Справа № 22а-599/2007
Суддя: Ломейко В.О.
Дата ухвалення: 2007-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-599 / 07 головуючий
суддя-доповідач: Ломейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року м.
Запоріжжя

Колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької

області у складі:

Головуючого: Ломейка
В.О.

суддів: Денисенко Т.С., Коваленко А.І.

при секретарі Степановій
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою
Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 21 листопада 2006 року по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги
інваліду війни, -

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2006 року ОСОБА_1. в порядку адміністративного судочинства звернувся до
суду з позовом до Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій
Мелітопольської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги як інваліду війни.

Зазначав,
що згідно ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5 травня він як інвалід війни І групи має
право на отримання разової грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних
пенсій за віком. Такі виплати проводилися не в повному обсязі, тому просить
стягнути з відповідача на його користь суму недоплати за період 2004-2006 роки, що складає
7957 грн. 52 коп.

Постановою
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2006 року позов
задоволено частково.

Стягнуто
з Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради на користь ОСОБА_1. недоплачену суму щорічної разової грошової
допомоги за 2006 рік у
розмірі 2920 грн.

В іншій
частині позову відмовлено через пропуск позивачем річного строку на звернення
до суду за захистом свого порушеного права.

В
апеляційній скарзі Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій
Мелітопольської міської ради просить постанову суду першої інстанції скасувати
та прийняти нову постанову, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Дослідивши
обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга Управління праці, соціального захисту та
житлових субсидій Мелітопольської міської ради не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

2

Відповідно до ст. 200
КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом
правильно встановлено, що ОСОБА_1. є інвалідом війни І групи, що підтверджено
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно ст. 13 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
інваліди війни 1 групи мають право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі
десяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, а також осіб
прирівняних до них, передбачені цим Законом, є недійсними.

Право на
отримання позивачем грошової допомоги не оспорюється відповідачем.

Суд
першої інстанції правильно визначився з тим, що позивачем пропущено
передбачений ст. 99 КАС
України річний термін для звернення до суду за захистом свого порушеного права.
На даній підставі для відмови в задоволенні позову наполягав і відповідач в
своїх письмових запереченнях на позов. В зв'язку з чим, суд обґрунтовано
відмовив в стягненні заборгованості за 2004-2005
p.p. та задовольнив
позов в частині стягнення заборгованості за 2006 рік.

Суд дав належну оцінку запереченням відповідача і його
посилання на відсутність достатніх коштів на виплату одноразової грошової
допомоги пославшись на вимоги ст.22 Конституції України про те, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту існуючих прав і свобод, тому відсутність коштів на виплату
одноразової допомоги в повному обсязі не позбавляє учасника бойових дій такої
допомоги.

Також слід зазначити, що безпосередньо самим Законом
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
не передбачено обмеження таких виплат наявністю коштів на фінансування.

Статтею 17-1
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії та соціального
захисту" визначено, що грошові допомоги виплачуються органами праці та
соціального захисту.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 17
Закону України "Про виконання рішення та застосування практики
Європейського Суду з прав людини" суду України застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до
неї і практику Європейського Суду як джерело права. '

Відповідно до ст. 1
Протоколу №1 до
Конвенції "Кожна фізична... особа має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права."

При розгляді
справи „ОСОБА_2 проти України" Європейський Суд з прав людини зауважив, що
в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо
чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення
суду). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду
України про колізію двух

3

нормативних актів - закону
України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та Закону України „Про Державний бюджет"
на відповідний рік, де положення
останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.

Висновки суду першої інстанції відповідають як нормам національного законодавства, так і міжнародного -
ст. 1 ч.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, і практиці Європейського Суду з прав людини, як джерелу права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що
постанова обґрунтована, відповідає обставинам справи і принципам верховенства
права, закону, а тому підстав для її скасування не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради відхилити.

Постанову
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21
листопада 2006
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій
Мелітопольської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги інваліду війни за 2006 рік залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом одного місяця
після набрання законної сили шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.