Справа № 22а-96/2008
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інст.суддя Олійник Ю.П.
ряд. ст. зв. № 39
господарський суд Хмельницької
області справа №9/376-НА
доповідач у 2-й інстанції суддя Любашевський В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року м.Львів справа №
22а-96/08

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у
справі судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова
О.М.

Яворського І.О.

секретаря
судового засідання Каблак Т.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 595 від
18.02.2008р.

від відповідача - Пятковський Андрій Михайлович,
довіреність № 12/10-021 від 08.01.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Городецькому районі Хмельницької області

на постанову господарського суду Хмельницької області від
13 червня 2007р. у справі № 9/376-НА

за позовом підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Городецькому районі
Хмельницької області

про визнання нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від 04.10.2006р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Хмельницької
області від 13 червня 2007р. у справі № 9/376-НА позовні вимоги позивача
задоволені. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
Городецькому районні м.Городок № /0 від 04.10.2006р. про визначення
податкових зобов'язань фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 по податку з
фізичних осіб в сумі 6823 грн. 93 коп. визнано нечинним та скасовано.

Постанова
суду першої інстанції, з посиланням на ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян», п.9.12 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств», мотивована тим, що при оподаткуванні суб'єкта підприємницької
діяльності до витрат відносяться, як витрати на оплату праці фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах, так і витрати на виплати згідно з договорами
цивільно-правового характеру, будь-які інші витрати в грошовій або натуральній
формі, встановлені за домовленістю сторін.

Тому
відповідачем, при перевірці, безпідставно, як за основу витрат відповідача,
взято лише перебування у нього найманих працівників за трудовими відносинами.
Проте, саме документальним підтвердженням витрат на оплату праці є платіжні
відомості на видачу заробітної плати найманим працівникам, наступне
відрахування до фондів на ці витрати, наявність яких і сплату не заперечується
відповідачем. Також позивачем надані заяви та накази про прийняття працівників
на роботу.

Суд
першої інстанції зазначив, що невідповідність і порушення позивачем ст.24 КЗпП
України щодо реєстрації трудових договорів та Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, не є підставою для виключення із складу його
валових витрат сум заробітних плат виплачених найманим працівникам.

Стосовно
валових витрат в 2005-2006 року то, Висновком спеціаліста експертного
економічного дослідження від 15.03.2007р. № 477, проведеного Тернопільським
відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз,
розходжень у сумах валових витрат за вказаний період не встановлено.

В
апеляційній скарзі, відповідач просить суд скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційних
вимог апелянт, посилаючись на результати акту перевірки від 22.09.2006р. №
86/172/, зазначає, що суд
першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме неправильно
застосував положення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», ст.ст.7, 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб», ст.5 «Про оподаткування прибутку підприємств».

Позивач,
з підстав викладених у запереченні на апеляційну скаргу, погоджуючись з висновками суду першої
інстанції просить, у задоволені апеляційної скарги відмовити, а постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши представників
сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав:

Згідно
ст. 13 Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»
оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До
складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку
підприємств". Підпунктом 5.2.1. п. 5.2., П.п. 5.6.1. п. 5.6. та п. 5.11.
ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"
передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва, продавцем продукції (робіт, послуг), в тому
числі, витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових
відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати
на виплату основної і додаткової заробітної: плати та інших видів заохочень і
виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань
вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород.
Установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Стосовно
ст. 241 КЗпП України, то нею лише визначається обов'язок реєструвати
укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за
місцем свого проживання, що не встановлює жодних додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових витрат платника податку.

Нарахування
та сплата податків й загально-обов'язкових платежів з фонду заробітної плати
найманих працівників та відрахування податків й загальнообов'язкових платежів з
сум оплати праці таких працівників, а також, факт використання позивачем
найманої праці підтверджується: листом Городоцького районного центру зайнятості
И2 20-03/31 від 16.01.2007р. довідкою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Городоцькому районі №10 від 16.01.2007 року; листом
Управління пенсійного фонду України у Городоцькому районі № 254/02 від
23.01.2007 року, довідкою Городоцької міжрайонної виконавчої дирекції
Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 10 від 16.01.2007 року, актом перевірки правильності
нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків, інших платежів до
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та цільового
витрачання його коштів від 11.04.2006 року та Актом перевірки правильності
нарахування, своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів
фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України №17 від 22.03.2007 року.

Наведене
також підтверджується Висновком спеціаліста експертного економічного
дослідження від 15.03.2007р. № 477, проведеного Тернопільським відділенням
Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у відповідності до
якого, за період з 01.07.2005 року по 30.06.2006 року документально та
нормативно не підтверджується завищення валових витрат у сумі 51893 грн. та
донарахування податку з доходів від підприємницької діяльності у сумі 6823,93 -
по акту перевірки від 22.09.2006 року та в сумі 8193,12 грн. - по акту
перевірки від 18.12.2006 року.

Одночасно,
вимоги щодо реєстрації трудових договорів виникли лише на початку 2000 року з
набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів
про працю України" від 24.12.1999 року №1356-ХІУ, а тому не можуть
застосовуватися до правовідносин, що виникли раніше. Так, з 54 працівників, які
працювали у позивача в перевіряємий період, 40 працівників були прийнятий на
роботу і трудові договори з ними укладені до 2000 року, а отже, у цьому випадку
вимог ст. 24-1 КЗпП України ним не порушені. Дані факти підтверджуються списком
працівників, які рахувалися в штаті Приватного підприємця ОСОБА_1 станом на
01.07.2006 року прийняті на роботу до 2000 року, заявами про прийняття на
роботу та подальші переведення зазначених працівників та відповідними наказами
з кадрових питань, щодо цих працівників.

З огляду
на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
з додержанням норм
матеріального і процесуального
права прийняв постанову від від 13 червня 2007р., натомість чого доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими.

В силу ст.200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове
рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Городецькому районі Хмельницької
області на постанову господарського суду Хмельницької області від 13 червня
2007р. у справі № 9/376-НА залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

І.О.Яворський

Повний текст ухвали виготовлений

та підписаний 29.02.2008р.