Справа № 2а-131/2008
Суддя: Ротаєнко Д.С.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в
задоволенні клопотання

про
поновлення строку звернення до суду

із адміністративним позовом у частині

“ 15” травня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого -
судді Ротаєнко Д.С.,

при секретарі: Пугач
В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та за
адміністративним позовом ОСОБА_3до управління праці та соціального захисту
населення Монастирищенської районної державної адміністрації, Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації, за адміністративним позовом ОСОБА_4до управління праці та
соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

в
с т а н о в и в :

Позивачі
звернулися в суд із адміністративним позовом
до відповідачів про стягнення недооплаченої
одноразової допомоги за 2004-2007 роки, поновлення строку позовної давності.

Позивачі у судове засідання не з»явилися, подали заяву
про розгляд справи у їх відсутність, просять поновити строк позовної давності.

Представник відповідача Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації вважає, що клопотання про поновлення строку позовної давності не
підлягає задоволенню, оскільки, пропущений без поважних причин.

Представник відповідача Управління
праці та соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації вважає, що клопотання про поновлення строку позовної давності не
підлягає задоволенню, оскільки, пропущений без поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання позивача ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду
із позовом про стягнення недоплаченої допомоги за 2004 рік не підлягає
задоволенню, оскільки, позивачем не надано суду доказів на підтвердження
поважності причин його пропуску. Суд вважає, що позивачами строк звернення до
суду із позовом за 2005-2006 роки не пропущено, так як ст.99 КАС України
передбачає не лише річний термін звернення, але і в строки, встановлені іншими
законами, яким є ст.257 ЦК України, яка підлягає застосуванню при вирішенні
майнових спорів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99,158, 160,165,185 КАС України, ст.257 ЦК
України, суд

у х в а л и в:

В
задоволенні клопотання ОСОБА_3про поновлення строку звернення до суду із
адміністративним позовом в частині поновлення його за 2004 рік відмовити.

Заява про апеляційне оскарження ухвали може бути подана протягом 5 днів з
дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через
Монастирищенський районний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом 10 днів до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд після подання заяви про апеляційне
оскарження ухвали.

Ухвала
суду набирає чинності після закінчення строку подання заяви, якщо заяву не було
подано.

Суддя Д.С.
Ротаєнко

Справа №
2а-131/08

П О С Т
А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

“ 15” травня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого -
судді Ротаєнко Д.С.,

при секретарі: Пугач
В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та за
адміністративним позовом ОСОБА_3до управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської районної державної адміністрації, Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації, за адміністративним позовом ОСОБА_4до управління праці та
соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

п о с т
а н о в и в:

Адміністративний позов задоволити
частково.

Стягнути з Головного управління
праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_4недоплачену
одноразову щорічну грошову допомогу за
2007 рік в сумі 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) гривень 00 коп, на користь
ОСОБА_1 за 2005-2007 роки в сумі 6657 (шість тисяч шістсот п»ятдесят сім) гривень
00 коп., на користь ОСОБА_2за 2005-2007 роки в сумі 4575 (чотири тисячі п»ятсот
сімдесят п»ять) гривень 00 коп., на користь ОСОБА_3за 2005-2007 роки в сумі
3148 (три тисячі сто сорок вісім) гривень 00 коп.

В задоволенні адміністративного
позову в іншій частині відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії повного
тексту постанови через Монастирищенський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду .

Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до Київського апеляційного
адміністративного суду через Монастирищенський районний суд.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко

Справа №
2а-131/08

П О С Т
А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

“ 15” травня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі:

головуючого -
судді Ротаєнко Д.С.,

при секретарі: Пугач
В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Головного управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та за
адміністративним позовом ОСОБА_3до управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської районної державної адміністрації, Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації, за адміністративним позовом ОСОБА_4до управління праці та
соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

Позивач
ОСОБА_2 21.04.2008 року
звернувся в суд із позовом до відповідача Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської
обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги. Підставою своїх вимог вважає, те що він є учасниками бойових
дій, що підтверджується: посвідченням серії АА № НОМЕР_1, виданим йому 1 лютого
1996 року Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської
області. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі -
Закон) він належать до ветеранів війни. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону щорічно до
5 травня учасникам бойових дій повинна виплачуватись разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Частиною 1 ст. 17 - 1 Закону
встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення, тобто відповідач. Здійснюючи, передбачені
Законом виплати, відповідач виплатив йому у 2005 році та 2006 роках по
250 гривень, а у 2007 році - 280 гривень. Однак, у 2005 році мінімальна пенсія
за віком становила 332 гривні. Отже, відповідач у 2005 році недоплатив йому
разову грошову допомогу у розмірі 1410 гривень (332,00* 5=1660,00 - 250,00=
1410,00). З 1 квітня 2006 року мінімальна пенсія за віком складала 359 гривень.
Отже, у 2006 році відповідач недоплатив йому разову грошову допомогу у розмірі
1545 гривень (359,00*5=1795,00 - 250,00=1545,00). На 2007 рік мінімальна пенсія
за віком була встановлена у розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році відповідач недоплатив йому разову грошову
допомогу у розмірі 1620 гривень (380,00*5= 1900,00 - 280,00 = 1620,00). Таким
чином, загальна сума недоплачених йому відповідачем коштів складає 4575
гривень.

Позивач ОСОБА_1.
21.04.2008 року звернувся в суд із позовом до відповідача Головного управління
праці та соціального захисту населення про стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги, поновлення строку позовної давності. Підставою своїх вимог
вважає, те що він є інвалідом війни 3 - ї групи, що підтверджується
посвідченням серії Б № НОМЕР_2, виданим йому 21 квітня 1998 року Управлінням
праці та соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі - Закон) він належить до ветеранів війни.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 - ї групи
повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за
віком. Частиною 1 ст. 17 - 1 Закону встановлено, що щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, тобто
відповідач. Здійснюючи, передбачені Законом виплати, відповідач виплатив йому у
2005 році та 2006 роках по 270 гривень, а у 2007 році - 300 гривень. Однак, у
2005 році мінімальна пенсія за віком становила 332 гривень. Отже, відповідач
2005 році недоплатив йому разову грошову допомогу у розмірі 2054 гривень
(332,00* 7=2324,00 - 270,00= 2054,00). З 1 квітня 2006 року мінімальна пенсія
за віком складала 359 гривень. Отже, у 2006 році відповідач недоплатив йому
разову грошову допомогу у розмірі 2243 гривень (359,00*7=2513,00 -
270,00=2243,00). На 2007 рік мінімальна пенсія за віком була встановлена у
розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році
відповідач недоплатив йому разову грошову допомогу у розмірі 2360
гривень (380,00*7= 2660,00 - 300,00 = 2360,00). Таким чином, загальна сума
недоплачених йому відповідачем коштів складає 6657 (2054,00+2243,00+2360,00)
гривень. Дії відповідача позивачі
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в частині невиплати їм разової грошової допомоги в
установленому Законом розмірі вважають протиправними, оскільки вони порушують
їхні права на користування законодавчо встановленими пільгами, компенсаціями та
гарантіями, а також суперечать наступним
нормам національного та міжнародного права: ст. 1 Конституції України, згідно з якою Україна проголошена соціальною
та державою; ст. З Конституції України, відповідно до якої найвищою соціальною
цінністю в Україні визнається людина, її права і свободи та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість діяльності держави,
а їх утвердження і забезпечення є головним обов"язком держави; ч. 1 ст. 19
Конституції України, де зазначено, що органи державної влади, їх посадові особи
зобов"'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; ст. 21 Конституції
України, якою встановлено,
що права і
свободи людини є невідчужуваними та непорушними; ч.2 ст. 22
Конституції України, згідно
з якою конституційні права
і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані; ст. ст. 46 та 48 Конституції України, якими встановлено
право кожного на соціальний захист та на
достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї; ч. ч. 2 і 3 ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», якими передбачено, що права та пільги
для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги
ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними; ст. 1 Протоколу
№ 1 до Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична особа має право
мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше
як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами міжнародного права; ст. 12 Європейської
соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, згідно з якою держава зобов'язана підтримувати функціонування системи
соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо. Відповідач
відмовляється добровільно виплатити недоплачену їм суму коштів, посилаючись на
обмежене фінансування з державного бюджету,
передбачене законами України про Державний бюджет України на 2005, 2006 та 2007 роки. Однак, такі
посилання відповідача є безпідставними, оскільки рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6 - рп /2007 у справі № 1-29/2007 визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними) ряд положень
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", зокрема, ст.
29, за якою у 2007 році виплата щорічної
разової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", передбачена у розмірі лише 280 грн. та інвалідам 3
групи в розмірі 300 гривень. Як зазначено в абзаці 2 п.3.1. мотивувальної
частини згаданого вище рішення Конституційного Суду України, аналіз
законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при
прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія
інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є
складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній
рівень життя кожного. В п. 5 мотивувальної частини того ж рішення вказано, що,
проаналізувавши практику зупинення
законом про Державний
бюджет України дії
інших законів України, Конституційний Суд України дійшов
висновку, що зупинення законом про
Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін до
інших законів України, не відповідає ряду статей Конституції України. Таким чином, про порушення своїх прав на отримання
разової грошової допомоги у певному
розмірі у відповідних роках вони дізналися лише з рішення Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року. Тому вважають, що встановлений ст. 99 КАС
України строк звернення до адміністративного суду з приводу недоплати разової
грошової допомоги у відповідних роках пропущений ними з поважних причин і він
підлягає поновленню. Відповідно до п. 5 резулятивної частини вказаного рішення
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей законів, що визнані
неконституційними. Просять поновити строк позовної давності та стягнути недоплачену
разову грошову допомогу.

Позивач ОСОБА_3 22.04.2008 року звернувся в суд із позовом до
відповідачів
про стягнення недоплаченої одноразової щорічної допомоги, поновлення строку
позовної давності. Підставою свої вимог вважає, те що згідно посвідчення серії
В - ІУ № НОМЕР_3 від 3 жовтня 2003 року він має статус ветерана війни -
учасника війни, та у зв'язку із цим пільги та компенсації, встановлені Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно
із статтею 12 цього закону до 5 травня кожного року виплачується разова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком учасника війни. За 2004 -
2007 року він не отримував вказаної разової допомоги у повному обсязі.
Відповідачі зобов'язані їй виплатити разову допомогу у розмірі 3 мінімальних
пенсій: 2004 рік - 308, 46 гривень (102,82*3); 2005 рік - 996,00 гривень
(332,00*3); 2006 рік - 1077,00 гривень (359,00*3); 2007 рік - 2230,00 гривень
(410,00*3), всього 3611,46 гривень. Йому
фактично виплачено за 2004 - 2007 роки лише 220,00 гривень. Таким чином, борг
відповідачів становить 3391, 46 гривень (3611,46 - 220,00). Причиною недоплати
даної компенсації відповідач пояснює відсутністю коштів, та при цьому
посилається на Закон України «Про державний бюджет» на відповідний рік. Такі
доводи відповідача вважає необґрунтованими, а також такими, що не звільняють
відповідачів від обов'язку виконання вимог закону щодо виплати належних йому
коштів як ветерану війни. Згідно із статтею 2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів
державної влади, які обмежують права пільги ветеранів війни, передбачені цим
законом є недійсними. Крім цього, оцінюючи норми Закону України «Про державний
бюджет» та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»у їх конкуренції, слід
застосувати норми спеціального закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», оскільки, даний закон є спеціальним нормативним актом,
який визначає статус ветеранів війни та спрямований на їх захист, що
передбачено преамбулою цього закону. Таким чином, не можуть умови соціального
захисту ветеранів війни змінюватись іншими законами, в тому числі і Законом
України «Про державний бюджет». Більше того, згідно рішення Конституційного
суду України від 9.07.2007 року № 6 - рп/2007 норми Закону України «Про
державний бюджет», якими призупинилася виплата компенсацій та надання пільг
певним категоріям громадян, в тому числі і ветеранам війни, інвалідам війни,
визнані неконституційними, та у зв'язку із цим підлягають застосуванню. Згідно
правової позиції Конституційного суду України, висловленій у вказаному рішенні
від 20.03.2002 року № 5 - рп /2002, право громадян на соціальний захист може
бути обмежено лише в умовах надзвичайного або воєнного стану на певний строк.
За таких обставин підстав для зупинення належних йому виплат та соціальних
гарантій у держави не було. Згідно із п. 5 резолютивної частини вказаного
рішення Конституційного суду України, дане рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ним позовів у зв'язку із
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнанні неконституційними. Про порушення його права відповідачем він
дізнався в липні 2007 року із засобів масової інформації у зв'язку із
оприлюдненням рішення Конституційного суду, а тому вважає, що ним не пропущено
строк позовної давності для стягнення вказаних сум допомоги. За таких обставин
змушений просити суд поновити строк позовної давності. Просить поновити строк
позовної давності та стягнути недоплачену одноразову щорічну допомогу.

Позивач ОСОБА_4 21.04.2008
року звернувся в суд із позовом до відповідачів управління праці та
соціального захисту населення Монастирищенської районної державної адміністрації,
Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
допомоги. Підставою своїх вимог вважає, те що на підставі ст. 7 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він є учасником
бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій. Згідно ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
йому щорічно до 5 - го травня повинна виплачуватись щорічна грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій віком. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та п. 3 ст. 22
Конституції України права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
вставлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть
бути скасовані без їх рівноцінної заміни. При прийнятті нових законів, або
внесені змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Але всупереч Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» та Конституції України щорічна
одноразова грошова допомога призначена йому на 2007 рік, виплачувалась не в
повному обсязі. Здійснюючі передбачені Законом виплати, відповідач виплатив
йому у 2007 році - 280 гривень. Однак, на 2007 рік мінімальна пенсія за віком
була встановлена у розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році відповідач недоплатив
йому разову грошову допомогу у розмірі 1620 гривень (380*5 = 1900 - 280 =
1620). Таким чином, сума недоплачених йому коштів складає 1620 гривень. Дії
відповідачів в частині невиплати разової грошової допомоги вважає протиправним,
оскільки вони порушують його право на користування законодавчо встановленими
пільгами, компенсаціями та гарантіями, а також
суперечать Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»,
ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 12 Європейської соціальної хартії 1996 року.
Відповідач відмовляється добровільно виплатити недоплачену йому суму коштів,
посилаючись на обмежене фінансування з державного бюджету, передбачене законами
України про Державний бюджет України на 2007 рік. Однак, такі посилання
відповідача є безпідставними, оскільки рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6 - рп /2007 визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) ряд положень Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік", зокрема, ст. 29, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", передбачена у розмірі лише 280 грн. Як зазначено в
абзаці 2 п.3.1. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України,
аналіз законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при
прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія
інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є
складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній
рівень життя кожного. Неправомірні дії відповідачів, невиконання покладених на
них Законом обов'язків призводить до серйозного погіршення його матеріального
становища, як громадянина, якому встановлена діючим законодавством виплата
пільг. Вважає, що відповідач своїми діями проігнорував вимоги ст. Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", які не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни. Вважає, що невиконання вимог діючого законодавства порушує його права
як громадянина та учасника бойових дій. Невиплата у добровільному порядку встановлених
законодавством грошових коштів змусило
його звернутися до суду за захистом порушених прав та наданих йому пільг. Спір
з виплати йому призначеної грошової допомоги у добровільному порядку не
вирішується. На підставі вищенаведеного вважає бездіяльність відповідача
незаконною, неправомірною та такою, що суперечить нормам права. Просить визнати
дії відповідачів по виплаті одноразової щорічної грошової допомоги учасника
бойових дій незаконними, стягнути із відповідачів недоплачену одноразову
щорічну грошову допомогу.

Представник відповідача Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації у
судове засідання не з'явився, надав суду клопотання № 4244 від 7.05.2008 року,
відповідно до якого просять справу розглядати у їх відсутність та надіслали на
адресу суду заперечення № 4245 від 7.05. 2008 року, відповідно до якого центр
по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (надалі Центр) не визнає себе
належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_4 Згідно з чинними в Україні
нормативно - правовими актами Центр не має (і ніколи не мав) розпорядчих
повноважень щодо призначення будь - яких сум грошових допомог, встановлених
законодавством для тієї чи іншої категорії громадян. Відповідно Центр не
призначав щорічної допомоги до Дня Перемоги ОСОБА_4, як учаснику бойових дій.
Згідно з п. 4 Типового положення про головне управління праці та соціального
захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації і
управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської
державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 29.09.2000 року № 1498, у 2007 році
управління проводило роботу з надання адресної соціальної допомоги і підтримки
малозабезпеченим громадян, у тому числі інвалідів; здійснювало контроль за
правильністю і своєчасністю призначення та виплати соціальних виплат і
допомоги, проведенням інших заходів соціального захисту населення; здійснювало
керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з нарахування та
виплати соціальних виплат і допомоги. Вищезазначені функції закріплені за
головним управлінням праці та
соціального захисту населення і постановою Кабінету Міністрів України від
30.05.2007 року № 790. Положенням про Центр передбачено, що Центр здійснює
вхідний облік та контроль документів з питань призначення соціальної допомоги та забезпечує оформлення виплатних документів
і відправку їх на виплату у тижневий строк. Позивач не оскаржує дії
(бездіяльність) Центру стосовно неправильності чи несвоєчасності оформлення
виплатних документів. Позивач не згоден із розміром здійсненої виплати, а визначення
цього розміру і призначення допомоги, як вже зазначалося, здійснює не Центр.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією,
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Постановою Кабінету
міністрів України від 18.02.2004 року № 177
було передбачено, що Міністерство Фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у
розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх
місцевим органами праці та соціального захисту населення. Міністерство оборони,
Міністерство внутрішніх справ, Служба безпеки, Державна судова адміністрація,
Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи, державний департамент з питань виконання
покарань, Управління державної охорони, Державна податкова адміністрація,
Адміністрація Державної прикордонної служби забезпечують подання місцевим
органам праці та соціального захисту населення щороку до 1 березня списків
ветеранів війни, яким виплата допомоги передбачена законом про державний бюджет
на відповідний рік. Згідно зі ст. 17 - 1 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» пенсіонерам виплата допомоги до 9
Травня здійснюється за місцем отримання пенсії. Відповідно до зазначених вище
нормативно - правових актів у 2007 році щодо пенсіонерів - силовиків списки на
виплату разової грошової допомоги до 9 Травня Головному управлінню парці та
соціального захисту населення подавало Головне управління Пенсійного фонду
України в Черкаській області. у списках були зазначені прізвище, ім»я, по
батькові, ідентифікаційний код одержувача, розмір допомоги до виплати. Головне
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації наказом від 14.02.2007 року № 17 - 03 доручило Центру забезпечити
проведення виплати грошової допомоги до 9 Травня відповідно до списків. Для
цього Головним управлінням на спеціально відкриті рахунки казначейства Центру
були перераховані кошти, а також передані відповідні списки. Центр виконав
зазначене доручення, нарахувавши відповідні суми отримувачам (так само
бухгалтерія підприємства здійснює щомісячне нарахування і виплату заробітної
плати працівнику згідно з наказом керівника про встановлення посадового
окладу), і перерахувавши їх уповноваженим банківським установам. Таким чином,
Центр направив на виплату таку суму коштів, яка була зазначена у списку,
погоджена і профінансована Головним управлінням праці та соціального захисту населення.
Робота Центру заключається в автоматизованій обробці документів на
виплату. Додатково на підставі рішення Конституційного суду України від
9.07.2007 року у справі № 6 - рп / 2007 кошти не виділялися і Головним
управлінням не перераховувались на рахунки Центру, так само як не надходило до
Центру жодного розпорядчого документа на виплату допомог у розмірах більших,
ніж було передбачено Законом України «Про державний бюджет України на 2007
рік». Усім отримувачам виплата допомог здійснювалася у розмірах, відповідно до
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», виходячи із обсягу
виділених видатків, оскільки відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу будь - які
платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного державного призначення.
Ст. 17 - 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» встановлено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
Травня., мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Керуючись зазначеною
нормою Закону 30 вересня 2007 року залишки коштів, які Центр отримав для
виплати допомоги до 9 Травня, вони повернули Головному управлінню. Просять
відмовити у задоволені позову до Центру у повному обсязі.

Відповідач - управляння
праці та соціального захисту населення Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області, надав заперечення згідно з яким Головним
розпорядником коштів по призначенню і виплаті разової грошової допомоги,
відповідно до ч. 2 Закону України «Про внесення змін» до Закону України від
25.12.1998 року № 367 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги
ветеранам війни і щорічно у Законі України «Про державний бюджет України»
передбачає цільові кошти, необхідні для виплати допомоги ветеранам війни. У
Монастирищенському районі нарахування цих коштів проводиться централізовано
Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за дорученням Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА, якому
Кабінетом Міністрів України делеговані повноваження по нарахуванню та виплаті
допомоги. Кошти поступають безпосередньо на пенсійні рахунки ветеранів
війни. Позивач ОСОБА_3за 2004-2007 роки отримав допомогу в розмірі 155 гривень.
Функція районного управління праці та соціального захисту населення зводиться
лише до перевірки анкетних даних осіб, які мають право на даний вид виплати за
списками, які формуються Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат. Згідно бюджетної класифікації видатків так кодів функціональної
класифікації 090201 - 090214, на підставі яких сформовано кошторис управління,
виплата одноразової допомоги до 5 травня не передбачена. Оскільки, претензій
позивачів щодо несвоєчасного повернення списків на виплату чи помилки в їх
анкетних даних не має, а дії управління не вплинули (і не могли вплинути через
відсутність повноважень) на розмір допомоги, просить відмовити позивачам ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в їх позовних вимогах до
районного управління праці та соціального захисту населення.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської
області від 15 травня 2008 року позивачу
ОСОБА_3 відмовлено у задоволені клопотання про поновлення строку звернення до
суду із адміністративним позовом в частині поновлення його за 2004 рік.

У
судове засідання позивачі не з»явилися, подали заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

У
судовому засіданні представник відповідача - Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації
просить у задоволенні адміністративних позовів відмовити, так як відповідач
діяв у відповідності до норм діючого законодавства, зокрема, законів про
державний бюджет на відповідний рік.

У судовому засіданні
представник відповідача - управління праці та соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної адміністрації адміністративні позови не
визнав, підтримав надані суду заперечення, просить у задоволенні позову до районного управління
праці відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги
позивачів підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного:

позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають до задоволення повністю так як:

- Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року із
змінами і доповненнями здійснюється в меншому розмірі, чим передбачено цим
законом;

- частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено,
що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод;

- проаналізувавши рішення Конституційного Суду України
від 01.12.2004 р. №
20-рп/2004, яким визнано неконституційними положення статті 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік»,
частину 3 статті 22 Конституції України, та враховуючи те, що право на отримання разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не залежить від
розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має
безумовний характер, суд прийшов до висновку, що необхідно задовольнити
вимоги стосовно виплати недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2005-2007
роки, оскільки, Верховна Рада України, приймаючи Закон України «Про Державний бюджет
України 2005 рік», Закон України «Про Державний
бюджет України 2006 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України
2007 рік», знову обмежила
соціальне право громадян, закріплене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності рішення Конституційного
Суду України з аналогічного питання, застосувавши до спірних правовідносин у
даній частині ч.7 ст.9 КАС України,
згідно якої: у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини ( аналогія закону);

-
мінімальна пенсія за віком на 2005 рік встановлена в розмірі прожиткового
мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що передбачено Законом
України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», у розмірі 332,00 грн.,
тому недоплата за 2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2складає 1410,00 грн. (332,00 х 5 = 1660 - 250
= 1410 грн.), ОСОБА_1 складає 2054 гривень (332,00 х 7=2324,00 - 270,00= 2054,00). ;

-
мінімальна пенсія за віком на 2006 рік встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу,
яка втратила працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2006 рік» у розмірі 359 грн. з 1 квітня 2006 року, тому недоплата за
2006 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 складає 1545 гривень (359,00
х 5=1795,00 - 250,00=1545,00), ОСОБА_1 у розмірі 2243 гривень
(359,00 х 7=2513,00 - 270,00=2243,00).

- мінімальна пенсія згідно Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік № 489-V від 19.12.2006 року з 1 січня 2007 року встановлена у
розмірі 380 гривень, з 1 квітня 2007 року в сумі 410 гривень, тому недоплата за
2007 рік, яка підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_2, становить1620 гривень (380,00 х 5= 1900,00 -
280,00 = 1620,00), ОСОБА_1 2360 гривень (380,00 х 7= 2660,00 - 300,00 =
2360,00), оскільки суд розглядає спір в межах пред»явлених позовних вимог;

- позовні вимоги позивачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного:

- ухвалою Монастирищенського районного суду від 15
травня 2008 року позивачу ОСОБА_3 відмовлено у поновленні строку звернення до
суду із адміністративним позовом про стягнення недоплаченої допомоги за 2004
рік, тому в задоволенні
адміністративного позову у цій частині необхідно відмовити, оскільки,
пропущення строку звернення до суду із позовом є підставою для відмови в його
задоволенні у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України, так як відповідачі
наполягають на його застосуванні;

- в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дії відповідачів по
виплаті одноразової щорічної грошової допомоги учасника бойових дій
незаконними, не підлягає задоволенню,
оскільки такий обов»язок на відповідачів покладено нормами діючого
законодавства, зокрема ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»;

- Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року із
змінами і доповненнями здійснюється в меншому розмірі, чим передбачено цим
законом;

- частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено,
що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод;

- проаналізувавши рішення Конституційного Суду України
від 01.12.2004 р. №
20-рп/2004, яким визнано неконституційними положення статті 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік»,
частину 3 статті 22 Конституції України, та враховуючи те, що право на отримання разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не залежить від
розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має
безумовний характер, суд прийшов до висновку, що необхідно
задовольнити вимоги стосовно виплати
недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005-2007
роки, оскільки, Верховна Рада України, приймаючи Закон України «Про Державний бюджет
України 2005 рік», Закон України «Про Державний
бюджет України 2006 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України
2007 рік», знову обмежила
соціальне право громадян, закріплене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності рішення
Конституційного Суду України з аналогічного питання, застосувавши до спірних
правовідносин у даній частині ч.7 ст.9
КАС України, згідно якої: у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини ( аналогія закону);

-
мінімальна пенсія за віком на 2005 рік встановлена в розмірі прожиткового
мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що передбачено Законом
України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», у розмірі 332,00 грн.,
тому недоплата за 2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 складає 946 грн. (332,00 х 3 = 996 - 50 = 946 грн.);

-
мінімальна пенсія за віком на 2006 рік встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу,
яка втратила працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2006 рік» у розмірі 359 грн.
з 1 квітня 2006 року, тому недоплата за 2006 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 становить 1027 грн. ( 359
х 3 = 1077 - 50 = 1027 грн.);

- мінімальна пенсія згідно Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік № 489-V від 19.12.2006 року з 1 січня 2007 року встановлена у
розмірі 380 гривень, з 1 квітня 2007 року в сумі 410 грн, тому недоплата за
2007 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 становить
1175 грн (410 х 3 = 1140 - 55 = 1175 грн), та на користь позивача ОСОБА_4
у розмірі 1620 гривень (380*5 = 1900 - 280 = 1620), оскільки, суд розглядає
справу в межах пред”явлених позовних вимог.

- в частині стягнення недоплаченої одноразової
допомоги із відповідача Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації, підлягає задоволенню
виходячи із наступного:

- постановами Кабінету Міністрів України від
11.04.2002 рік № 486 „Про забезпечення виплати у 2002 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та від 31.03.2003 р. №
425 „Про забезпечення виплати у 2003 р. разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, а також ст. 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що виплата разової грошової допомоги
здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке є
відповідачем за даним позовом;

- даний обов”язок вказаного відповідача також підтверджується п. 4 Типового положення про головне
управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської
державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від
29.09.2000 року № 1498, згідно якого у 2004 - 2006 роках управління
проводило роботу з надання адресної соціальної допомоги і підтримки
малозабезпеченим громадян, у тому числі інвалідів; здійснювало контроль за
правильністю і своєчасністю призначення та виплати соціальних виплат і
допомоги, проведення інших заходів соціального захисту населення;
здійснювало керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з
нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги. Вищезазначені функції закріплені за
головним управлінням парці та соціального захисту населення і сьогодні - постановою Кабінету Міністрів України від
30.05.2007 року № 790;

-
крім цього, обов»язок відповідача Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації здійснити нарахування та провести виплату
вказаних сум підтверджується
поясненнями їх представника, представника управління праці соціального
захисту Монастирищенської районної державної адміністрації та наданими
запереченнями, що Кабінет Міністрів України делегував ці повноваження Головному
управлінню праці та соціального захисту населення;

- Статтею 64 Конституції України визначено, що в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод
людини із зазначенням строку дії цих обмежень;

- відповідач, на якого покладено обов»язок забезпечення та контролю по
забезпеченню соціальних гарантій громадян, не надав суду доказів
правомірності застосування ним положень закону про державний бюджет на
відповідний рік, а не спеціального - Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту". Крім цього, відповідач не
надав суду доказів звернення до вищестоящих органів (Міністерства Фінансів,
Кабінету Міністрів України) з приводу нестачі коштів для забезпечення виконання
покладених на нього обов»язків чи до Конституційного Суду України з приводу
конституційності положень законів України про Державний бюджет на відповідний
рік. Тому суд вважає, що підстави для притягнення до розгляду справи інших
органів виконавчої влади, відсутні;

- крім цього, відсутність підстав притягувати до розгляду спору інших
органів влади підтверджується Постановами Монастирищенського районного суду
у справі № 2а-25/08 за адміністративним позовом ОСОБА_5до управління праці
та соціального захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Черкаської обласної державної
адміністрації про стягнення невиплаченої разової грошової допомоги, у справі
№ 2а-27/08 за адміністративним позовом ОСОБА_6та інших, задоволено аналогічні
позовні вимоги, які станом на час розгляду даної справи ніким не окаржувались і
є чинними;

- у відповідності до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини;

- в частині стягнення недоплаченої одноразової
допомоги із відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної адміністрації позов не підлягає задоволенню, так як
нарахування вказаних виплат не входить до їх обов»язків у
відповідності до наданих пояснень та наданих кодів виплат, які ними
здійснюються,

- суд вважає твердження відповідачів
про пропуск позивачами строку звернення до суду за 2005-2007 роки
безпідставними, так як ст.99 КАС України передбачає не лише річний термін
звернення до суду із адміністративним позовом, але і в строки, встановлені
іншими законами, яким є ст.257 ЦК України, яка підлягає застосуванню при
вирішенні майнових спорів.

Сторони звільнені від сплати судового
збору.

Керуючись
ст.ст.1, 3, 19, 21, 22, 46, 48, 55,
64 Конституції України, Законом України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ із
змінами і доповненнями, Рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004, Рішенням Конституційного
Суду України від 9.07.2007 року № 6 - рп/2007, ст.ст. 7, 8, 9,10, 11,
п.1) ч.1 ст.17, 72,
ст.99, ст.100, 104-106, ч.4 ст.
128, 158-163, 185-186 КАС України, Постановою
Кабінету Міністрів України від
29.09.2000 року № 1498 “Про затвердження типових положень про головне
управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської
державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської державної адміністрації і про управління праці та
соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастаполі
державної адміністрації”, Постановою Кабінету Міністрів України № 790
від 30.05.2007 року “Про затвердження типових положень про Головне
управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської,
управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і
про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастаполі державної
адміністрації”, суд

п о с т
а н о в и в:

Адміністративний позов задоволити
частково.

Стягнути з Головного управління
праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_4недоплачену
одноразову щорічну грошову допомогу за
2007 рік в сумі 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) гривень 00 коп, на користь
ОСОБА_1 за 2005-2007 роки в сумі 6657 (шість тисяч шістсот п»ятдесят сім)
гривень 00 коп., на користь ОСОБА_2за 2005-2007 роки в сумі 4575 (чотири тисячі
п»ятсот сімдесят п»ять) гривень 00 коп., на користь ОСОБА_3за 2005-2007 роки в
сумі 3148 (три тисячі сто сорок вісім) гривень 00 коп.

В задоволенні адміністративного
позову в іншій частині відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії повного
тексту постанови через Монастирищенський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду .

Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до Київського апеляційного
адміністративного суду через Монастирищенський районний суд.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко