Справа № 22а-0201/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-0201/08
головуючий суддя 1-ій інстанції -
Васіна Л.А. (справа № 2а-145/07)
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю. (доповідача)

суддів - Мартиненка О.В., Уханенка С.А.,

при
секретарі - Яловому Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Кіровському районі м.
Дніпропетровська

на постанову Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2007 року по адміністративній
справі за позовом Управління пенсійного фонду України у Кіровському
районі м. Дніпропетровська до прокуратури Кіровського району м.
Дніпропетровська та третьої особи ОСОБА_1 про визнання недійсним припису
прокурора, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року УПФ України у
Кіровському районі м. Дніпропетровська звернулося з вищезазначеним
позовом, де просило визнати недійсним
припис прокурора Кіровського району від 13.11.2006 року щодо усунення УПФ
України в Кіровському районі м. Дніпропетровська порушень вимог чинного
законодавства України щодо нарахування пенсії державного службовця гр.ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від
12.09.1997 р. № 1013 та стосовно перерахування її пенсії у зв'язку з
підвищенням посадових окладів державних службовців та зміною структури
заробітної плати з квітня 2006 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2007 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції у
зв'язку з невірним застосуванням положень чинного законодавства у сфері
пенсійного забезпечення та прийняття нової постанови,
якою апелянт просить визнати недійсним припис прокурора щодо усунення УПФ України у Кіровському районі порушень
вимог чинного законодавства України щодо загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування відносно гр.ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду
в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової постанови по справі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч наданої
Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська
довідки від 10.09.2006 р. № 31524/6105, яка містить відомості про встановлену
ОСОБА_1 винагороду за вислугу років 40%, позивачем при перерахуванні пенсії
ОСОБА_1 на підставі ст.33 Закону України «Про державну службу» неправильно була
врахована надбавка за вислугу років в розмірі 25 % та з урахуванням премії за березень 2006 року, що
суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 9.03.2006 року №
268, згідно якої розрахунковим періодом для перерахування заробітної плати і
пенсій є період з 1.04.2006 року.

На підставі наведених у попередньому абзаці обставин, суд прийшов до
висновку, що припис прокурора відповідає вимогам чинного законодавства,
оскільки пенсії ОСОБА_1 підлягає перерахуванню з урахуванням винагорода за
вислугу років згідно з вимогами ПКМУ № 1013
від 12.09.1997 року, та з урахуванням премії за квітень 2006 року.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Згідно
припису прокурора Кіровського району від 13.11.2006 року (а.с.7) позивачу було запропоновано негайно
усунути порушення вимог законодавства щодо загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування державних службовців шляхом перерахунку пенсії у
відповідності з чинними нормативними актами України з цього питання, а саме
застосувати постанову КМУ від 12.09.1997 р. № 1013, і при перерахунку з 1
квітня 2006 р. урахувати премію за квітень 2006 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не оспорюється
компетенція прокурора при здійсненні
повноважень на видання припису, а лише оспорюються підстави для перерахунку
пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виконання припису прокурора.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор
України і підпорядковані йому прокурори здійснюють прокурорський нагляд за
додержанням і правильним застосуванням лише законів Кабінетом Міністрів
України, міністерствами та іншими органами виконавчої влади, управління,
контролю, та інш. підприємствами, установами і організаціями. Таким чином,
прокурори перевіряють виконання вимог підзаконних актів лише у випадках, коли
вони видані у відповідності з вимогами законів України і в них розкривається
механізм дії законів, порядок їх застосування, або якщо необхідно з'ясувати
умови та причини, що сприяли порушенням закону.

Разом
з тим, за змістом припису прокурору, встановленим за результатами
перевірки порушенням з боку посадових
осіб УПФ України у Кіровському районі, є неправильне застосування загальної
норми Закону при нарахуванні пенсії державного службовця, що потягло за собою
порушення прав громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, передбачених спеціальним
нормативним актом, тобто Постановою Кабінету Міністрів
України № 1013 від 12.09.1997 року «Про Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» (далі ПКМУ № 1013 від 12.09.1997 року).

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про прокуратуру», письмовий припис
прокурора вноситься у випадках, коли порушення закону має очевидний характер і
може завдати істотної шкоди інтересам держави, підприємства, установи,
організації, а також громадянам, якщо не буде негайно усунуто.

У
відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, суб'єкт
владних повнова­жень при прийнятті рішення чи вчиненні дій повинен враховувати
ті обставини, на які вказує закон, а також враховувати ті обставини, що мають
значення у конкретній ситуації, уникаючи прийняття невмотивованих рішень, а при
реалізації владних повноважень суб'єкт владних повноважень повинен діяти
добросовісно для досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, без
корисливих прагнень досягти вигод чи переваг в результаті прийняття рішень та
вчинення дій.

Відповідно до критерію розсудливості
та принципу рівності перед законом, суб'єкт владних повноважень при прийнятті
рішень, повинен забезпечити рівне ставлення до осіб під час прийняття рішення
або вчинення дії за однакових обставин та з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, па досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Однак, всупереч вищенаведеному, прокурор вносячи письмовий припис УПФ
України у Кіровському районі м. Дніпропетровська не надав належної оцінки тому,
що спір про нарахування (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням винагороди за вислугу років був вирішений судом з
винесення постанови, яка оскаржується позивачем в касаційному порядку,
але в наступний час підлягає виконанню на підставі виданого судом виконавчого
листа в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження в
Україні».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти
лише на підставі,
в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд може захистити права та інтереси
позивача у разі встановлення відсутності належних юридичних підстав та з
порушенням правил, процедури,
встановлених законом для внесення
прокурором припису. Наявність
негативних наслідків винесеного припису для можливості судового захисту законом не
вимагається. Право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю дій і якщо
рішення прийнято в межах повноважень, але для досягнення результатів, які не
відповідають повноваженням суб'єкта владних повноважень, таке рішення повинно
бути визнано протиправним.

Вищенаведене свідчить про наявність спору між позивачем та ОСОБА_1 з
приводу перерахунку пенсії останньої, незавершеність його вирішення в судовому
порядку, а відповідно і про відсутність очевидності порушень закону з боку
позивача. Зазначене в свою чергу свідчить про відсутність підстав для винесення
припису та про привласнення прокурором
функцій суду, юрисдикція яких поширюється на дані спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено про існування спірних правовідносин між
позивачем та ОСОБА_1 з приводу перерахунку пенсії з урахуванням винагороди за вислугу років, а не з урахуванням
надбавки за вислугу років, однак оцінюючи дії прокурора, суд ухвалив
помилкове рішення по справі, оскільки допустився повторного обговорення того
самого спору і між
тими самими сторонами, який
раніше вже було вирішено судом.

Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим
є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені
в судовому засіданні.

Між тим, районний суд не з'ясував всіх обставин справи щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_1 згідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від
9.03.2006 року № 268 та відмовив у задоволені позову покладаючись лише на
припис прокурора, без витребування відповідних розпоряджень позивача про
перерахунок пенсії, пенсійної справи та інш. доказів щодо непогодження ОСОБА_1
з перерахунком її пенсії з урахуванням премії за березень 2006 р.

Стаття 104 КАС України наділяє
особу, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин
правом на звернення до
адміністративного суду з позовом, а відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок
доказування обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і
заперечення проти них
покладається на сторони.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не позбавлена права на оскарження рішення, дії або
бездіяльність УПФ України у Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо
перерахунку її пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України
від 9.03.2006 року № 268, колегія
суддів приходить до висновку про передчасність вирішення судом першої інстанції
вказаного питання.

З огляду на встановлені при апеляційному перегляді обставини, колегія
суддів приходить до висновку про те, що постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про
незаконність вимог прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська щодо
зобов'язання усунення порушень пенсійних прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом
виконання припису, оскільки він не містить беззаперечних посилань на порушення
з боку Управління пенсійного фонду України у Кіровському районі м.
Дніпропетровська щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Керуючись п.3, ч.1 ст.202 КАС України, колегія суддів,
-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська задовольнити,
постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2007 - скасувати.

Позов Управління пенсійного фонду України у Кіровському районі м.
Дніпропетровська до прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська та
третьої особи ОСОБА_1 про визнання недійсним припису прокурора - задовольнити
та визнати нечинним припис прокурора Кіровського району М.Дніпропетровська від
13.11.2006р. винесений управлінню Пенсійного фонду в Кіровському районі щодо
усунення порушень вимог чинного законодавства України щодо
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування по перерахунку пенсій
прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом місяця до Вищого Адміністративного Суду України.

Судді: