Справа № 22-а-4264/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Арапіна Н.Є. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2008
року справа №
22-а-4264/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача представника
відповідача

Василенко Л.А., Дяченко С.П. Безруковій В.М. ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради

на постанову

Торезького міського суду Донецької області

від

26 лютого 2008 року

по справі

№ 2-а-25/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради, Головного управління державного
казначейства України в Донецькій області

про

визнання дій протиправними, стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

11.02.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Торезького міського суду Донецької
області від 26.02.2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради, Головного
управління державного казначейства України в Донецькій області про
стягнення грошових сум на оздоровлення за 2007 рік було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії і є інвалідом 3 групи та
перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір мінімальної заробітної
плати на момент виплати становив:

з 1 січня 2007 року - 400 гривень на
місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога
у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично
нараховано та сплачено (а.с. 9) в 2007 році - 90 грн. - 27.08.2007 р.

Таким чином, суд першої інстанції
вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача разову грошову
допомогу у такому розмірі за 2007 рік - (440 гривні х 4) - 90 гривень = 1670
гривень.

Тобто
судом було встановлено, що фактично за 2007 рік відповідачем було недоплачено
позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 1670 грн.

Не
погодившись з таким рішенням, Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради подало апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права, а саме, виплати здійснювалися,
виходячи з Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В судовому
засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив
її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 3 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Управління
виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у 90 грн., встановлену Постановою
КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи - 90 гривень (за
грошовою реформою 1996 року).

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2007 роки, а не постанова № 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 90 гривень в 2007 році суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

На цей
час статтею 76 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір
мінімальної заробітної плати з 1 липня 2007 року було встановлено в сумі 440
грн.

Таким
чином, недоплата позивачеві належної щорічної допомоги на оздоровлення склала
440 х 4 - 90 = 1670 гривень, які й підлягають стягненню на користь позивача з
відповідача.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тобто суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Іншими сторонами в іншій частині
постанова місцевого суду не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає
і має бути залишена без змін.

В повному обсязі ухвала складена
17.04.2008 року.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Торезького міського суду Донецької області від 26
лютого 2008 року у справі № 2-а-25/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради, Головного управління
державного казначейства України в Донецькій області «про визнання дій
протиправними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: