Справа № 2-а-2259/2008
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2008
року 17 год. 00
хв. м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шарапи В.М. за участю
секретаря судового засідання Пилипчук В.Є. та сторін, які беруть участь у
справі:

позивача:
представник ОСОБА_2.

відповідача: представник не з'явився,

представник третьої особи, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача - об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку по вул. Кн. Романа, 15а в місті Рівне - Товариство
співвласників «ОСЕЛЯ-СЕРВІС» - не
з'явився,

представники третіх осіб на стороні відповідача, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору: Рашко В.Г., Гнатишин К.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовомОСОБА_1, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул.. Кн.. Романа, 15а в
місті Рівне - Товариство співвласників „ОСЕЛЯ-СЕРВІС» до Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, треті
особи, що не заявляють самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача - АТЗТ «Спецбуд», Головне управління
державного казначейства України в Рівненській області, про визнання дій
суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання рішення суб'єкта владних
повноважень нечинним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, де просить визнати дії Регіонального відділення
Фонду державного майна України по Рівненській області по приватизації
товариством покупців державного підприємства «Спецбуд» житлового будинку для
малосімейних № 15а по вул. Дозорцевій /на сьогодні Кн.. Романа/ в місті Рівне -
протиправними та визнати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна
України по Рівненській області від 26 листопада 1993 року за № 487 в частині
затвердження приватизації товариством покупців державного підприємства
«Спецбуд» житлового будинку для малосімейних АДРЕСА_2 в місті Рівне - нечинним.

У судовому
засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив суду, що
позивачка є власником квартириАДРЕСА_1 в місті Рівне на підставі договору
купівлі-продажу від 11 липня 2006 року. Під час слухання 14 березня 2008 року
адміністративної справи за позовом АТЗТ «Спецбуд» до КП „Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації»», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача - Регіонального відділення фонду
Державного майна України по Рівненській області, виконавчого комітету
Рівненської міської ради про визнання дій та рішень КП «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» по проведенню державної реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна - квартириАДРЕСА_2, м. Рівне за окремими громадянами
/мешканцями цих квартир/ та повернення їм свідоцтв про право власності з
відміткою про державну реєстрацію - незаконними їй стало відомо про те, що
наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській
області за № 487 від 26 листопада 1993 року затверджено План приватизації майна
державного підприємства «Спецбуд». Згодом укладено договір купівлі продажу
майна державного підприємства і підписано акт передачі державного майна. На
підставі вказаних документів оформлено приватизацію товариству покупців на
житловий будинок №15а по вул. Дозорцевій /на сьогодні Кн. Романа/ в місті
Рівне. Представник позивача вважає дії відповідача по приватизації вказаного
будинку неправомірними, а наказ про затвердження Плану приватизації в частині
приватизації житлового будинку - нечинним у зв'язку з тим, що відповідно до ст.
2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. З Закону
України „Про приватизацію державного майна» об'єкти державного житлового фонду,
в тому числі у складі цілісних майнових комплексів, не підлягають приватизації.
Тобто, всупереч вказаним нормам, житловий будинку АДРЕСА_2 в місті Рівне разом
з іншими об'єктами приватизації приватизовано товариством покупців. Тим самим,
на думку позивача, порушено його право власності на квартиру 57 в спірному
будинку, оскільки на неї у судовому порядку висунуло претензії АТЗТ «Спецбуд».

Представник
третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет
спору - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку поАДРЕСА_2 у м.
Рівне - Товариство співвласників «Оселя-Сервіс» дав суду аналогічні пояснення,
що й відповідач. При цьому доповнив, що утримання цього будинку проводиться не
власником за документами - АТЗТ «Спецбуд», а товариством співвласників. Частина
квартир у будинку перебуває у приватній власності мешканців, які квартири
приватизували. Вважає, що відповідачем при приватизації було порушено чинне
законодавство, яке забороняло приватизацію державного житлового фонду.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що позов не
підлягає до задоволення у зв'язку з тим, що позивачка не має будь-якого
відношення до прийняття рішення про приватизацію будинку АДРЕСА_2 у м. Рівне,
оскільки на той час не проживала в будинку і не є учасником процесу
приватизації. Крім того вважає, що прийняті рішення про приватизацію цілісного
майнового комплексу Державного підприємства «Спецбуд» відповідають вимогам
чинного законодавства про приватизацію державного майна. В задоволенні позову
просить відмовити.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - АТЗТ «Спецбуд» - пояснив суду, що у 1993-1994 роках було
приватизовано цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Спецбуд»
товариством покупців цього підприємства. АТЗТ «Спецбуд» є правонаступником
товариства покупців державного підприємства. До складу цілісного майнового
комплексу було включено також житловий будинок для малосімейних АДРЕСА_2 у м.
Рівне. Рішення про приватизацію приймалось відповідачем, тому представник
третьої особи не надає правової оцінки такому рішенню. Зазначає, що на даний
час АТЗТ «Спецбуд» звернулось до суду як власник будинку АДРЕСА_2 у м. Рівне з
позовом, де просить анулювати державну реєстрацію права власності мешканців
цього будинку (в тому числі і позивачки). При цьому вважає, що громадяни набули
права власності на квартири без погодження з боку товариства як власника
будинку.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Головного управління державного казначейства України у
Рівненській області - пояснив суду, що при вирішенні питання про розподіл
судових витрат слід виходити з вимог листа Міністерства фінансів України від 01
березня 2006 року, де зазначено, що у разі задоволення позову на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід
присуджувати такій особі за рахунок коштів, передбачених на утримання такого суб'єкта
владних повноважень. Також зазначає, що у державному бюджеті не передбачено
витрат на відшкодування судових витрат осіб у адміністративному процесі.

Заслухавши
пояснення представників сторін, третіх осіб, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши
їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено, що на підставі наказу №215 від 29 липня 1993 року Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Рівненській області було створено
інвентаризаційну комісію та комісію по оцінці вартості майна Державного
підприємства «Спецбуд», до якої ввійшли представники ДП «Спецбуд», відповідача
та Рівненської міської ради. Дана комісія
розробила план приватизації Державного підприємства «Спецбуд», який 20
листопада 1993 року погоджений членами комісії та затверджений начальником
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області.
Наказом №487 від 26 листопада 1993 року Регіональне відділення Фонду державного
майна України по Рівненській області затвердило план приватизації. До плану
приватизації майна ДП «Спецбуд» включено цілісний майновий комплекс
підприємства, в тому числі і житловий будинок для малосімейних АДРЕСА_2 у м.
Рівне. На підставі даного плану приватизації 26 листопада 1993 року наказом
№492 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській
області затверджено перелік об'єктів приватизації та прийнято рішення про
укладення договору купівлі-продажу майна ДП «Спецбуд» з товариством покупців на
умовах, затвердженого плану приватизації. 29 листопада 1993 року товариство
покупців згідно плану приватизації придбало цілісний майновий комплекс
Державного підприємства «Спецбуд», у тому числі і житловий будинок для
малосімейних АДРЕСА_2у м. Рівне. Дані обставини стверджені дослідженими у
судовому засіданні наказами відповідача №215 від 29 липня 1993 року, №487 від
26 листопада 1993 року та №492 від 26 листопада 1993 року, планом приватизації майна Державного підприємства «Спецбуд»,
договором купівлі-продажу майна Державного підприємства «Спецбуд» від 29
листопада 1993 року, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 8-14,
61-62, 63).

Судом
встановлено, що будинок АДРЕСА_2 у м. Рівне є житловим будинком для
малосімейних, що стверджено актом приймання будинку в експлуатацію,
затвердженого рішенням Рівненського міськвиконкому від 13 січня 1972 року №6
(а.с. 16-21). Згідно статті 5 Житлового кодексу України в редакції станом на
час прийняття рішення про приватизацію майна ДП «Спецбуд» та на час його
приватизації даний будинок відносився до державного житлового фонду.

Згідно чинної на
час спірних правовідносин редакції статті 3 Закону України «Про приватизацію
державного майна» дія даного Закону не поширювалась на приватизацію об'єктів
державного житлового фонду, тобто вони не підлягали приватизації у складі майна
державного підприємства.

За наведених
обставин, відповідач при прийнятті рішення про приватизацію у складі цілісного
майнового комплексу житлового будинку для малосімейних АДРЕСА_2 у м. Рівне діяв
не у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного майна»,
а тому такі його дії є протиправними, а прийнятий наказ про затвердження плану
приватизації, який в подальшому став підставою для укладення договору
купівлі-продажу майна є нечинним. Таким чином, доводи відповідача про
відповідність його дій при приватизації житлового будинку вимогам чинного
законодавства є безпідставними.

Не заслуговують
на увагу та відхиляються судом також доводи відповідача в заперечення проти
позову про те, що при приватизації не порушено прав позивачки. Як встановлено
судом, позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 у м. Рівне на підставі договору
купівлі-продажу від 11 липня 2006 року (а.с. 29-31). Згідно статей 316 та 319
ЦК України право власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 392 ЦК
України надано право власнику ставити питання про визнання незаконним та
скасування правового акту органу
державної влади, який не відповідає законові та порушує права власника. Також
встановлено, що АТЗТ «Спецбуд», який на час вирішення спору судом є власником
будинку №АДРЕСА_2 у м. Рівне, у якому власником квартири 57 є позивачка,
звернулося до суду з позовом, де зазначає про те, що, на його думку, Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації незаконно провело реєстрацію права
власності позивачки на дану квартиру та просить визнати такі дії органу
державної реєстрації незаконними. За таких обставин рішення органу владних
повноважень при проведенні приватизації державного майна впливають на права та
обов'язки позивача ОСОБА_1. як власника квартири у приватизованому АТЗТ
«Спецбуд» житловому будинку і вона вправі звернутись до суду з позовом про
захист порушених чи оспорених прав власника шляхом визнання неправомірними дій
та рішень органів державної влади.

Судові витрати в
сумі 3 грн. 40 коп. суд присуджує на користь позивачки з державного бюджету
згідно статті 94 КАС України. При цьому суд не приймає до уваги доводи
представника головного управління Державного казначейства України у Рівненській
області з посиланням на лист Міністерства фінансів України про присудження цих
витрат з відповідача - суб'єкта владних повноважень - оскільки така позиція
суперечить вимогам закону - частини 1 статті 94 КАС України. Та обставина, що у
державному бюджеті не передбачено коштів на проведення такого відшкодування не
є підставою для неприсудження вказаних витрат з державного бюджету за наявності
законодавчо встановлених на те підстав.

Керуючись
статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
ОСОБА_1 задоволити.

2. Визнати дії
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області
по приватизації товариством покупців державного підприємства „Спецбуд»
житлового будинку для малосімейних АДРЕСА_2 в місті Рівне - протиправними.

3. Визнати наказ
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області
від 26 листопада 1993 року за № 487 в частині затвердження приватизації
товариством покупців державного підприємства «Спецбуд» житлового будинку для
малосімейних АДРЕСА_2 в місті Рівне -
нечинним.

4. Присудити
ОСОБА_1 з Державного бюджету судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

5. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження
було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
складена в повному обсязі 05 травня 2008 року.

Головуючий: В.М.Шарапа