Справа № 22а-2382/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції суддя
Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області, справа № 2-а-128/2007
у 2-й інстанції суддя Яворський І.О.
рядок статзвіту № 32
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 року
Справа № 22а-2382/08(5840/07) м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Любашевського
В.П.

Носа С.П.

при секретарі:
Романишин О.Р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,
Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія
«Оранта», Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити дії щодо виплати страхової суми , -

В С Т
А Н О В И Л А :

21 травня 2007 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив
визнати бездіяльність ГУМВС України у Львівській області, що полягає у
скеруванні на адресу Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» довідки про його
місячне грошове утримання за останньою посадою в розмірі 607,50 гривень;
визнати неправомірною бездіяльність Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яка полягає у неврахуванні
при обчисленні йому страхової суми, довідки про його місячне грошове утримання
за останньою посадою в розмірі 720,00 гривень; зобов'язати Відкрите акціонерне
товариство «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»; зобов'язати
Міністерство внутрішніх справ України перерахувати на рахунок Відкритого
акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
недоплачену йому частину страхової суми в розмірі 4050,00 гривень; зобов'язати
Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія
«Оранта», виплатити йому недоотриману суму страхового відшкодування в розмірі
4050 гривень шляхом перерахування цієї суми на його рахунок; стягнути з
відповідача ВАТ НАСК «Оранта», в особі Львівської обласної дирекції Відкритого
акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

З адміністративного позову вбачається, що в період з 1 жовтня 1986 року по
15 грудня 2004 року ОСОБА_1І. проходив службу в органах внутрішніх справ,
згідно Законів України «Про страхування» та «Про міліцію», підлягав державному
обов'язковому страхуванню, яке здійснювала ВАТ НАСК «Оранта».

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27
червня 2007 року позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області, Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання
бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії щодо виплати страхової
суми задоволено.

Згадана постанова суду першої інстанції оскаржена представником Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1І. є
інвалідом третьої групи, згідно довідки МСЕК №1, серії ЛВА №195776, внаслідок
захворювання, яке сталося при виконанні службових обов'язків, безпосередньо
пов'язаних з участю в охороні громадського порядку і боротьбі з злочинністю при
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.23 Закону України
«Про міліцію» працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню
на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку займає за
рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі
договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій. У разі
каліцтва, заподіяного працівником міліції при виконанні службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше як
через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку,
але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період
проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від
трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати
працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Згідно п.2 Положення про порядок і умови державного обов'язкового
особистого страхування рядового, начальницького та вільнонайманого складу
органів і підрозділів Внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМУ
№627 від 19.11.1992 року, у разі встановлення застрахованому інвалідності, що
настала у період служби (роботи), але не пізніше як через три місяці після звільнення
зі служби (роботи) чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання
чи нещасного випадку, що мали місце при виконанні службових обов'язків
страховик виплачує інвалідові ІІІ групи страхове відшкодування в розмірі
трирічного грошового утримання за останньою посадою на день виплати страхової
суми.

Крім того, судом першої інстанції, на підставі доказів, досліджених в ході
судового розгляду, встановлено, що позивач ОСОБА_1І. звільнений зі служби в
органах внутрішніх справ України. Згідно довідки Начальника Дрогобицького МРВ
УМВСУ у Львівській області від 04 липня 2006 року №7340, місячне грошове
утримання позивача на час виплати страхової суми, становило 720 гривень і
складалося з посадового окладу, окладу за звання, надбавка за вислугу років,
відсоткова надбавка і 50% за особливі умови.

Із листа Начальника Дрогобицького МРВ УМВСУ у Львівській області, А.Ю.
Дубового, від 07 лютого 2007 року №2030 вбачається, що колишньому майору
міліції, дізнавачу Дрогобицького МРВ УМВСУ у Львівській області, ОСОБА_1 на
підставі наказу Дрогобицького МРВ УМВСУ у Львівській області №19 від 02 серпня
2004 року встановлена надбавка за особливі умови служби в розмірі 50% від
посадового окладу за спеціальне звання в сумі 112,50 грн. Вищевказана надбавка
виплачувалася щомісячно з часу встановлення до виходу його на пенсію і розмір
її не змінювався.

Даний наказ Дрогобицького МРВ міліції щодо грошового утримання не
скасований МВС України.

Враховуючи наведене, суд переконаний в безспірності права позивача ОСОБА_1.
на включення даної доплати в грошове утримання за останньою посадою для
нарахування належної йому страхової суми як інвалідові третьої групи. З тих
підстав суд не приймає до уваги довідку видану про місячне грошове утримання на
суму 607,50 гривень.

Зміна до ст.23 Закону України «Про міліцію» внесена Постановою від 12
травня 2007 року №707. В п.3 даної Постанови зазначено Міністерству внутрішніх
справ завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Частина страхової суми виплачена 27 липня 2005 року. Недоплата становить
4050 гривень (720×36=25920 грн. 25920-21870=4050 грн.)

З врахуванням викладеного вище,судом першої інстанції прийнято законне
рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм
процесуального права. Рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27
червня 2007 року залишити без змін.

Дана ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого адміністративного Суду України
протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя-доповідач І.О.Яворський

Суддя
С.П.Нос

Суддя
В.П.Любашевський