Справа № 2-а-74/2007
Суддя: Петешенкова М.Ю.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
20 грудня 2007 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу
адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1до Управління
Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, з участю
третьої особи Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна
психіатрична лікарня» про зобов'язання вчинити певні дії, пов'язані з
призначенням пенсії за вислугу років, суд -
2007 року ОСОБА_1. звернулася до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська про зобов”язання вчинити дії, пов”язані
з призначенням пенсії за вислугу років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 4 квітня 2007 року до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська нею
подано заяву про призначення пенсії за
вислугу років. 8 травня 2007 року вона
отримала копію витягу з протоколу засідання комісії по розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій №15 від 4 квітня 2007
року, відповідно до якого комісія вирішила
відмовити в призначенні їй пенсії, оскільки стаж роботи по вислузі років з
урахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та листа
Пенсійного фонду України від 3 березня 2007 року № 3469/02-20, складає 21 рік
10 місяців 6 днів на підставі того, що у період перебування у частково
оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку став зараховуватись до стажу роботи за
вислугою років в одинарному розмірі.
7 червня 2007 року нею подано скарга до
Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з
проханням переглянути рішення та
призначення пенсії. Вона повідомила, що з зазначеним рішенням незгодна,
оскільки вважає, що воно винесено з порушенням її особистих конституційних прав
та норм матеріального права.
При цьому зазначає, що з урахуванням вимог ст.
ст. 7, 60 Закону України „Про пенсійне забезпечення” її було звільнено згідно
п. 1. ст. 36 КЗоТ України, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, про
що був зроблений запис в трудовій книжці.
Також вона зазначає, що відповідачем порушено
ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення", якою визначено порядок
підтвердження стажу роботи, відповідно до якого документом, що підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.
Згідно відомостям її трудовий стаж на посаді
медичної сестри, що зазначена в затвердженому постановою КМУ від 04.11.1993р.
№909 та за Списком №2 посад і показників на роботах з шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, що затверджено постановою КМУ від 16 січня 2003 року
№ 37 є спеціальним стажем роботи та у
лютому 2007 року склав 25 років, що надає право на отримання пенсії за вислугу
років. Надання інших документів не було передбачено.
Відповідно до статті 56 Закону «до стажу
роботи зараховується також - час догляду непрацюючої матері за малолітніми
дітьми, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку;
При призначенні пенсій на пільгових умовах
відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55
цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими
статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію аналогічних або
більш пільгових умовах».
Позивачка зазначає, що лист Пенсійного Фонду
України № 3469 - 20 було надіслано до відома місцевим органам Пенсійного фонду
після виникнення в неї права пенсію за вислугу років відповідно до вимог,
викладених в ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто ще в
лютому 2007р., що підтверджується відомостями в її трудовій та відомостями,
викладеними в Протоколі. За тих обставин, що в лютому - березні 2007 р. вона
хворіла, що підтверджується листом непрацездатності № 202737 від 14.02.2007 р.,
в неї не було можливості звернутися до Управління за призначенням пенсії в
лютому 2007 р., тобто коли листа № 2-20 від 03.03.2007 р. взагалі не існувало.
Станом на теперішній час вона має статус
безробітної, у неї на утриманні малолітня дитина 2001 р. народження, а інших
джерел доходу вона не має. Тому період догляду за малолітньою дитиною до
досягнення нею 3-х річного віку повинен враховуватись в загальний спеціальний
трудовий стаж та на зазначений період повинна розповсюджуватись дія статті 60
Закону щодо пільг по обчисленню стажу роботи, а законні для застосування
Управлінням при призначенні мені пенсії роз'яснень, викладених в листі ПФУ від
03.03.2007р. № 3469 /02-20 взагалі відсутні.
Позивачка просить зобов'язати пенсійний фонд
України в Самарського району м. Дніпропетровська призначити їй пенсію за
вислугу років з моменту звернення.
12 листопада 2007 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, пов”язані з відмовою в
призначенні пенсії за вислугу років, зобов”язати призначити пенсію за вислугу
років та видати пенсійне посвідчення.
19 листопада 2007 року за клопотанням позивача
до участі у справі в якості третьої особи залучено Комунальний заклад „
Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня”.
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_2., діючий на
підставі довіреності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити на підставі
обставин, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська Логвинова С.О., діюча на
підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнала,
посилаючись на те що, період перебування позивача у частково оплачуваній
відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій
відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення
нею 6 років зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному
розмірі, та для зарахування зазначеного періоду в подвійному розмірі правові
підстави відсутні. Станом на 4 квітня 2007 року позивач мала стаж роботи по
вислузі років 21 рік 10 місяців 6 днів.
Просила відмовити в задоволенні позову відмовити.
В судовому
засіданні представник третьої особи КЗ „ДОКПЛ” Саксонова В.Б. вважала позовні
вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. При цьому пояснила, що у позивача станом на момент
звернення до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська, дійсно виникло право на призначення пенсії за вислугу років.
Вислухавши пояснення позивача, представників
сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач
ОСОБА_1. працювала з 1 серпня 1994 року по 3 квітня 2007 року на посаді
палатної медичної сестри в Комунальному закладі „Дніпропетровська обласна
клінічна психіатрична лікарня”. Дана обставина підтверджується доданою копією трудової
книжки та поясненнями позивача (а.с. 9).
Позивач має малолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (а.с. 65).
В період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 22 лютого
2005 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-річного
віку та додатково до досягнення дитиною 6-річного віку.
Закон України „Про пенсійне забезпечення” ст.
7 визначив, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-якій
час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
„е” ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за
Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.
і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (із змінами, внесеними згідно
з постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.02).
Тобто посада, яку займала позивач дає право на
призначення пенсії за вислугу років при наявності трудового стажу 25
4 квітня 2007 року позивач звернулася до
управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з
заявою про призначення пенсії за вислугу років, але рішенням засідання комісії
по розгляду питань призначення пенсій № 15 від 4 квітня 2007 року, ОСОБА_1
відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки стаж, що дає право
на призначення даної пенсії менше 25 років та складає 21 рік 10 місяців 6 днів
України „Про пенсійне забезпечення” передбачено, що час перебування у частково
оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, в
додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до
досягнення нею 6 років та часу догляду непрацюючої матері за малолітніми
дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку
зараховується до загального трудового стажу за спеціальністю та посадою, на
якій вона значиться відповідно до запису у трудовій книжці.
Закону України „Про пенсійне забезпечення”, робота в лепрозорних і протичумних
закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених
вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах
(відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров”я, а також у психіатричних закладах охорони
здоров”я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Приймаючи до уваги положення наведеної вище
норми та співвідношуючи її з встановленими фактами, суд вважає, що ОСОБА_1.
перебуваючи у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження
заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 6 років зараховується
до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі. Правові підстави для
зарахування зазначеного періоду в подвійному розмірі відсутні.
викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні
позовної заяви, у зв”язку з тим, що позивач не довів ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.
Судом роз”яснювалось позивачу та його
представнику положення ст.ст. 11, 69, 70, 71 КАСУ та наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних вимог. Кожна сторонам повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім обставин, яких не
потрібно доказувати. Суд бере до розгляду докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.
зазначених обставинах даної адміністративної справи, на підставі наданих доказів, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 7, 55, 56, 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. ст.
6, 11, 69-71, 104, 158-160, 162-163 КАСУ, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1до
Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з
участю третьої особи Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна
психіатрична лікарня» про зобов'язання вчинити певні дії, пов'язані з
призначенням пенсії за вислугу років -
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду
подається протягом 10 днів, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.
Головуючий суддя