Справа № 2а-610/2007
Суддя: Дрішлюк А.І.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-610/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І.,

за участі секретаря Іскрич В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1на неправомірні дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з відмовою
нарахування грошового забезпечення в повному розмірі, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський районний суд м. Одеси з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1, посилаючись на те, що внаслідок неправомірної
бездіяльності відповідача -начальника фінансово-економічної
служби військової частини А 2238, їй не було нараховане грошове забезпечення у повному обсязі, тому вона просить визнати дії
відповідача неправомірними, та зобов'язати
фінансово-економічну службу військової частини А 2238 провести перерахунок щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних
Силах України з 1 травня 2003 року по 12 червня 2003 року
в розмірі 30 %, а з 12 червня 2003 року по 1 вересня 2004 року в розмірі 50
% від грошового забезпечення з урахуванням премії
в розмірі 33,3% та матеріальної допомоги на оздоровлення з доплатою різниці між фактично отриманим грошовим забезпеченням та
його розміром після перерахування з врахуванням вказаних надбавок на час
проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта
інфляції та видати позивачу виконавчий лист про стягнення боргу негайно.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового
засідання повідомлявся належним чином. На
адресу суду надійшла заява відповідача, в якої він просить слухати справу без його участі. Крім того, він надав письмові
заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити в його
задоволенні, оскільки, на його думку, він діяв згідно з вимогами
чинного законодавства, зокрема згідно з вимогами Указу Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003 року «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу» та наказу Міністра оборони України від 26.05.03 № 149, яким була
затверджена «Інструкція про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України».

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. проходила
військову службу у Збройних Силах України на
офіцерських посадах з 12 червня 1986 року по 1 вересня 2004 року. Грошове забезпечення отримувала в фінансово -
економічній службі військової частини А 2238. На час введення
вказаної надбавки, тобто станом на 1.05.2003 року позивачка мала 14 років і 11 місяців. Разом з тим, за період з 1 травня
2003 року по 1 вересня

2

2004 року позивачці не нараховувалось грошове забезпечення у повному
розмірі, тобто не нараховані: надбавка за безперервну
службу, яка встановлена Указом Президента України від 5.03.03 №389 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного
комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за безперервну
службу", про що свідчить довідка фінансово-економічної служби
№ 60фс від 17 лютого 2007 року.

Відповідно до Указу Президента України від 5.05.2003 р. № 389 "Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за
безперервну службу" ОСОБА_1 має право на надбавку за безперервну військову службу в розмірі - 30% та 50% відповідно до вислуги.

Порядок і умови виплати надбавок визначені "Інструкцією про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України" затверджену наказом від 26.05.2003 р. № 149 Міністра оборони України.

Згідно із
Законом України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у
зв'язку з реформуванням Збройних Сил України,
та членів їх сімей" всі надбавки включаються до розміру грошового
забезпечення.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України"
держава забезпечує соціальний і правовий захист
військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або у відставку,
членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули
(померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової
служби або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни) чи під час
участі в міжнародних миротворчих операціях.

Військовослужбовцям
гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі
санаторно-курортного) та інших видів
забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності,
стимулюють заінтересованість громадян
України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть
встановлюватися затверджені Кабінетом
Міністрів України надбавки до видів забезпечення, передбачених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи за період з травня 2003 року по липень
2004 року, за виключенням грудня 2003 року та
січня 2004 року позивачка отримувала надбавку за вислугу років в
розмірі 10 %.

Згідно зі ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами
України. Крім того, відсутність коштів у бюджеті й відповідно неможливості їхнього виділення на проведення виплат
передбачених законом не може виправдати бездіяльність держави,
про що зазначив Європейський суд із прав людини (справа «Войтенко проти України») в рішенні від 29 червня 2004 року.

В порушення вимог Указу Президента України, відповідач у відповідності до розпоряджень Міністра оборони України від 26.05.03 р. і від
16.01.04 №146/1/11 виплачував ОСОБА_1. вказану надбавку не в повному розмірі на
підставі телеграм Міністра оборони, які не є легітимними, суперечать ст.ст. 22,
24 Конституції України, ст.ст. 2, 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" та не можуть бути підставою для застосування або не
застосування нормативних актів, зокрема законів України. Разом з тим, військовослужбовцям, що проходили службу в
структурних підрозділах центрального апарату
Міністерства Оборони, Генерального штабу зазначені надбавки за безперервну службу виплачувалися в повному обсязі згідно з
наказом Міністра оборони від 19.03.04 № 88 та від
30.07.04 року № 308. Стаття 24 Конституції України гарантує
громадянам рівні права перед Законом. Рівність прав військовослужбовців перед
Законом полягає в їхньому рівному праві на соціальний захист, гарантований ст.ст. 17, 46 Конституції України, ст. 5 Закону
України „Про соціальний захист

3

військовослужбовців і членів їхніх родин", а тому військовослужбовці,
які займали рівні посади, мають однакове звання,
кваліфікацію, учене звання і науковий ступінь, вислугу років і умови проходження служби, не мають дисциплінарних стягнень і не
відрізняються по інших ознаках, мають рівні права
й на одержання надбавки за безперервну службу. Тому наявність цієї диспропорції в розмірах виплати надбавок за безперервну
службу військовослужбовцям Збройних Сил
України є, по суті, обмеженням у правах одних військовослужбовців
у порівнянні з іншими.

В частині вимог позивача щодо негайного виконання постанови суду, то ст.256
КАС України містить перелік категорій справ, щодо яких
може бути допущено негайне виконання. Відповідно, керуючись п.
1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України суд вважає можливим
задовольнити цю вимогу позивача.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 22, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 2,5,9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей», ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України»,
Указом Президента України від 05.05.2003 р. 389/2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу», Інструкцію про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України, затв. Наказом Міністерства
оборони України від 26.05.03. № 149, ст.ст. 6, 8, 104, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ::

Визнати дії начальника фінансово-економічної служби військової частини А
2238, щодо нарахування та виплати Попової Вірі Василівні
щомісячної надбавки за безперервну військову
службу у Збройних силах України згідно з Указом Президента України від 05.05.03. № 389 в заниженому розмірі та невиплату повного
грошового забезпечення за період з 1 травня 2003 по 1 вересня 2004 року
неправомірними.

Зобов'язати начальника фінансово-економічної служби військової частини А
2238 провести перерахунок щомісячної надбавки за
безперервну службу в Збройних Силах України
ОСОБА_1з 1 травня 2003 року по 12 червня 2003 року в розмірі 30 %, а з 12 червня 2003 року по 1 вересня 2004 року в розмірі
50 % від грошового забезпечення з урахуванням премії в розмірі 33,3% та матеріальної
допомоги на оздоровлення з доплатою різниці
між фактично отриманим грошовим забезпеченням та його розміром після перерахування з врахуванням вказаних надбавок на
час проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта інфляції.

Допустити негайне виконання постанови суду з негайною видачею виконавчого листа.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 - денний строк з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подасться протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в
порядку ст. 186 КАС України.