Справа № 2а-11877/2007
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 березня 2008
року м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Євпак В.В.

при секретарі судового засідання Новицькому Є.А.

за участю позивача
та представника УПФУ в
Лугинському районі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
управління Пенсійного фонду в Лугинському районі, управління праці та
соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації, Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації про
стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2005-2007 років йому не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.
37,39, 48, 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначає, що отримував відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за
віком у відповідні періоди. Таким чином
його права були порушені.

Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на
території радіоактивного забруднення (ст. 37) за період з 01.10.2005 року по
30.11.2007 року позивач визначив в розмірі 4984 грн. 10 коп., заборгованість
по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.
39) за період з 01.07.2005 року по 31.03.2007 року позивач
визначив в розмірі 14975 грн. 50 коп., заборгованість по компенсації щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005-2007 роки позивач визначив в розмірі 5174 грн., заборгованість по додатковій пенсії, як особі віднесеної до 1 категорії (ст. 51)
за період з 01.11.2006 року по 01.11.2007 року позивач в розмірі 3653 грн. 41 коп., заборгованість
по державній пенсії особам, віднесеним до 1 категорії за період з 01.11.2006
року по 01.11.2007 року позивач визначив в розмірі 35840 грн.. Всього просить
стягнути коштів відповідно до Закону в розмірі 64627 грн. 01 коп.

Просить поновити йому строк звернення до
суду по стягненню коштів передбачених ст.ст. 37, 39 та 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період 2005-2007 роки, оскільки в цей період
часто хворів, переніс дві операції та знаходився на лікуванні після перенесених
операцій.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Всі зазначені
ним виплати просить стягнути з розпорядника коштів, а саме з Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації. Просить поновити йому строк звернення до суду.

Представник
відповідача управління Пенсійного фонду
у Лугинському районі проти позовних вимог заперечує з тих підстав,
що Пенсійний фонд не є розпорядником
коштів на виплату потерпілим від аварії на ЧАЕС за Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вони
лише проводять виплату пенсій таким особам, але за рахунок коштів державного
бюджету України та в межах наданих асигнувань. Надані кошти на зазначені
виплати вони виплатили позивачу в повному обсязі.

Представники управління праці та соціального захисту
населення Лугинської райдержадміністрації та Головного управління праці та
соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в
судове засідання не з”явились. Про день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Надали суду письмові заперечення, в яких
зазначають, що кошти визначені законодавством ними виплачені позивачу в повному
обсязі.

Суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника
управління Пенсійного фонду у
Лугинському районі, встановив: позивач ОСОБА_1., який відноситься до
потерпілого 1-ї категорії внаслідок
аварії на ЧАЕС, проживав та проживає в смт. Лугини Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення.

Згідно ст. 37
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні
гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до
ст. 39 Закону, пенсія позивача, як непрацюючому пенсіонеру, повинна була
підвищуватись на дві мінімальні зарплати.

Відповідно до
ст. 48 Закону щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи виплачується
в розимірі п”яти мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова
пенсія особам, віднесеним до 1-ї
категорії повинна призначатись в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до
ст. 54 Закону державна пенсія інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлений
зв”язок з чорнобильською катастрофою, не може бути нижчою 8-ми мінімальних
пенсій за віком.

Проте в
спірний період часу ці
доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996
року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної
зарплати.

Згідно
ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства
права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів
України.

Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач на протязі
2005-2006 років часто хворів, переніс дві операції, тривалий час лікувався, що
підтверджується наданими ним медичними документами. З урахуванням зазначених
обставин суд вважає можливим поновити позивачу пропущений ним строк звернення
до суду з позовними вимогами за 2005-2006 роки.

Разом
із тим дію абзацу другого, третього, четвертого частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої
статті 39 та дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із
Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням
Конституційного Суду України N
6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України”,
яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 та 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано
неконституційним.

Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України
на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, яким зупинена
дію ст. 37, 39 та 48 Закону в частині виплати компенсації і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний неконституційним.
Положення зазначеного закону на даний час є чинними.

Таким чином стягненню на користь позивача
підлягає компенсація та доплата у
розмірах визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.ст. 37, 39)
за 2005 рік та за 2007 рік, але тільки з 09.07.2007 року.

Виплата
компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за
зазначений період позивачу була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів
мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 грудня
2006 року 400 грн., з 1квітня 2007 року
-420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.,
розмір мінімальної пенсії за віком становить
з 1 жовтня 2006 року - 366 грн.; з1 січня 2007 року - 380 грн.; з 1
квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп.; з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп. суд стягує на користь позивача належну йому компенсацію.

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону)
за період з жовтня 2005 по грудень 2005 року та з липня по листопад 2007 року становить 1277
грн. 60 коп. (332 грн. х 40% х 3=398 грн. 40 коп.) + (440 грн. х 40% х 3 + 528
грн.) + (460 х 40% х 2 + 368 грн.) - 16 грн. 80 коп. (отриманих згідно ПКМ
України).

Заборгованість
перед позивачем (ст. 39 Закону) за період з жовтня 2005
року по грудень 2005 року становить 6821 грн. 50 коп. (310 грн. х2 х 2 = 1240
грн.) + (332 грн. х 2 х 4 = 5644 грн. 50 коп.) - 63 грн. (отриманих згідно ПКМ
України).

Заборгованість
перед позивачем (ст. 48 Закону) за 2005 рік та за 2007 рік становить 3360 грн.
виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на день надання
компенсації (310 грн. х 5 = 1550 грн.) +
(410 х 5 = 2050 грн.) - 240 грн. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ст. 50 Закону)
за період з листопада 2006 року по листопад 2007 року становить - 3677 грн. 84 коп. (366 грн. х 75%
х 2 = 549 грн.) + (380 грн. х 75% х 3 = 855 грн.) + (410 грн. 06 коп. х 75% х 6
= 1845 грн. 27 коп.( + (415 грн. 11 коп. х 75% х 2 = 622 грн. 66 коп.) - 194
грн. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість
перед позивачем (ст. 54 Закону) за період з листопада 2006 року по листопад
2007 року становить 36100 грн. 64 коп.
(366 грн. х 8 х 2 = 5856 грн.) + (380 грн. х 8 х 3 = 9120 грн.) + (410 грн. 06
коп. х 8 х 6 = 19682 грн. 88 коп.) + (415 грн. 11 коп. х 8 х 2 = 6641 грн. 76
коп.) - 5200 грн. (отриманих згідно ПКМ
України).

Загальна сума
компенсації становить 51237 грн. 58 коп.
( 1277 грн. 60 коп. + 6821 грн. 50 коп. + 3360 грн. + 3677 грн. 84 коп. + 36100
грн. 58 коп.).

Зазначену
заборгованість суд стягує з Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, як головного
розпорядника коштів та як відповідача
зазначеного позивачем.

В задоволенні позовних вимог до управління праці та соціального захисту населення
Лугинської районної державної адміністрації як органу праці та соціального
захисту та розпорядника коштів нижчого рівня та управління Пенсійного фонду
України, який не є розпорядником коштів на проведення виплат передбачених Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, суд
відмовляє.

Заперечень щодо
правильності розрахунку та розміру виплат від відповідачів до суду не
надійшло.

З урахуванням всіх обставин по справі
суд позов задовольняє частково.

Керуючись Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст.
99, 100, 158 - 163, 254 КАС
України, суд, -

п о
с т а н о в и в:

Поновити
ОСОБА_1 строк звернення з позовом до адміністративного суду.

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 кошти передбачені Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”: за ст. 37 Закону 1277 грн. 60 коп., за ст. 39 Закону 6821 грн. 50 коп., за ст.48 Закону 3360 грн., за ст.50 Закону 3677 грн. 84 коп., за ст. 54
Закону 36100 грн. 64 коп., а всього в
розмірі 51237 грн. 58 коп.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1до управління
Пенсійного фонду в Лугинському районі, управління праці та соціального захисту
населення Лугинської райдержадміністрації
відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення
строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення постанови
в повному обсязі. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Євпак