Справа № 22-а-1255/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-1255/08 Головуючий
у 1-й інстанції: Будішевська Л.О.
Суддя -
доповідач: Межевич М.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

1 квітня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Бараненка І.І. та Маслія В.І., при секретарі Кірієнко І.Г.,
розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Бердичеві на постанову Господарського суду
Житомирської області від 4 травня 2007
року у справі
за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Бердичеві Житомирської області до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Бердичеві про зобов'язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и л а :

В
листопаді 2006 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Бердичеві (далі - позивач, УПФУ) звернулося до суду з позовом про зобов'язання
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердичеві (далі -
відповідач, відділення ФССНВ) вчинити дії по підписанню актів щомісячної звірки витрат
особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання за період з червень 2006 року по
жовтень 2006 року на суму 4691, 25 грн.

Постановою Господарського суду
Житомирської області від 04.05.2007 року
позов задоволено, а саме: зобов'язано відповідача вчинити дії по підписанню з
позивачем актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким
виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з червень 2006 року по жовтень 2006 року
стосовно таких осіб - ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. на суму
4691,25 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3 та
202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та
ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи.

Судом
першої інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що відповідачем не
беруться до заліку та не відшкодовуються витрати, пов'язані з виплатою пенсії
по інвалідності громадянам України внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання по пенсії за період з 01.06.06 р. по 31.10.06 р.,
нещасний випадок з якими стався на території республіки колишнього РСР, а саме:
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. на загальну суму 4691,25
грн. Суми на виплату пенсій зазначеним
громадянам включені позивачем до актів звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання, за червень-жовтень 2006
року.

Свої
заперечення відповідач обґрунтовує п. 2 Угоди «Про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, заподіяної працівника
каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодження здоров'я, які
пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків» від 09.09.1994 року,
відповідно до якого після переїзду потерпілого на територію іншої сторони
відшкодування проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось
на працівника під час отримання каліцтва.

Згідно
статті 10 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсійне забезпечення
громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України і згідно статті 8 того
ж закону Пенсійний фонд, наряду з іншими надходженнями, формується за рахунок
коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно
до статті 81 Закону України “Про пенсійне забезпечення” призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статті
21 та 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 № 1105 (з відповідними змінами
та доповненнями) передбачають обов'язок ФССНВУ відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;
пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання.

Збір та
акумулювання страхових внесків здійснює ФССНВУ відповідно до статті 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", а також статей 1 та 2 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Положення
ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” встановлюють що, якщо після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між ФССНВ і страховиками з
інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

З
наведеного слід зробити висновок, що витрати, понесені Пенсійним фондом України
у зв'язку з виплатою пенсій підлягають відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно
до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від
22.02.2001 року ФССНВУ сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року,
з того часу,
коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право
цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку.

Потерпілі,
документи яких не передані до
ФССНВ, продовжують отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у
рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

16.05.2003
року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного
фонду України та правління ФССНВУ від 04.03.2003 року № 5-4/4, якою затверджено
"Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання» (далі - Порядок).

Згідно
п. 2 вказаного Порядку останній визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Пунктом
5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з
відділеннями виконавчої дирекції ФССНВ звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму
витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і
управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Пунктом
6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції ФССНВ на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують
Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та
до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом
7 Порядку встановлено, що ФССНВ на підставі вищевказаної Довідки на
централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду.

Спір
виник на стадії проведення звірки витрат по особових справах потерпілих та
підписання актів щомісячної звірки з підстав неприйняття ФССНВ до заліку витрат
на виплату пенсій громадянам, страховий випадок з якими стався за межами
України.

Відповідно
до ст. 3 Закону України "Про правонаступництво України" від
12.09.1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою
Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Стаття
9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент
проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є
громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному
громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Відповідно
до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно
до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Відповідно
до статті 3 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Відповідно
до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або
законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже,
пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного
захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць Угоди,
призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного
фонду України.

Таким
чином, ФССНВ України зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду
України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території
держав-учасниць Угоди.

Обґрунтування
відповідачем своєї позиції стосовно відмови виконати дії по підписанню актів
взаємозвірки із УПФУ положеннями Угоди
про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику
каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які
пов'язані із виконанням трудових обов'язків,
від 09.09.1994 року є неправомірними, оскільки вказана Угода передбачає
відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням
або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із виконанням ним трудових
обов'язків і не регулює питання виплати пенсій, що відповідає і вимогам
цивільного законодавства, зокрема ст. 1195 ЦК України та ст. 456 ЦК Української
РСР.

Тобто
відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються
різними нормативно-правовими актами.

Разом
з тим, обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права
колегія суддів вважає частково
таким, що не відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок
відшкодування ФССНВ України Пенсійному
фонду України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою Правління
Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовує
спірних відносин, які виникли у даному
випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

У
разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків
вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Згаданий Порядок
визначає механізм відшкодування на централізованому рівні ФССНВ України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних
з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом

України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані,
та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
колишнього Союзу РСР або законодавством
України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

На підставі вище викладеного та
враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду не вірно було визначено
спосіб захисту, який виразився в невірному формулюванні позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку про скасування постанови
Господарського суду Житомирської області від 04.05.2007 року та винесення нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог УПФУ .

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н
О В И Л А
:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м. Бердичеві на постанову
Господарського суду Житомирської області від 4 травня 2007 року - задовольнити
.

Постанову Господарського суду
Житомирської області від 4 травня 2007 року скасувати.

Постановити нову постанову, якою в
задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві
Житомирської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м. Бердичеві про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця, шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді: