Справа № 22-а-2315/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
інстанції - Бондар С.Б. Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
квітня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової
Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі - Холодної Д.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2008
року по справі за адміністративним позовомОСОБА_1до Чугуївської районної ради
Харківської області, треті особи: Старогнилицька сільська рада Чугуївського
району, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Надія» про визнання
недійсним рішення виконкому Чугуївської міської ради народних депутатів від 22
жовтня 1991 року № 242 «Про надання земельної ділянки ОСОБА_2. для ведення
селянського (фермерського) господарства», -

В с т а н о в и л а:

В січні 2008 року ОСОБА_1. звернулася до
Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до
Чугуївської районної ради Харківської області, треті особи: Старогнилицька
сільська рада Чугуївського району, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма
«Надія», яким просила визнати недійсним рішення виконкому Чугуївської міської
ради народних депутатів від 22 жовтня 1991 року № 242 «Про надання земельної
ділянки ОСОБА_2. для ведення селянського (фермерського) господарства» та
скасувати державний акт серії Б № 073730 від 1991 року про надання земельної
ділянки у користування для організації фермерського господарства.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилається на те, що зазначене рішення було надано з суттєвими
порушеннями вимог діючого на той час земельного законодавства, тобто ст..ст.
19, 50, 51, 52 Земельного кодексу України.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду
Харківської області від 14 січня 2008 року в відкритті провадження по справі
відмовлено, з тих підстав, що позов не належить розглядати в порядку
адміністративного с судочинства.

Будучи незгодною з ухвалою суду ОСОБА_1., в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального
права. просить ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від
14 січня 2008 року скасувати та постановити нову ухвалу про відкриття
провадження по справі.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник
відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її
необґрунтованою.

В засідання суду апеляційної інстанції позивачка не
з'явилися, хоча про час та місце слухання справи була належним чином
повідомлена.

В засідання суду апеляційної інстанції треті особи не
з'явилися, своїми заявами просили розглядати справу за їх відсутністю.

Заслухавши доповідь судді Харківського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді Чугуївського міського
суду Харківської області від 14 січня 2008 року скасуванню з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм
процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з пункту першого
частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, - справа
адміністративною юрисдикції - це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова
чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу частини другої статті 2,
пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства
випливає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, крім випадків, коли щодо до таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з тексту позовної
заяви, позивачка просить визнати недійсним рішення виконкому Чугуївської
міської ради народних депутатів від 22 жовтня 1991 року № 242 «Про надання
земельної ділянки ОСОБА_2. для ведення селянського (фермерського)
господарства», вважаючи, що дане рішення було винесено з порушеннями вимог
земельного законодавства.

З ухвали судді Чугуївського міського суду Харківської
області від 14 січня 2008 року не вбачається підстав, з яких суддя дійшов
висновку, що даний спір це є спір про право користування земельною ділянкою.

Посилання
судді першої інстанції на те, що ОСОБА_2., якому також належить спірна земельна
ділянка, не залучений у справі, а також не надано саме спірне рішення до
суду, тому в даних правовідносинах
вбачається спір про право є хибним, оскільки питання щодо притягнення третьої
особи відповідно до ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
може вирішити самостійно.

Виходячи зі змісту позовних вимог ОСОБА_1,
колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції про те, що позов не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, без з'ясування
судом всіх обставин, що мають значення для справи, передчасним.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
посилання судді на ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України є
помилковим, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 200 даного Кодексу
Пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 4, 205, 206, 211 ч. 2, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Чугуївського міського суду
Харківської області від 14 січня 2008 року - скасувати.

Позовний матеріал за позовомОСОБА_1до
Чугуївської районної ради Харківської області, треті особи: Старогнилицька
сільська рада Чугуївського району, товариство з обмеженою відповідальністю
Агрофірма «Надія» про визнання недійсним рішення виконкому Чугуївської міської
ради народних депутатів від 22 жовтня 1991 року № 242 «Про надання земельної
ділянки ОСОБА_2. для ведення селянського (фермерського) господарства» повернути
до Чугуївського міського суду Харківської області на розгляд зі стадії
відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення та відповідно до ч. 2 ст. 211 Кодексу адміністративного
судочинства України касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді -
(підпис)
З.Г. Подобайло

(підпис) А.М. Григоров

Повний текст ухвали виготовлений 15 квітня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова