Справа № 2-а-83/2008
Суддя: Литвин О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-83/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2008 року Рокитнянський районний
суд Київської області в складі :

головуючого - судді Литвина О.В.

при секретарі - Киричок В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Рокитнянської райдержадміністрації

про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він являється учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи. Причиною
інвалідності стало захворювання пов»язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на одноразову компенсацію в розмірі
45 мінімальних заробітних плат та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі
п»яти мінімальних заробітних плат. Виплату даної допомоги проводить відповідач
і здійснює її разовими платежами протягом поточного року. Зазначає, що на даний
час відповідачем, вказана допомога виплачена в таких розмірах, за 2003 рік -
26,70 грн., за 2004 рік - 26,70 грн., за
2005 рік - 120 грн., за 2006 рік - 120 грн., за 2007 рік - 120 грн., а всього
він отримав 413,40 грн.. Мінімальна заробітна плата у вказані роки становила
у листопаді 2004 році - 237 грн., у
вересні 2005 році - 332 грн., у березні 2006 році - 375 грн. З вказаного видно,
що розмір виплаченої йому суми не відповідає розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої відповідними Законами України. 29.10.2007 року він направив
звернення до відповідача з проханням пояснити виходячи з яких підстав проведено
такий розрахунок виплат і провести донарахування та виплату недоотриманих
коштів. Відповідач відмовив у задоволенні його вимог. Просить стягнути з
відповідача на його користь одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації
аварії на ЧАЕС в розмірі 5323,50 грн. та щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 8256,60 грн., а всього 21054,60 грн.

Будучи належним чином повідомленим, позивач в судове засідання не з»явився
та подав заяву, якою позов підтримав та
просив розглянути справу у його відсутності.

Не направив свого представника у судове засідання і відповідач, будучи
належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, направивши
натомість до суду заяву, якою позов не визнав та просив розглянути останній у
відсутності його представника.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1,
інвалідом ІІ групи з грудня 2000 року.
Причиною інвалідності стало захворювання пов»язане з ліквідацією аварії
на ЧАЕС. Відповідачем проводилися нарахування та виплата позивач щорічної
допомоги на оздоровлення, що передбачено ст..48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. На даний час відповідачем, вказана допомога йому виплачена за 2003
та 2004 роки в сумі 26,70 грн., за 2005 -2007 роки в сумі - 120-00 грн. Зазначена допомога на оздоровлення виплачена
відповідачем в тих розмірах, які встановлені постановою КМ України від
26.07.1996 року за № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період до 2005 року, та постановою КМ
України від 12.07.2005 року за № 562
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за період з 2005 року. Одноразова компенсація позивачу відповідачем не виплачена.

Також у судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до
Рокитнянського районного суду з позовом до відповідача про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за період 2003-2006 років.
Відповідно до постанови Рокитнянського районного суду від 22.03.2008 року позов
розглянути в межах заявлених позовних вимог та задоволено частково.

Викладене підтверджується наявними у
справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є:

§ Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 із вкладкою НОМЕР_1 на ім.»я позивача;

§ Копія витягу з акту огляду МСЕК КИО-1 №
123862;

§ Листи відповідача № 07-29-1347 від
27.12.2007 року та № 07-29-1346 від 27.12.2007 року;

§ Копія довідки відповідача № 01-05-196 від
20.03.2008 року;

§ Постанова Рокитнянського районного суду у
адміністративній справі № 2-а-44/2008 від 22.03.2008 року.

Відповідно до ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені
нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам першої і
другої групи, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі п”яти мінімальних заробітних плат, інвалідам ІІ групи в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, а також виплата одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Обов»язок
по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено на органи соціального
захисту населення по місцю проживання громадян.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України
у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента
України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ
України, суперечить вимогам ст.48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 83 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік” установлений з 1 січня 2005 року розмір
мінімальної заробітної плати в сумі 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1 липня
2005 року - 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн.

Статтею 82 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» встановлений з 1
січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1
липня 2006 року 375 грн. на місяць, з 1 грудня 2006 року 400 грн. на місяць.

Вказані Закони, окрім Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік», не мали обмежень щодо застосування
ст.48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає право позивача на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Зважаючи, що закони України мають вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
положення зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати, а не постанови КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та від 12.07.2005 року за №
562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім, що у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Враховуючи
наведене суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2007 роки, оскільки щодо цих вимог
позивача є судове рішення за його аналогічним позовом.

Разом з
тим, суд знаходить неправомірними дії відповідача в частині відмови у
нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що
визначений ст..48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” за 2007 рік та приходить до висновку, що
остання має бути стягнута з відповідача на користь позивача за вказаний період
в сумі 1980-00 грн. виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 420 грн.,
який мав місце на час нарахування та виплати такої допомоги позивачу, а також
враховуючи суму добровільно виплаченої позивачу допомоги розміром 120-00 грн.

Підлягають до задоволення і вимоги
позивача про стягнення з відповідача на його користь невиплаченої суми
одноразової компенсації в розмірі 8325-00 грн., виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати в сумі 185-00 грн., що мала місце у 2003 році на час
постановлення позивача відповідачем на облік.

Таким чином позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо доводів відповідача в тім, що позивачем пропущений встановлений ст..99
КАС України річний строк звернення до суду, суд погоджується з доводами
позивача, що останній він пропустив з поважної причини, оскільки не знав про
порушення свого права відповідачем, сподіваючись на законопослушість останнього
і що про порушення свого права він дізнався лише у жовтні місяці 2007 року, а
остаточно впевнися в цьому, коли отримав відповідь відповідача на своє
звернення.

На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від
сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.48, 62 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100,
158-163, 185, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Рокитнянської райдержадміністрації про відмову у проведенні
перерахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік та
одноразової компенсації ОСОБА_1.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1, 1980-00
недоотриманої суми одноразової
грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік,
8325-00 грн. одноразової компенсації, а всього 10305-00 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Звільнити позивача від сплати
судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду
Київської області через Рокитнянський районний суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом
десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя