Справа № 22а-2679/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТР ОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 2679/08
Головуючий суддя
Категорія - 57 Скрипник
К.О. (справа №2а-76/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка О.А., Сафронової С.В.,

при
секретарі - Усевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційні скарги

начальника Дніпропетровського міського управління УМВС
України в Дніпропетровській області Кононенко П.М. та начальника Управління МВС
України в Дніпропетровській області Ступака І.І.

на постанову
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року по
адміністративній справі №2а-76/07 за позовом ОСОБА_1до Управління МВС України в
Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління УМВС України
в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу
поновлення на роботі, стягнення матеріального забезпечення, -

в с т а н о в и
л а :

У вересні 2007
року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Управління МВС України в
Дніпропетровській області (надалі по тексту відповідач-1) про визнання
незаконним та скасування наказу відповідача-1 №118 від 09 липня 2007 року про
його звільнення, поновити його на службі у Самарському РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області на посаді старшого інспектора зі справ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб 9-го міського відділення міліції,
зарахувати час вимушеного прогулу у загальний стаж служи в органах внутрішніх
справ України, стягнути на його користь матеріальне забезпечення за час
вимушеного прогулу та судові витрати.

В обґрунтування
своїх вимог позивач послався на те, що з грудня 1990 року по липень 2007 року
він працював у системі органів внутрішніх справ України. У першій половині 2007
року він у званні майора міліції працював у Самарському РВ ДМУ УМВС України у
Дніпропетровській області на посаді старшого інспектора зі справ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб 9-го міського відділення міліції, що
відноситься до старшого начальницького складу. 10 червня 2007 року ним був
поданий рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням без зазначення
причини та дати звільнення.

Пізніше, позивач
змінив свій намір звільнятись та до 06 липня 2007 року продовжував виконувати
свої службові обов'язки, розірвання трудових відносин не вимагав, а з 06 липня
2007 року по 14 серпня 2007 року знаходився на амбулаторному лікуванні у
Дніпропетровській обласній багатопрофільній клінічній лікарні №4. У серпні 2007
року позивачу стало відомо, що 09 липня 2007 року його наказом УВС у
Дніпропетровській області № 118 було звільнено за особистим бажанням. Вважає, що
наказ від 09.07.2007 року було видано із порушенням тримісячного строку,
встановленого Положенням, тому він був позбавлений змоги реалізувати право на відзив рапорту про звільнення для
збереження трудових відносин.

Ухвалою суду від
25 вересня 2007 року до участі у справі в якості другого відповідача було
залучено Дніпропетровське міське управління УМВС України у Дніпропетровській
області (надалі по тексту - відповідач-2).

Постановою
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року позов
ОСОБА_1. було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України у
Дніпропетровській області № 118 о/с від 09.07.2007 року про звільнення в запас
Збройних сил України за п. 64 „ж" (за власним бажанням) майора міліції
ОСОБА_1(М-030949) старшого інспектора групи у справах громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб 9-го міського відділення міліції Самарського
районного відділу Дніпропетровського міського управління, поновлено ОСОБА_1на
службі в органах внутрішніх справ України на посаді старшого інспектора групи у
справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб 9-го міського
відділення міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського
управління з 09 липня 2007 року, зараховано час вимушеного прогулу ОСОБА_1у
загальний стаж служби в

органах
внутрішніх справ України, стягнуто на користь ОСОБА_1середній заробіток
(основне грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу.

Приймаючи
постанову суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно наказу №
40 від 14.12.1990 року ОСОБА_1. був прийнятий на службу в органи внутрішніх
справ України. 10 червня 2007 року ОСОБА_1.
був поданий рапорт начальнику УМВС України
у Дніпропетровській області, згідно якого він просив звільнити його з
органів внутрішніх справ за власним бажанням. Наказом УМВС України в
Дніпропетровській області від 09.07.2007 року № 118 о/с, майора міліції
ОСОБА_1. старшого інспектора групи у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб 9-го міського відділення міліції Самарського районного
відділу Дніпропетровського міського управління звільнено у запас Збройних сил
України за п. 64 «ж» (за власним бажанням).

Своє рішення
звільнитися зі служби ОВС України позивач з керівництвом Самарського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області не узгоджував. По 06 липня 2007 року
за виключенням святкових та вихідних днів позивач знаходився на своєму робочому
місці при виконанні службових обов'язків, роботи не залишав, розірвання
трудових відношень не вимагав. Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив,
що рапорт про звільнення за власним бажанням ним був поданий у період складних
сімейних обставин, сподівався на те, що у нього є три місяці на обміркування
своїх дій.

Відповідач при
розгляді питання щодо звільнення позивача, не прийняв до уваги, що в рапорті
майора міліції ОСОБА_1. дата звільнення, з якої б ОСОБА_1. просив його
звільнити, відсутня, і що на час засідання кадрової комісії з розгляду питання
щодо звільнення ОСОБА_1. пройшов лише місяць. Також, судом першої інстанції
було прийнято до уваги той факт, що під час розгляду питання щодо звільнення
ОСОБА_1., останній знаходився на лікарняному.

Не погодившись
із постановою суду від 07 листопада 2007 року начальник Дніпропетровського
міського управління УМВС України в Дніпропетровській області Кононенко П.М. та
начальник Управління МВС України в Дніпропетровській області Ступак І.І. подали
апеляційні скарги, в яких просили скасувати зазначену постанову суду та
постановити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають
задоволенню, а постанова суду - скасуванню,
виходячи з наступного.

Матеріалами
справи підтверджено, що на час подання позивачем рапорту про звільнення за
власним бажанням він працював у Самарському РВ ДМУ УМВС України у
Дніпропетровській області на посаді старшого інспектора зі справ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб 9-го міського відділення міліції. Рапорт
поданий 10 червня 2007 року на ім'я начальника УМВС України в Дніпропетровській
області Ступак І.І.

Судом першої
інстанції було правильно встановлено, що відповідно до ст. 18 Закону України
„Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР.

Відповідно до
пп. «ж» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню
службових обов'язків.

Відповідно до п.
68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання
звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника
органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до
дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Суд першої
інстанції не дав належної оцінки тому, що рапорт ОСОБА_1. подав за командою
прямому начальнику, до повноважень якого входить звільнення осіб начальницького
складу. Доказів про відзив цього рапорту позивачем не було надано.

Доводи позивача,
що рапорт про звільнення за власним бажанням ним був поданий у період складних
сімейних обставин і він сподівався на те, що у нього є три місяці на
обміркування своїх дій, тому раніше чим сплине зазначений строк неможливо
приймати відповідне рішення, є
безпідставними.

Положення чітко
не визначає строк, протягом якого відповідач може прийняти рішення про
звільнення після отримання ним заяви особи про звільнення за власним бажанням.
Обмежень, щодо строку звільнення після отримання заяви про звільнення в діючому
законодавстві також немає. Крім того, також Положення не містить заборони
видання наказів про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням під
час тимчасової непрацездатності особи. Інших підстав для скасування наказу про
звільнення та поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ позивач
не навів, тому звільнення позивача за власним бажанням необхідно вважати
законним.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального
права, що призвело до невірних висновків та прийняття неправильного рішення,
тому апеляційні скарги підлягають задоволенню, у позові ОСОБА_1. про поновлення
на службі та стягненні грошового утримання необхідно відмовити, а постанову
суду від 7 листопада 2007 року слід скасувати.

Керуючись ст.
198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в
и л а:

Апеляційні скарги начальника Дніпропетровського міського
управління УМВС України в Дніпропетровській області Кононенко П.М. та
начальника Управління МВС України в Дніпропетровській області Ступака І.І.
задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року
- скасувати.

У позові
ОСОБА_1до Управління МВС України в Дніпропетровській області,
Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області
про визнання незаконним та скасування наказу поновлення на роботі, стягнення
грошового утримання - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний
текст постанови суду у зв'язку з травневими святами та вихідними днями виготовлено
16 травня 2008 року.

Судді: