Справа № 2-а-585/2008
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія статобліку-43 справа № 2-а-585/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 року 09-00 м. Дніпропетровськ

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Верба І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу

при секретарі Ромасько Є.В.

за участю представників:

позивача - Подоляк Т.Ю., довіреність від 09.01.08 р. №87/07-47;

відповідача - Денисенко Т.В., довіреність від 02.01.08 р. №1/2;

за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Синельникове Дніпропетровської
області

до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Синельникове
Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и в :

20 лютого 2008 року Управління Пенсійного фонду України в м. Синельникове
звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Синельникове Дніпропетровської області з позовними вимогами про зобов'язання
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Синельникове
Дніпропетровської області вчинити дії по включенню до акту щомісячної звірки
суми пенсій виплачених ОСОБА_1 за період з 01.12.2008 року по 31.01.2008 року в
сумі 259,72 грн., суми пенсій виплачених ОСОБА_2 за період 01.12.2007 року по
31.01.2008 року в сумі 277,68 грн.

21 березня 2008 року позивач уточнив позовні, виправивши
описку щодо строків стягнення, та просив суд зобов'язати відповідача вчинити
дії по включенню до акту щомісячної звірки суми пенсій виплачених ОСОБА_1 за
період з 01.12.2007 року по 31.01.2008 року в сумі 259,72 грн., суми пенсій
виплачених ОСОБА_2 за період 01.12.2007 року по 31.01.2008 року в сумі 277,68
грн.

Відповідач
проти позову заперечував посилаючись на те, що потерпілі ОСОБА_1. таОСОБА_2.
отримали трудове каліцтво на підприємствах, які розташовані на території
Російської Федерації, Таджицької РСР. Потерпілі, які отримали каліцтво поза
межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання не є
застрахованими в Україні і за них не сплачувались страхові внески до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України, а тому, у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені
пенсії управлінню Пенсійного фонду України в м. Синельникове. Крім цього,
відповідач зазначає, що між Фондами розроблено Порядок відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання від 04.03.03 №5-4/4, яким передбачено
здійснення розрахунків на централізовану рівні тих виплат, що здійснюються за
національним законодавством.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 іОСОБА_2., які перебувають на обліку в
управління Пенсійного фонду України в м. Синельникове Дніпропетровської
області, було заподіяно трудове каліцтво під час виконання ними трудових
обов'язків у Горненському совхозі, с Бабстово, Хабаровський край та у Колхозабадському
СТК ДОСННФ, смт. Колхозабад, Колхозабадський район Таджицької РСР, у зв'язку з
чим потерпілим призначена пенсія як інвалідам від трудового каліцтва.
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Синельникове Дніпропетровської
області за період з 01.12.2007 року по 31.01.2008 року ОСОБА_1 виплачено пенсію
в сумі 259,72 грн., ОСОБА_2. виплачено пенсію в сумі 277,68 грн.

Суд зазначає, що статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні залежно від
страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального
страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій
цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування,
регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено
досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ
надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі
види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові
каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх
трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між
страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний
страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення)
Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня
2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і
Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між
Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших
видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється
на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке
забезпечення, яке встановлено в Україні,
не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону
України «Про пенсійне Забезпечення» встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються
незалежно від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено
здоров'я потерпілого.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та
регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про
охорону праці», які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері
пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх
договорів.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік
СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Разом з тим, обраний у цій справі
спосіб захисту (відновлення) порушеного права суд вважає частково таким, що не
відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений
постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від
4 березня 2003 № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному
випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному
фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у
пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків.

У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не
шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м.
Синельникове Дніпропетровської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне
оскарження відповідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та
подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку ст.186 КАС України.

Суддя
І.О.Верба

постанова виготовлена

у повному обсязі 31.03.08 р.