Справа № 22а-2159/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа
№22а-2159/08 (22а-4562/08)
суддя у 1-ій
інстанції - Орінко В.В..
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, суддя Сафронової С.В. (доповідач),

суддів Поплавського
В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі Кочкова
А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Бобринецкої районної
державної адміністрації на постанову Бобринецького міськрайонного суду
Кіровоградської області від 30 жовтня 2007 року

у
адміністративній справі № 2а-43/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Бобринецької районної державної адміністрації
Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та стягнення доплати на
щорічне лікування, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту
населення Бобринецької райдержадміністрації Кіровоградської області та про
зобов'язання відповідача здійснити йому
перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у сумі
2200,00 грн.

В ході судового розгляду справи позивач посилаючись на
положення ч.4 ст.48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» уточнив вимоги та остаточно просив: визнати
дії відповідача незаконними, зобов'язавши доплатити йому недоотриману щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 2100,00 грн.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської
області від 30 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та на його
користь з Управління праці та соціального захисту населення Бобринецької
райдержадміністрації Кіровоградської області стягнуто заборгованість з виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік
в сумі 2100,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення
Бобринецької райдержадміністрації Кіровоградської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що
допомога на оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою
Кабінету Міністрів від 12 липня 2005 р. №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тому підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової
оцінки обставин у справі, судова колегія приходить
до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.198
та ст.200 КАС України , суд апеляційної інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив обставини, яким та наданим доказам дав
правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що недоплачена
частина одноразової грошової допомоги підлягає стягненню у примусовому порядку
у зв'язку з визнанням неконституційними положень Закону, згідно з яким такі
виплати було обмежено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої
інстанції виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на
обліку у Управління праці та соціального захисту населення Бобринецької
райдержадміністрації Кіровоградської області як учасник ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченнями
(а.с.5), та користується пільгами, встановленими Законом «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, відповідно до ч.7 зазначеної статті
Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Судом встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення за
2007 р. позивачу нарахована та виплачена в січні 2007 року у розмірі 100,00
грн., тобто в розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки п.30 ст.71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію положень
абз. 2-7 ч.4 ст.48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За твердженням апелянта, розмір виплаченої позивачу у
січні 2007 р. щорічної допомоги на оздоровлення відповідає вимогам Законів
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні
роки, зокрема на 1998-2002 р.р., якими передбачено, що для прийняття Верховною
Радою України змін до законів у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний
розмір заробітної плати, не застосовується цей розмір як розрахункова величина
для визначення розмірів допомоги, компенсаційних виплат.

Проте, вищенаведена у двох попередніх абзацах позиція
відповідача - суперечить вимогам ч.2 ст.19 Конституції України , згідно якої
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема,
основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в України є парламент - Верховна Рада України. Конституція
не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів. Верховною Радою України зміни до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2007 рік не вносилися, дія цієї статті
протягом на 2007 рік не призупинялася.

Виходячи з пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення,
застосуванню підлягають норми ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого
1991 року з наступними змінами та доповненнями, а не положення постанов Кабінету Міністрів України за № 562 від 12.07.2005 р . та від 26.07.1996
р. за № 836.

Обговорюючи питання про можливість
застосування до спірних правовідносин Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», колегія суддів виходить з наступного.

Згідно приписам ст. 9 КАС України
, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України ,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Окрім того, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової
влади» звернуто увагу на те, що
відповідно до статей та 22 Конституції
України не підлягають застосуванню
судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні
права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст
та обсяг встановлених Конституцією Україниі чинними законами прав і свобод
(абз.1 п.19).

У Конституції
України , Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою
(стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її
права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття
3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх
зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і
свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати
місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного
або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений частиною другою статті 95
Конституції України , частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються
Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Закону України «Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами
України правове регулювання суспільних відносин.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп 2007 року визнано, що п.30 ст.71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким на період 2007 року
зупинено дію ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - визнано таким, що не
відповідає Конституції України. З дня ухвалення Конституційним судом України
зазначеного рішення положення п.30 ст.71
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік втратили чинність.

Враховуючи, що положення абз.4 ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на час звернення позивача з
вимогою до відповідача про виплату недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення (а.с.3) та на час постановлення судом першої інстанції рішення по
данні справі - були чинними, суд першої інстанції при розрахунку позивачу суми
щорічної допомоги на оздоровлення, обґрунтовано керувався положеннями Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , а не положеннями Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» та Постанови Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

На підставі
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було
допущено порушень матеріального права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Бобринецької районної
державної адміністрації Кіровоградської області - залишити без задоволення,
постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня
2007 року -залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному
обсязі.

У повному обсязі ухвала суду буде виготовлена 20 травня
2008 року

Судді

Копія
відповідає оригіналу

Суддя