Справа № 2-а-539/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 539/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 року
м. Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді -
Березовського О.Д.,

при секретарі -
Швачко О.В.,

за участю
представника відповідача Криволапа В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги члену сім'ї загиблого
військовослужбовця, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. звернулись в суд з адміністративними позовами до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення з відповідача на їх користь
недоплаченої їм разової щорічної грошової допомоги як члену сім'ї загиблого
військовослужбовця, відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року.

З позовних заяв
виходить, що позивачі являються членами сімей загиблих військовослужбовців, що
підтверджується відповідними посвідченнями та довідками.

Відповідно до Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” позивачам
щорічно до 5 травня повинна надаватись разова грошова допомога в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком як членам сімей загиблих військовослужбовців.
Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та ст. 22 Конституції України грошова допомога призначена
позивачам за 2005, 2006, 2007 роки виплачувалась не в повному обсязі.

Так, одноразову
грошову допомогу позивачам було виплачено в 2005 році в розмірі 130 грн., в
2006 році в розмірі 130 грн., в 2007 році в розмірі 150 грн., що
підтверджується відповідними довідками, виданими управлінням праці та
соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації.

Мінімальна пенсія за
віком у 2005 році складала 332 грн., пенсія за віком у 2006 році становила 359
грн., пенсія за віком у 2007 році становила 410, 06 грн.. Таким чином,
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” суми виплат позивачам ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. мали б скласти в 2005 році - 1660
грн., в 2006 році - 1795 грн., в 2007 році - 2050, 30 грн.. Сума недоплат за 3
роки склала 5095, 30 грн..

На
підставі викладеного, позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь
суму недоплаченої їм разової щорічної грошової допомоги як члену сім'ї
загиблого військовослужбовця, відповідно ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. в розмірі 5095, 30 грн., ОСОБА_3. в розмірі 5095 грн..

Ухвалами судді від 07
березня 2008 року, 13 березня 2008 року та 14 березня 2008 року відкрито
провадження у зазначених справах.

Ухвалами судді від 07
березня 2008 року, 13 березня та 14 березня 2008 року адміністративні справа за
позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5об'єднані
для спільного розгляду з адміністративною справою № 2-а-539/2008 за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги члену сім'ї загиблого військовослужбовця.

Позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.
в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були
повідомлені належним чином. Надали суду письмові заяви з проханням розглянути
справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник
відповідача в судовому засіданні заявлений позивачами позов не визнав,
підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовні заяви. В
своїх запереченнях на позовні заяви відповідач зазначив, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет
на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення. Зокрема, розмір грошової допомоги для члена
сім'ї загиблого військовослужбовця у 2005 році становив 130 грн., у 2006 році -
130 грн., у 2007 році - 150 грн.. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, головне управління
праці та соціального захисту населення облдержадміністрації не мало законних
підстав визначати або змінювати розміри зазначеної допомоги, оскільки вони
визначалися законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Крім
того, у 2005, 2006 роках Конституційним Судом України не приймались рішення
щодо визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в частині
визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам
війни. Також відповідно до ст. 99 КАС України позивачами пропущений строк
звернення до суду за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 роки,
оскільки виплати позивачі отримали у травні місяці відповідного року, а до суду
звернулись лише в березні 2008 року. Відповідач в своїх запереченнях також
вказав, що позивачі отримали разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 150
грн. в травні 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України
рішення про неконституційність положень деяких статей Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік». Водночас, зазначене рішення може бути
реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого акту, який був предметом
спору. Враховуючи зазначене, головне управління праці та соціального захисту
населення діяло відповідно до чинного законодавства, в зв'язку з чим відсутні
протиправні дії. При розгляді спірних правовідносин відповідач просить
врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України,
згідно яких у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними,
шкода завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її
органами виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить
відмовити позивачам в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління
праці та соціального захисту населення облдержадміністрації частини
недовиплаченої разової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені
такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи питання,
щодо пропущення позивачами строку звернення до адміністративного суду за
захистом свого порушеного права у 2005-2006 роках, на чому наполягає сторона
відповідача, суд прийшов до висновку, що позивачі зазначений у ст. 99 КАС
України строк звернення до суду в дійсності порушили, оскільки вони отримували
виплати до 5 травня як в 2005 році, так і в 2006 році і знали про порушене своє
право, жодних доказів, які б спростовували даний факт та підтверджували
поважність причин пропущення строку звернення до суду позивачі суду не надали,
а тому річний строк звернення до суду повинен обчислюватись з травня 2005 року
та травня 2006 року.

Відповідно до
положень ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2 ст. 4
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів війни належать :
учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Стаття 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає
перелік осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, та в пункті 1
відповідної статті визначено, що його чинність поширюється на сім'ї
військовослужбовців, які загинули ( пропали безвісти ) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або
виконання інших обов'язків військової служби ( службових обов'язків ). До
членів сімей загиблих ( тих, які пропали безвісти ) військовослужбовців
належать утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв'язку з
цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге,
незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають ( і не
мали ) своїх сімей; діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до
досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Частина 5 ст. 15
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня членам сімей,
зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам ( чоловікам )
померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам ( чоловікам )
померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами
від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не
одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що
позивачі зареєстровані та проживають в м. Городня та Городнянському районі, що
підтверджується відповідними відмітками в паспортах позивачів ( а.с. 4, 10, 18,
25, 34-35 ).

З досліджених в
судовому засіданні копій посвідчень серії йНОМЕР_1, серії НОМЕР_2, серії
НОМЕР_3, серії НОМЕР_4, виданих Городнянським управлінням праці та соціального
захисту населення, встановлено, що ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. є членами сімей загиблих ветеранів війни і
мають право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих
ветеранів війни ( а.с. 5, 9, 19, 27 ).

Згідно копії довідки
управління праці та соціального захисту населення Городнянської
райдержадміністрації № 5442 від 12.03.2008 року встановлено, що ОСОБА_5.
являється членом сім'ї загиблого військовослужбовця і відповідною довідкою
підтверджено її право на користування пільгами згідно ст. 10 п. 1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( а.с. 41
).

Згідно
довідок управління праці та соціального захисту населення Городнянської
райдержадміністрації № 736 від 07.03.2008 року, № 788 від 11.03.2008 року, №
124 від 13.02.2008 року, № 591 від 04.03.2008 року, № 340 від 27.02.2008 року
встановлено, що ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5. виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у
2005 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця у розмірі 130 грн.; у 2006 році згідно
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» як члену сім'ї
загиблого військовослужбовця у розмірі 130 грн.; у 2007 році згідно Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як члену сім'ї загиблого
військовослужбовця у розмірі 150 грн. ( а.с. 3, 11, 20, 28, 36 ).

Положення ч. 3 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що нормативні акти органів державної
влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги
ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Незважаючи
на відповідні положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» дія ч. 5 ст. 15 відповідного закону на 2006
рік та 2007 рік зупинялась в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України № 3235-IV від
20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Згідно
ст. 34 Закону України № 2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих
учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами складає
130 гривень.

Згідно
ст. 30 Закону України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих
учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами складає
130 гривень.

Згідно
ст. 29 Закону України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих інвалідів війни та
дружинам ( чоловікам ) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв
нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами складає 150 гривень.

Відповідно
до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків ( шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії.

Стаття
55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України
наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі №
1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є
неконтитуційними ), окремі положення Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29 і пункт 13 статті 71 зазначеного вище
Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч. 5 статті 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнано такими, що не
відповідають Конституції України, і положення даних норм втрачають чинність.
Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України
є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., як членам сімей загиблих
військовослужбовців, неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату
грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна пенсія за віком відповідно
до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
становить 410, 06 грн., і з врахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума виплат позивачам в 2007
році повинна була складати 2050, 30 грн. ( 410, 06 грн. х 5 мінімальних пенсій
за віком ).

Враховуючи
те, що відповідачем ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. у 2007 році було проведено виплату разової
грошової допомоги в розмірі 150 грн., сума недоплаченої позивачам разової
щорічної допомоги становить 1900, 30 гривень.

Посилання відповідача
на те, що суд не може застосовувати рішення Конституційного Суду України №
6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо правовідносин, які виникли до набрання цим
рішенням чинності, судом не приймаються до уваги, оскільки рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні
неконституційними.

Вирішуючи
позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачів невиплаченої їм
частини разової грошової допомоги за 2005-2006 роки, суд прийшов до висновку,
що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» звужують обсяг існуючих прав позивачів, які передбачені Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру
виплат як членам сімей загиблих військовослужбовців, однак відповідні рішення
Конституційного Суду України про визнання неконституційними положень зазначених
законів, не приймались.

Згідно роз'яснень в
п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд не може,
застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи
правові акти, перелічені в ст. 150 Конституції, оскільки це віднесено до
виключної компетенції Конституційного Суду України.

Стаття
150 Конституції України визначає, що вирішення питань про відповідність
Конституції України ( конституційність ) законів та інших правових актів
Верховної Ради України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Крім
того, враховуючи вимоги ст. 100 КАС України, позивачам слід відмовити в
задоволенні позовних вимог щодо порушення їх права у 2005-2006 роках, так як
позивачами пропущений строк звернення до адміністративного суду, і на цьому
наполягає сторона відповідача.

Судом не приймаються
до уваги посилання сторони відповідача на те, що Головне управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не
мало законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є
необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 22, 55, 150 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 10, 15, 17-1
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.29006 року, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 99
- 100, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5до Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги члену сім'ї
загиблого військовослужбовця - задовольнити частково.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену частину разової
грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2007 рік в
розмірі 1900, 30 грн..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації недоплаченої частини разової грошової допомоги, як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки - відмовити.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 недоплачену частину разової
грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2007 рік в
розмірі 1900, 30 грн..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення на її користь з Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації недоплаченої частини разової грошової допомоги, як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки - відмовити.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 недоплачену частину разової
грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2007 рік в
розмірі 1900, 30 грн..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення на її користь з Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації недоплаченої частини разової грошової допомоги, як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки - відмовити.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 недоплачену частину разової
грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2007 рік в
розмірі 1900, 30 грн..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення на її користь з Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації недоплаченої частини разової грошової допомоги, як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки - відмовити.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_5недоплачену частину разової
грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2007 рік в
розмірі 1900, 30 грн..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5щодо стягнення на її користь з Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації недоплаченої частини разової грошової допомоги, як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки - відмовити.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про оскарження і поданням після цього протягом 20
днів скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст.
186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський