Справа № 2-а-18/2008
Суддя: Зайончковська І.А.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а -
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня
2008 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючої
судді Зайончковської
І.А.

при
секретарі Діхтяренко
І.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міського управління праці
та соціального захисту населення, Головного управління праці та соціального
захисту населення Черкаської ОДА про визнання неправомірними дій та стягнення
доплат по пільгам інваліду на ЧАЕС,

в с т а н о в и в :

Відповідно до
довідки МСЕК 5 НОМЕР_2 від 22 серпня 2005 року позивачу безстроково встановлена
2 група інвалідності та за посвідченням НОМЕР_1 від 26 грудня 2002 року він
відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

На підставі
вказаних документів ОСОБА_1 у 2005, 2006, 2007 роках виплачена щорічна допомога
на оздоровлення відповідно в сумі 21 грн. 50 коп., 120 грн., 120 грн., а також
у 2004 році виплачена одноразова компенсація як особі, що стала інвалідом
внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 284,40 грн.

Позивач
просить визнати неправомірними дії Смілянського міського управління праці та
соціального захисту населення в частині відмови провести перерахунок вказаних
сум відповідно до діючого законодавства. Представник позивача також в судовому
засіданні посилалась на те, що їм не було відомо про розмір належних виплат і
про порушення своїх прав вони дізнались у грудні 2007 року.

Представник
відповідачів позов не визнала повністю, посилаючись на те, що ст. 101 ЗУ „Про Державний бюджет
України на 2007 рік” надає право КМУ встановлювати розміри соціальних виплат,
які відповідно до діючого законодавства нараховуються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, а також виплата коштів, в розмірах вказаних
позивачем, не передбачена обсягом державного фінансування. Відповідно до ст. 67
вказаного Закону України розмір виплат визначається КМУ, а тому виплати проводились
згідно їх розмірів, встановлених постановами уряду. Крім того відповідачі лише
здійснюють делеговані повноваження та виконують постанови уряду в межах,
доведеного їм, фінансування. Також позивачами пропущено встановлений ст. 99 КАС
України строк на звернення до суду.

Заслухавши
позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до наступного.

В ст. 48 ЗУ
„Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат для інвалідів 2 групи, яка виплачується за місцем
їх проживання та розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати. Крім того учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується
одноразова компенсація в сумі: інвалідам 2 групи - 45 мінімальних заробітних
плат.

Протягом 2005-2007
років дія цієї норми закону призупинялась Законами України „Про Державний
бюджет” та виплати проводились на підставі Постанов КМУ № 836 від 26 липня 1996
року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” і № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Проте рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року
№ 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення
ст. 71 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік” в частині абзаців 2-7 ч.1,
ч.3, абзаців 2-7 ч.4, ч.7 ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Таким чином,
при проведенні виплат на оздоровлення необхідно керуватися діючим спеціальним
законом, оскільки рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів про
правовідносини, що виникли внаслідок дії положень закону, що визнані
неконституційними. Крім того, ст. ст. 70, 71 ЗУ „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачають, що
громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право
захищати свої законні інтереси та дія положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
ЗУ „Про статус і соціальний захист...” був доповнений ст. 71 Законом України
від 5 жовтня 2006 року, а ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
прийнятий 19 грудня 2006 року.

Суд, не
вбачаючи в діях відповідачів порушень діючого законодавства через його
недосконалість та суперечливість норм, та не оспорюючи ст. ст. 63, 67 ЗУ „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” про те, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок бюджету та розмір виплат визначається
постановами КМУ, проте не може прийняти до уваги посилання його представника на
те, що відсутнє фінансування на проведення виплат в межах, визначених вказаним
Законом, та виплати проводились у централізованому порядку і у визначеному
урядом розмірі, оскільки постанова Кабінету Міністрів України не може вносити
зміни чи скасовувати Закон України, а саме ним визначено розмір виплат, що
оспорює позивач. Так само повинно бути передбачено і фінансування тих
соціальних виплат, які держава гарантує громадянам.

Виходячи з
наведеного, вимоги позивача в частині стягнень за 2007 рік є правомірними та
підлягають задоволенню. Проте при визначенні суми стягнень повинні бути
враховані вже отримані ним раніше кошти, а також розмір мінімальної заробітної
плати на день розгляду справи. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути
одноразову допомогу на оздоровлення в сумі 2455 грн.((515х5) - 120=2455).

Разом з тим
ст. 99 КАС України, який введений в дію з 1 вересня 2005 року, передбачає
річний строк на звернення до суду за захистом прав, що вираховується з дня,
коли особа дізналась або повинна була дізнатися
про їх порушення. Позивач не мав ніяких перешкод для ознайомлення з
нормами Закону України, що передбачав для нього соціальні виплати і пільги, та
звернення за належними правовими роз'ясненнями чи до суду, якщо вважав, що його
права порушені, так як Закон був загальнодержавним, опублікованим у засобах
масової інформації, доступним для ознайомлення, не вимагав спеціальних правових
знань. В зв'язку з цим задоволенню підлягають лише вимоги в межах стягнень за 1
рік. З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення
одноразової компенсації в зв'язку з встановленням групи інвалідності, оскільки
рішення МСЕК про це було прийнято в серпні 2004 року (довідка 4ЧК № 042528 від
12 серпня 2004 року) та в цьому ж році проведено виплату 284,40 коп., а позов
ОСОБА_1 подав до суду 18 січня 2008 року.

Так як вимоги
позивача, який звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду,
задоволені з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати
по справі у вигляді судового збору в сумі 3 грн. 40 коп.

На підставі
ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, керуючись ст. ст. 9, 11, 159, 161, 163 КАС України,
рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, суд, -

п
о с т а н о в и в :

Позов
задоволити частково.

Визнати
неправомірними дії Смілянського міського управління праці та соціального
захисту населення та Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської ОДА в частині відмови ОСОБА_1 провести перерахунок розміру
належних йому щорічних коштів на оздоровлення як інваліду внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2007 рік.

Стягнути з Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА на користь ОСОБА_1
недовиплачені кошти на оздоровлення за 2007 рік в сумі 2455 грн., а також на
користь держави судовий збір в сумі 3 грн. 40 коп.

В решті
позовних вимог відмовити, як в безпідставних.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення
заяви про апеляційне оскарження та поданням протягом 20 днів після подання
такої заяви - апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10
денний строк з дня проголошення постанови без попереднього подання заяви про її
оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її
оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде
скасована.

Головуюча :