Справа № 2-а-94/2008
Суддя: Литвин О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-94/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2008 року Рокитнянський районний
суд Київської області в складі :

головуючого - судді Литвина О.В.

при секретарі - Киричок
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Рокитне адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації

про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він являється учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІІ групи. Причиною
інвалідності стало захворювання пов»язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на одноразову компенсацію в розмірі
30 мінімальних заробітних плат та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. Виплату даної допомоги проводить
відповідач і здійснює її разовими платежами протягом поточного року. Зазначає,
що на даний час відповідачем, вказана допомога виплачена в таких розмірах: за 2003 рік - 21,50 грн., за 2004 рік - 21,50 грн., за 2005 рік - 90
грн., за 2006 рік - 90 грн., за 2007 рік - 90 грн., а всього він отримав 313
грн.. Мінімальна заробітна плата у вказані роки становила у грудні 2003 році -
237 грн., у вересні 2005 році - 332 грн., у березні 2006 році - 375 грн., у
2007 році - 460 грн. Зазначає, що розмір виплаченої йому суми не відповідає
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої відповідними Законами
України. 14.12.2007 року він направив звернення до відповідача з проханням
пояснити виходячи з яких підстав проведено такий розрахунок виплат і провести
донарахування та виплату недоотриманих коштів. Відповідач відмовив у
задоволенні його вимог. Просить стягнути з відповідача на його користь
одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС в розмірі 5550
грн. та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 6703 грн., а всього 12253
грн.

Будучи належним чином повідомленим, позивач в судове засідання не з»явився
та подав заяву, якою позов підтримав та
просив розглянути справу у його відсутності.

Не направив свого представника у судове засідання і відповідач, будучи
належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, направивши
натомість до суду заяву, якою позов не визнав та просив розглянути останній у
відсутності його представника.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІІ групи з 2000 року. Інвалідність спричинена
захворюванням, що пов»язане з його участю у ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. Відповідачем проводилися нарахування та виплата позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення, що передбачено ст..48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. На даний час відповідачем вказана допомога виплачена в таких
розмірах: за 2003 рік - 21,50 грн., за
2004 рік - 21,50 грн., за 2005 рік - 90 грн., за 2006 рік - 90 грн., за 2007
рік - 90 грн. Зазначена допомога на оздоровлення виплачена відповідачем в тих
розмірах, які встановлені постановою КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період до 2005 року, та постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період з 2005 року. Одноразова компенсація позивачу відповідачем не виплачувалася,
оскільки він не звертався.

Викладене підтверджується наявними у
справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є:

§ Посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на ім.»я
позивача;

§ Копія вкладки НОМЕР_1 до посвідчення
громадянина (ки), який (ка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської
катастрофи;

§ Довідки відповідача № 112, № 113 від
21.12.2007 року;

§ Копія листа відповідача № 07-29-1272 від
14.12.2007 року.

Відповідно до ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені
нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам ІІІ
групи в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, а також виплата одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Обов»язок
по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено на органи соціального
захисту населення по місцю проживання громадян.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України
у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента
України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ
України, суперечить вимогам ст.48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 1 ЗУ «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік»
встановлено з 1 грудня 2003 року розмір мінімальної заробітної плати 205 грн.
на місяць.

Статтею 89 ЗУ «Про
Держаний бюджет України на 2004 рік встановлений з 1 січня 2004 року розмір
мінімальної заробітної плати 205 грн. на місяць, з 1 вересня 2005 року 237 грн. на місяць.

Статтею 83 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік” установлений з 1 січня 2005 року розмір
мінімальної заробітної плати в сумі 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1 липня
2005 року - 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн.

Статтею 82 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» встановлений з 1
січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1
липня 2006 року 375 грн. на місяць, з 1 грудня 2006 року 400 грн. на місяць.

Статтею 76 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»
встановлений з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати
400-00 грн. на місяць, з 1 липня 2007
року 420-00 грн. на місяць.

Вказані Закони, окрім Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік», не мали обмежень щодо застосування
ст.48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає право позивача на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Зважаючи, що закони України мають вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
положення зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати, а не постанови КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та від 12.07.2005 року за №
562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім, що у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Разом з тим, суд не знаходить неправомірною відмову відповідача провести
нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 рік,
оскільки дію абзацу другого частини
четвертої статті 48 зупинено на 2006
рік в частині
виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно
до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України N
3235-IV від 20.12.2005 року.

Враховуючи наведене суд знаходить
неправомірними дії відповідача в частині відмови у нарахуванні та виплаті
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що визначений ст..48 ЗУ
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та приходить до висновку, що остання має бути
стягнута з відповідача на користь позивача, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати при виплаті за 2003 рік -
205-00 грн., за 2004 рік - 290-00
грн., за 2005 рік - 350-00 грн. за
2007 рік - 420-00 грн.. Всього позивачу підлягало до нарахування та
виплати за 2003 рік - 820 грн., за 2004
рік - 1160-00 грн., за 2005 рік - 1400-00 грн., у 2007 році - 1680-00 грн., а всього за весь
період позовних вимог, що підлягають до задоволення - 5060-00 грн. Враховуючи суму добровільно виплаченої
позивачу у вказаний період допомоги розміром 223-00 грн., до примусового
стягнення з відповідача підлягає сума
розміром 4837-00 грн.

За викладеного підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь невиплаченої
суми одноразової компенсації в розмірі
5550-00 грн..

Щодо доводів відповідача в тім, що позивачем пропущений встановлений ст..99
КАС України річний строк звернення до суду, суд погоджується з доводами
позивача, що останній він пропустив з поважної причини, оскільки не знав про
порушення свого права відповідачем, сподіваючись на законопослушість останнього
і що про порушення свого права він дізнався лише у грудня місяці 2007 року, а
остаточно впевнися в цьому, коли отримав відповідь відповідача на своє
звернення.

На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від
сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.48, 62 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100,
158-163 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Рокитнянської райдержадміністрації про відмову у проведенні
перерахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової
компенсації ОСОБА_1.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1,
4837-00 грн. недоотриманої суми допомоги на оздоровлення, 5550 грн.
одноразової компенсації, а всього
10387-00 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Звільнити позивача від сплати
судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду через Рокитнянський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.

Суддя