Справа № 22-а-542/2008
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-542/2008 р. Головуючий
у 1 інстанції Борисова О.В.
Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 року.
м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Усенко
В.Г., Малиніна В.В.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_1на постанову Ірпінського міського
суду Київської області від 27 березня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_2до Бучанської міської ради Київської
області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання
протиправним та скасування рішення Бучанської селищної ради, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від
27.03.2007 року позовні вимоги ОСОБА_2. до
Бучанської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6. про визнання протиправним та скасування рішення Бучанської
селищної ради задоволено: визнано протиправним та
скасовано пункти 2 та 3 рішення 53 сесії 4 скликання Бучанської селищної
ради № 1501 від 28.10.2005 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою третя особа - ОСОБА_6.
звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що
вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального
права, судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, тому вона підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 . відмовити.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу третьої особи від інших учасників
процесу до суду апеляційної інстанції в установлений судом строк не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та треті особи ОСОБА_5. та
ОСОБА_6. є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності
вищезазначених співвласників будинку зареєстровано Ірпінським БТІ, що
підтверджується листом № 843 від 11.10.2006 року (а. с.89 -90).

Так, позивач ОСОБА_2. є власником 4/10 частин даного будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності,
посвідчених 16.05.1995 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної
нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за номерами № 2-2369 та 2-2366
(а. с. 7-8).

Третя особа ОСОБА_6. є власником квартири № 3 даного будинку на підставі
договору купівлі продажу-квартири, посвідченого 30.11.2005 року приватним
нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_7., зареєстровано в
реєстрі за № 5554 (а. с. 52 - 53), дану квартиру ОСОБА_6. придбав у третьої
особи ОСОБА_3., яка була власником відчужуваної квартири на підставі свідоцтва
про право власності на житло № 301, виданого виконкомом Ірпінської міської ради
03.08.2005 року згідно із розпорядженням № 140 від 30.06.2005 року.

Третя особа ОСОБА_4 була власником квартири № 2 будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13.10.2001. року
державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за № 1430 (а с. 67). В подальшому ОСОБА_4 12.01.2002
року уклала договір довічного утримання із ОСОБА_5., передавши йому у власність
вищезазначену квартиру, договір довічного утримання був посвідчений 12.01.2002
року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за № 166 (а с. 106).

Судом також встановлено, що 28.10.2005 року Бучанська селищна рада прийняла
рішення за № 1501-53-IV, яким була встановлена норма землекористування за будинковолодінням
вАДРЕСА_1, площею 3332 кв. м., з яких: 1500 кв. м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 1832 кв.
м. - для ведення особистого селянського господарства; надано дозвіл на
ОСОБА_3на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку площею
1438 кв. м. та про надання дозволу ОСОБА_2на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують
право приватної власності на земельну ділянку площею 1157 кв. м. Підставами для
прийняття зазначеного рішення стали заяви співвласників будинку, якими були на
той час ОСОБА_3., ОСОБА_2., ОСОБА_4. та мирова угода від 29.06.2005 року (а. с.
92 - 99).

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2., суд першої інстанції посилався на те, що угода про
порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинкуАДРЕСА_1не
укладалася, позивач ОСОБА_2. не підписувала мирову угоду від 29.06.2005 року.

Судом
першої інстанції зроблено висновки, що пункт 2
та пункт 3 рішення 53 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1501 від
28.10.2005 року про надання дозволу ОСОБА_3на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право
приватної власності на земельну ділянку площею 1438 кв.м. та про надання дозволу
ОСОБА_2на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку площею
1157 кв.м. суперечить вимогам ст. 42 ЗК України 1991 року, ст. 118 ЗК України,
порушує права позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Проте з
такими висновками суду не можна погодитися оскільки вони не відповідають
встановленим по справі обставинам та постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Суд
першої інстанції беззаперечно стверджує, що угода про порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками будинкуАДРЕСА_1не укладалася, позивач
ОСОБА_2. не підписувала мирову угоду від 29.06.2005 року та про існування даної
мирової угоди позивачу стало відомо в 2006 році. Наведені обставини він вважав
підтвердженими мировою угодою від 29.06.2005 року (а. с. 121 а), та висновком №
10752 від 18.01.2007 року судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого
підписи від імені ОСОБА_2. в мировій угоді від 29.05.2005 року та на плані
земельної ділянки виконано не ОСОБА_2. (а. с. 170 - 173).

Такі
висновки суду зроблені без врахування вимог ч.3 ст.215 ЦК України, відповідно
до якої якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Вказана
мирова угода укладена в письмовій формі та посвідчена секретарем Бучанської
селищної ради, на даний час укладення її
заперечується позивачкою ОСОБА_2., тому її недійсність повинна бути визнана
лише в судовому порядку.

Як
вбачається з матеріалів справи та з пояснень сторін, ОСОБА_2. до суду із
цивільним позовом щодо визнання вказаної мирової угоди недійсною не зверталась.
Отже на момент розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства
мирова угода від 29.06.2005 року між ОСОБА_2.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_3. про
порядок користування земельною ділянкою ніким в судовому порядку не оспорена та
не визнана недійсною.

Проведення
судової експертизи щодо встановлення дійсності підпису ОСОБА_2. на мировій
угоді та надання судом правової оцінки вказаній мировій угоді в порядку
адміністративного судочинства не може тягти правових наслідків, оскільки визнання
її недійсною закон вимагає лише в порядку цивільного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що визнання недійсною
вказаної мирової угоди не є безумовною підставою для визнання оспорюваного
рішення органу місцевого самоврядування недійсним. Інших доказів, крім
недійсності підпису позивачки під вказаною мировою угодою, які б свідчили про
порушення органом місцевого самоврядування прав позивачки ОСОБА_2. під час
прийняття або порядку прийняття вказаного рішення суду не надано та судом в
своїй постанові не наведено.

Крім
того, як вказує сама позивачка в позовній заяві, що не заперечує в судовому
засіданні її дочка та представник ОСОБА_8., підпис від імені позивачки під
мировою угодою та схемою поставлена саме ОСОБА_8

Далі,
як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи позивач ОСОБА_2. фактично
просить суд в порядку адміністративного судочинства вирішити спір про право
користування земельною ділянкою, яка є спільною власністю позивачки та третіх
осіб та визначити межі земельних ділянок в натурі, який повинен бути вирішений
в порядку іншого судочинства.

До
вирішення судом вказаного спору в порядку цивільного судочинства не можна
вирішити питання про законність оспорюваного рішення органу місцевого
самоврядування в порядку адміністративного судочинства.

Крім
того, після вирішення спору в порядку цивільного судочинства, орган місцевого
самоврядування може виправити своє рішення, шляхом внесення змін до своїх
рішень з уточненням розмірів та меж земельних ділянок.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані правовідносини
відносяться до цивільних та регулюються Цивільним Кодексом України, Земельним
Кодексом України, тому відповідно до вимог ст. 203
КАС України вказана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із
закриттям провадження по справі з підстав, встановлених статтею 157 цього
Кодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 198, 203, 205, 206
КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1задовольнити
частково, постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27
березня 2007 року - скасувати, провадження по справі
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: