Справа № 22а-478/2008
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 478/2008 р. Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 69 інстанції -
Доповідач - Уханенко С.А. (№
Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - Уханенка С.А.(доповідач),
суддів - Поплавського В.Ю., Сафронової С.В.,
при секретарі - Кочковый А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції, м. Павлоград
на постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.02.2007
року у справі № А36/10 за позовом
Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Павлоград
Дніпропетровської області до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1., Приватного підприємства “Дон - Промтехніка”, м. Донецьк про
визнання усної угоди недійсною та стягнення грошових коштів, -
У грудні 2006 року Західно-Донбаська об'єднана державна
податкова інспекція, м. Павлоград звернулася до Господарського суду
Дніпропетровської області із позовом, у якому просила на підставі ст. 49 ЦК УРСР, ст. 208 ГК України, п. 11 ст. 10
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визнати недійсною усну
угоду, укладену між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1., та приватним підприємством “Дон - Промтехніка”, а також стягнути з
.ПП “Дон- Промтехніка” на користь суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1. 1667 грн. 71 коп. грошових коштів за отриманий товар,
стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. на
користь державного бюджету 1667 грн. 71 коп. Зазначав, що документами, які свідчать
про наявність угоди є податкова та видаткова накладні від 28.11.2003 року № ДП
- 326, оформлені Приватним підприємством
“Дон - Промтехніка” та прибутковий касовий ордер суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1. № 187 від 28.11.2003 року.
Постановою Господарського
суду Дніпропетровської області від
12.02.2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог. В обґрунтування зазначив на
порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також
невідповідність висновків суду обставинам справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши
матеріали справи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.
обґрунтування позовних вимог Західно - Донбаська ОДПІ м. Павлоград, зазначає,
що згідно рішення Київського міськрайонного суду м. Донецька установчі
документи ПП “Дон - Промтехніка” визнані
недійсними з моменту реєстрації - 06.06.2002 року, а діяльність підприємства
здійснювалася всупереч інтересам держави. Здійснюючі підприємницьку діяльність,
ПП “Дон-Промтехніка” за місцем реєстрації
не перебувало, встановлену законом податкову звітність не надавало.
Як встановлено судом на
підставі накладної № ДП-326 від 28.11.2003 року (податкова накладна ДП-149 від
07.03.03) між приватним підприємством "Дон-Промтехніка"
(відповідач-2) укладено усну угоду та здійснено купівлю товару суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1. на загальну суму 2732,50
грн. Згідно квитанції до прибуткового
касового ордеру № 47 від 28.11.2003 року ОСОБА_1. здійснив оплату зазначеного товару.
Відповідно до частин 1 статті 208 цього Кодексу, якщо
господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе
одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до
статті 228 Цивільного кодексу України
правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним. Як зазначено у частині 2 статті 215 цього Кодексу визнання судом
такого правочину недійсним не вимагається. У статті 49 ЦК УРСР , яка була
чинною на момент виникнення спірних правовідносин, також ішлося про недійсність
угоди, укладеної з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, тобто ця
угода визнавалась недійсною на підставі закону. Отже у разі якщо угоду визнано
нікчемною, то вимога щодо визнання угоди недійсною є безпідставною.
З урахуванням того, що підставою для визнання угоди недійсною позивач вказав вчинення її всупереч інтересам
держави, то визнання її недійсною не потребується.
Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1 статті 10 Закону
України від 4 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в
Україні" , можуть на підставі пункту 11 цієї статті звертатись до судів із
позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їхню нікчемність.
За вчинення правочинну з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 ГК. За
змістом статті це можливо лише в разі виконання правочинну хоча б однією
стороною. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції застосовує лише
суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України , згідно з якою
конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку, встановлених законом.
Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в
доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони
належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як
такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 ГК.
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені позову в частині
стягнення санкцій, оскільки вимоги про їх стягнення пред'явлені поза
межами строків, встановлених ст. 250 ГК
За таких обставин колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому рішення
суду необхідно залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -
скаргу Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції, м. Павлоград Дніпропетровської області - залишити
Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2007 року - залишити без змін.
Ухвала суду набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до
Вищого адміністративного суду України з моменту виготовлення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий:

Судді: