Справа № 22-а-157-Ф/2007
Суддя: Мамасуєва Л.О.
Дата ухвалення: 2007-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-157-Ф/07 Головуючий суду першої інстанції Кириленко Л.О.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007
року колегія судців судової палаті у цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - судді Моісеєнко Т.І.

суддів: Мамасуєвої Л.О., Полянської В.О..

при секретарі Абдураманові
Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Військової частини А0156 про визнання дій командира Військової частини А0156
неправомірними та стягнення заборгованості грошового забезпечення, за
апеляційною скаргою військової частини А 0156 на постанову Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до військової частини А 0156 про стягнення заборгованості з виплати частини грошового
забезпечення у вигляді надбавки за безперервну військову службу.

Вимоги
мотивовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині А
0156 з 18.12.1992 року по 29.12.2003 року. Незважаючи на вимоги Указу
Президента України № 389 від 5 травня 2003 року «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу» відповідачем вказана надбавка нараховувалася та виплачувалася не в
повному обсязі. Тому позивач вважає, що надбавка за безперервну
військову службу підлягає нарахуванню йому з дня її введення, до 5 серпня 2003
року в розмірі 70 %. і після 5 серпня 2003 року до дня його звільнення - 29
грудня 2003 року 90 %.

Позивач просив суд зобов'язати військову частину А 0156 провести
перерахунок його грошового забезпечення, і стягнути заборгованість з
урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів в сумі 4232,02 грн., та
стягнути з відповідача компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з
порушенням строків виплат грошового забезпечення в розмірі 1354,24 грн.

Постановою Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 19
липня 2006 року позов задоволений - відповідача зобов'язано провести перерахунок
грошового забезпечення ОСОБА_1., врахувавши надбавку за безперервну військову
службу за період з 1 червня 2003 року до 29 грудня 2003 року, також з
військової частини А 0156 стягнено 4232,02 грн. заборгованості з виплати
частини грошового забезпечення та 1354,24 грн. компенсації.

В апеляційній
скарзі представник і командир військової частини А 0156 ставлять питання про
скасування оскаржуваної постанови, з прийняттям нової - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом
були неправильно встановлені обставини справи та застосовані норми матеріального
права. Апелянт зазначає, що надбавка за безперервну військову службу
сплачувалась позивачу відповідно до розпоряджень Міністра оборони України.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без
задоволення, а

оскаржувану постанову-без змін.

2

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної
скарги, заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
пунктів 3 і 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України
підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині А
0156. В період з червня 2003 року до грудня 2003 року йому виплачувалася
надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах України, встановлена
Указом Президента України № 389 від 5 травня 2003 року «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу», в таких розмірах - з червня
до жовтня 2003 року - 15 %; у жовтні, листопаді 2003 року - 20 %, у грудні 2003
року 90 %.

Приймаючи
постанову про задоволення позову ОСОБА_1., суд виходив з того, що при стажі
безперервної служби понад 20 років, відповідно до зазначеного Указу Президента
України позивач мав право на отримання надбавки за безперервну службу в розмірі
70 % і відповідно понад 25 років в розмірі 90 %.

Оскільки
статтями 2 і 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей», передбачено, що ніхто не має права обмежувати
військовослужбовців у правах та свободах, визначених законодавством України, і
держава гарантує матеріальне та інше
забезпечення військовослужбовців у розмірах, що стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі, виплата позивачу надбавки за безперервну
службу в меншому розмірі, ніж вказано в Указі Президента України, порушує його
права.

Такі висновки
суду не відповідають матеріалам справи, та суперечать нормам матеріального
права.

Так, пунктом 1
наведеного Указу Президента України встановлено, що Міністрові оборони України
надано право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі
результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких
розмірах: понад 5 років -до 10 %; понад 10 років - до ЗО %; понад 15 років - до
50 %; понад 20 років - до 70 %; понад 25 років - до 90 %.

Указом
встановлено лише верхній граничний розмір надбавки, не фіксуючи початкового її
розміру, та передбачено, що порядок і умови виплати зазначеної надбавки
визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України,
Головою Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Начальником Управління державної охорони України. Виплата надбавок здійснюється
за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання
Збройних Сил України та відповідних міністерств і комітетів.

На виконання
цього Указу Міністром оборони України наказом №149 від 26 травня 2003 року
затверджено відповідну Інструкцію.

Згідно пункту 2
наказу Міністра оборони України від 26 травня 2003 року №149, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 8 травня 2003 року за №411/7732 «Про затвердження
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних силах України», розміри щомісячної надбавки за
безперервну службу в Збройних Силах України встановлюються, виходячи з наявного
фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.

При цьому
відповідно до пункту 2.4 зазначеної Інструкції, виплата надбавки здійснюється в
межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових
частин.

На виконання Указу Президента України, щодо виплати вказаної надбавки,
розпорядженнями Міністра оборони України від 26 травня 2003 року №
153/165/1/535, 350/157/1/188, 350/147/1/155 виплата щомісячної надбавки за
безперервну військову службу особам
офіцерського складу, прапорщикам
(мічманам), а також
особам рядового.

3

сержантського
(старшинського) складу, які проходять службу за контрактом і мають високі результати у службовій діяльності, встановлена у
відсотках до грошового забезпечення при стажу служби понад 25 років
відповідно: на період з червня по жовтень 2003 року, у розмірі 15%. у жовтні та
листопаді 2003 року - 20 %, у грудні - у розмірі 90 %.

Матеріалами
справи підтверджується, що на підставі наказів начальника відповідача згідно з вищевказаними розпорядженнями, виходячи
із вказаних розмірів, в межах фонду грошового забезпечення,
затвердженого в кошторисі військової частини, позивачу виплачувалась зазначена
щомісячна надбавка.

Вищезазначені
обставини свідчать, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про
порушення прав позивача, тому, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям нової- про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи
наведене, на підставі статей 2 і 9 Закону України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей», Указу Президента України № 389
від 5 травня 2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»,
керуючись статтями 195, 196, пунктом 3 статті 198, пунктами 3 і 4 статті 202,
частини 2 статті 205, статтею 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у
м. Феодосії

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника і командира військової частини А 0156 на
постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим
від 19.07.2006 року -задовольнити.

Постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від
19.07.2006 року - скасувати.

Прийняти нову
постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до військової
частини А 0156 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця, відповідно до частини 2
статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.