Справа № 2-а-42/2008
Суддя: Чередников С.М.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-42/2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2008
року Лубенський міськрайонний
суд Полтавської області

в складі : головуючого судді
Чередникова С.М., суддів: Матвієнко В.М., Волювач О.В., при секретарі Гусак
А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту
населення м. Лубни, Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України та Держказначейства України щодо проведення
перерахунку одноразової грошової компенсації та
недоплачених сум ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до управління праці та
соціального захисту населення м. Лубни, Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного
управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації про перерахунок
отримуваних коштів та їх виплат. До участі в справі судом в якості відповідача
притягнуто Головне управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації. У
позові вказав, що приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЄС в 1986 році, став
інвалідом 3 групи в 1992 році, в 2006 році була встановлена 2 група
інвалідності. На підставі ст.48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” мав право на отримання
одноразової компенсації інваліда 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат
та на протязі 2000-2005 років щорічну грошову допомоги в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат, але отримав лише 284,4 грн. одноразової
компенсації та по 21,5 грн. щорічної грошової допомоги. 24.11. 2007 року він
звернувся до Лубенського міського управління праці та соціального захисту
населення з проханням проведення перерахунку коштів, однак йому було
відмовлено, що призвело до недоотримання ним 3807 грн. щорічної допомоги на
оздоровлення та 6805,2 грн. одноразової компенсації , в зв'язку з чим він прохає
зобов”язати Міністерство фінансів України шляхом списання коштів з відповідних
рахунків Держказначейства України виділити та перерахувати через Міністерство
праці та соціальної політики України Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації для виплати
належні йому кошти, зобов”язавши останнього провести їх виплату. В
додатковій позовній заяві позивач прохає
подовжити йому термін звернння до суду з позовом про перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки, який був пропущений з
поважних причин.

Позивач
позовні вимоги підтримав.

Головне
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації прохають справу слухати без їх участі, позов не
визнають..

Державне
казначейство України, Міністерства фінансів України, Міністерство праці та
соціальної політики України, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації до суду не
з”явились, про слухання справи повідомлені завчасно, що дає суду право
розглянути справу без їх участі на підставі наявних доказів.

Представник
управління праці та соціального захисту населення м. Лубни позов не визнає,
розмір розрахунків згідно з вимогами закону вважає правильним.

З'ясувавши
обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Згідно ст. 22
Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних
законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод забороняється.

Згідно
ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії
на ЧАЄС, які стали інвалідами 2 групи становить 45 мінімальних заробітних плат,
щорічна допомога на оздоровленням таким особам учасникам ліквідації аварії на
ЧАЄС 2 категорії виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації аварії на ЧАЄС 2 категорії, з 28.04.1992 року інвалід 3 групи,
10.06.2006 року визнаний інвалідом 2 групи безстроково з втратою 80%
працездатності при виконанні обов'язків по ліквідації аварії на ЧАЄС і згідно
закону має право на отримання одноразової грошової компенсації при встановленні
інвалідності та щорічної грошової
допомоги у відповідності до вимог ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. /а.с.13-14/

На протязі 2000-2005 років позивач
отримав 380,2 грн. щорічної допомоги на оздоровлення та 94,8 грн. різниці
одноразової грошової компенсації як інваліду 2 групи при переході з 3 групи
інвалідності на підставі Постанови КМ України „Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

24.11.2007
року позивач звернувся до Лубенського міського управління праці та соціального
захисту населення з заявою про перерахунок виплат, однак йому було відмовлено.
/а.с. 6/

Суд
вважає, що оскільки компенсаційні виплати особам регулюються Законом України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, який має вищу юридичну силу над підзаконними
актами, зменшення цих компенсаційних виплат заборонено Конституцією України,
позивач має право на отримання заявлених ним в позові сум.

При
розрахунку недоплаченої позивачу одноразової допомоги та щорічної допомоги на
оздоровлення суд виходив з розміру мінімальної заробітної плати на початок
2000-2006 років і визначає: розмір одноразової грошової допомоги як різницю в
розмірі компенсації між 3 та 2 групами інвалідності /15 мінімальних заробітних
плат/ в розмірі 375 грн. х 15 -94,8 грн. = 5530,2 грн.; щорічної допомоги на оздоровлення в 2000
році: 74 грн.х 4-21,5 грн. = 274,5 грн., в 2001 році: 118 грн.х 4 - 21,5 грн. =
450,5 грн., в 2002 році: 140 грн.х4- 21,5 грн. = 538,5 грн., в 2003 році: 185
грн. х 4 - 21,5 грн. = 718,5 грн., в 2004 році : 205 грн. х 4 - 21,5 грн. =
798,5 грн.; в 2005 році : 262 грн. х 4 - 21,5грн. = 1026,5 грн., а всього 3807
грн., які повинні бути виплачені позивачеві.

Доводи відповідачів
про те, що виплату таких компенсаційних виплат слід провадити в межах бюджетних
асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат
учасникам ліквідації аварії на ЧАЄС протирічить вимогам Конституції та Законів
України.

Вимога відповідачів про застосування
до нього строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивач не
відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку держава
Україна виплачувала йому в порушення Конституції та Законів України, інтересу
до належних йому сум не втратив.

Вимога позивача про
продовження терміну звернення до суду за вимогами 2000-2005 років підлягає
задоволенню, оскільки свідомий обман державою своїх громадян перебуває за рамками усвідомлення нормальної
людини і в сукупності зі станом здоров”я позивача, яке він втратив захищаючи
інтереси держави, позбавляло його можливості розуміти юридичну казуістику дій
держави та своєчасно звернутись до суду за захистом порушеного права, про
порушення якого довідався в 2007 році з рішення Конституційного суду та інших
судів. Крім того грошові зобов”язання держави щодо громадянина в світлі рішень
Европейського суду з прав людини та Европейської Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод розцінюються як власність громадянина, термін
давності застосування до якої перевищує строк давності по адміністративним
справам і в сукупності з вищевикладеним зумовлює продовження позивачу терміну
звернення до суду з вимогами щодо захисту своїх конституційних прав.

Оскільки
перерахунок компенсаційних виплат провадиться Лубенським міським управлінням
праці та соціального захисту населення, яке відмовилось зробити його згідно з
законом, його слід зобов”язати зробити даний перерахунок.

Приймаючи
до уваги, що Головним розпорядником коштів на компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЄС є Міністерство праці і соціальної політики
України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог позивача, дані кошти
слід запозичити з Державного бюджету України, суд вважає за необхідним покласти
обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів України з послідуючим
перерахуванням їх розпорядникам цих коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації виплатити їх позивачу.

З
урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд
вважає, що його позов слід задовольнити частково, віднісши судові витрати за
рахунок держави.

Керуючись ст. 22, 64
Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст.ст. 8-12, 86, 128, 158 -163 КАС України,
суд, -

П О
С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Подовжити ОСОБА_1
термін звернення до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 роки.

Зобов”язати
Управління праці та соціального захисту населення м. Лубни провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової компенсації інваліда
2 групи ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.”

Зобов'язати
Міністерство фінансів України виділити, списавши кошти з відповідного рахунку
Державного казначейства України та перерахувати через Міністерство праці та
соціальної політики України Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації для виплати ОСОБА_1 недосплачену одноразову
грошову компенсацію інваліду 2 групи в сумі 5530 грн. 20 коп. та недосплачену
щорічну допомогу на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 3807 грн.

Зобов'язати Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації
виплатити ОСОБА_1 одержані на його ім'я недосплачену одноразову грошову
компенсацію інваліду 2 групи в сумі 5530 грн. 20 коп. та недосплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 3807 грн.

Постанова може бути
оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Головуючий : суддя Лубенського міськрайонного суду Чередников С.М.

Судді Лубенського
міськрайонного суду
Матвієнко В.М.

Волювач О.В.