
50% втрати професійної працездатності, за травмою 1980р.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена
протягом місяця до Вищого адміністративного суду безпосередньо з дня
виготовлення постанови в повному обсязі.

Колегія суддів: