Справа № 2-а-2338/2008
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2008 року

10 год. 50 хв.

м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд

під головуванням судді
Боймиструка С.В.

за
участю секретаря судового засідання
Василевич І.І.

представників позивача
ОСОБА_1.

ОСОБА_2

представника відповідача ГУП
СЗН
Віра С.І.,

представника відповідача ВДАІ
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління праці та соціального захисту населення
Рівненської ОДА та до Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області про
усунення перешкод у здійсненні права розпорядження належним майном,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом в якому
просить визнати неправомірними дії відповідачів, щодо відмови у наданні
йому дозволу для зняття з обліку для реалізації та на відчуження належного йому
на праві приватної власності легкового автомобіля Даймлер - Бенц С 180, 1997
року випуску, легковий седан-В, шасі № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,
червоного кольору, об'єм двигуна 1799 см. куб. та зобов'язати відповідачів не
вчиняти йому перешкод у здійсненні права розпорядження цим майном у
майбутньому.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є хворою людиною та постійно
потребує для підтримання свого існування ліків,
а тому, щоб мати змогу лікуватись змушений продати належний йому
автомобіль отриманий як гуманітарну допомогу.

Представники позивача ОСОБА_1. та ОСОБА_2. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ГУП СЗН Рівненської ОДА в судовому
засіданні позов не визнала, та пояснила, що позивач отримав вказаний автомобіль
відповідно до Постанови КМ України від
19 липня 2006 року № 999 та Закону України « Про гуманітарну допомогу» , а тому
немає права на його відчуження.

Представник відповідача
Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області до суду не з'явився, заперечень
на позов не подав та про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за
можливе розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення… в адміністративних справах про протиправність рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник
відповідача заперечує проти адміністративного позову, однак на думку суду він
не довів суду правомірність дій по відношенню до позивача.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач є інвалідом другої групи і
через Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації останній
отримав в користування легковий
автомобіль Даймлер - Бенц С 180, 1997 року випуску, легковий седан-В, шасі № НОМЕР_1, котрий був
зареєстрований за ним як власником Рівненським
МРЕВ відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3, продаж
і відчуження автомобіля заборонено.

У зв`язку з цією обставиною, в 2008
році позивач письмово звертався до начальника
Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської
ОДА з проханням дати дозвіл на відчуження автомобіля, оскільки йому необхідні
значні кошти для лікування хвороб, пов`язаних з інвалідністю, що
підтверджуються медичними епікрізами.
Однак, в задоволенні його клопотання було відмовлено, про що свідчать
лист Відповідача за № 03-п-239 від 21.03.08 року.

Відділ ДАІ УМВС України в Рівненській області листом від 21.03.2008 року
відмовив позивачу в знятті зазначеного автомобіля з обліку та рекомендував
звернутись до Головного управління праці та соціального захисту населення
Рівненської ОДА.

Такі дії відповідачів суд вважає неправомірними й такими, що суперечать
вимогам “Порядку забезпечення інвалідів автомобілями” (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 р. із
змінами та доповненнями, яка діяла на момент ввезення автомобіля, а
також чинної на даний час Постанови.

Аналіз Порядку свідчить про те, що першопочатково, а саме - на час затвердження
(08.09.1997 року) безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями здійснювалося
виключно за рахунок державних коштів: у межах фондів, виділених Міністерством
праці та соціальної політики (п.1 Порядку), за рахунок коштів, що
передбачаються у Державному бюджеті України на ці цілі, а також Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань (п.6 Порядку). У зв'язку з цим, Порядком передбачалися певні
обмеження щодо розпорядження такими автомобілями. Так, п.4 Порядку (на який,
зокрема, посилається представник Відповідача в обґрунтування заперечень проти
позову) встановив, що безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями
провадиться на десятирічний термін експлуатації без права продажу, дарування і
передачі іншій особі. Таким чином, на думку суду, були встановлені певні
гарантії раціонального та цільового використання коштів Державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України №128 від 07.02.2001 р. Порядок був
доповнений розділом під назвою “Порядок надання автомобілів, отриманих як
гуманітарна допомога” (п.п.42, 43). Вказаний розділ є окремим розділом Порядку
і не містить положень, що стосуються обмежень прав інваліда на продаж
автомобіля, його дарування чи передачу іншій особі. Застосування до вказаного
розділу положень п.4 Порядку суд вважає неправомірним, оскільки вони регулюють
різні правовідносини.

Зі змісту п.4 Порядку випливає, що цей пункт регламентує безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями або їх продаж на пільгових умовах за
рахунок коштів Державного бюджету України та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, тобто за рахунок
державних коштів. Передбачено, що таке забезпечення провадиться на десятирічний
термін експлуатації без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Разом
з тим, п.42 Порядку передбачає не безоплатне забезпечення або продаж на
пільгових умовах, а виключно безоплатну видачу автомобілів, отриманих як
гуманітарна допомога, тобто за рахунок недержавних коштів, і не містить жодних
обмежень ні щодо терміну експлуатації, ні щодо відчуження такого автомобіля.

Автомобіль, переданий в користування позивачу був отриманий органом
соціального забезпечення як гуманітарна
допомога для конкретної фізичної особи - ОСОБА_1. За таких обставин, відмова
Відповідача у наданні позивачу дозволу
на відчуження згаданого автомобіля є неправомірною.

Крім того, з Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що
власником автомобіля є позивач ОСОБА_3,
а згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в
порядку , визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної
власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної
необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови
попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Як слідує з ст. 64 Конституції України - конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі
обмеження прав і свобо із заначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути
обмежені права і свободи, передбачені
ст.ст. 24,2527,2829,40,47,51,52,55,56,57,58,59,60,61,62,63 цієї
Конституції.

Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує
відмова відповідачів про відчуження автомобіля, який належить на праві
приватної власності позивачу порушують
його конституційні права як власника.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і
в порядку, встановлених законом. У зв'язку з цим, посилання представника
Відповідача на п.4 Порядку (позбавлення інваліда права протягом десятирічного
терміну експлуатації транспортного засобу на його продаж, дарування чи передачу
іншій особі) не заслуговують на увагу ще й тому, що вказане обмеження прав
власника встановлене не Законом, а підзаконним нормативно-правовим актом.

Що стосується обмежень, які
встановлені ст.ст. 8 і 12 Закону України “ про гуманітарну допомогу” то, на переконання суду ці
обмеження стосуються отримувачів гуманітарної допомоги, яким є головне
управління праці та соціального захисту населення РОДА, а не набувачів цієї
допомоги, тобто осіб, які її потребують і яким вона безпосередньо надається.

Керуючись статтями 7, 71, 86, 94, 159, 161 - 163, п.5 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

Керуючись статтями 160-163 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Відмову відповідачів - Головного управління праці та соціального захисту
населення Рівненської ОДА та Відділу ДАІ
УМВС України в Рівненській області - надати ОСОБА_3 дозвіл для зняття з обліку
для реалізації та на відчуження належного йому на праві приватної власності
легкового автомобіля Даймлер - Бенц С 180, 1997 року випуску, легковий седан-В,
шасі № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, червоного кольору, об'єм двигуна 1799 см.
куб. - визнати незаконною, та зобов'язати відповідачів не вчиняти перешкод
ОСОБА_3 у здійсненні права розпорядження цим майном у майбутньому.

Зобов'язати відповідачів - Головне управління праці та соціального захисту
населення Рівненської ОДА та до Відділ ДАІ УМВС України в Рівненській
області - надати ОСОБА_3дозвіл для
реалізації та на відчуження належного автомобіля Даймлер - Бенц С 180, 1997
року випуску, легковий седан-В, шасі № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,
червоного кольору, об'єм двигуна 1799 см. куб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: підпис

Суддя