Справа № 22а-273/2008
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інст.суддя Матвійчук Л.В.
ряд. ст. зв. № 46
Рожищенський районний суд
Волинської області, справа № 2а-14/2007
Доповідач у 2-й інст.суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 року
м.Львів
справа № 22а-273/08

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду, у складі:

головуючого у справі судді Любашевського В.П.

суддів
Довгополова
О.М.

Яворського І.О.

секретаря судового засідання Каблака Т.П.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Рожищенського районного суду
Волинської області від 19 червня 2007 року у справі № 2-а-14/2007 р.

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення
Рожищенської районної державної адміністрації

про визнання неправомірними дій адміністрації управління
праці та соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації та зобов′язання виплати
грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Постановою
Рожищенського районного суду Волинської області від 19 червня 2007 року у
справі № 2-а-14/2007 р. (суддя Матвійчик
Л.В.) в адміністративному позові ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Рожищенської
районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій адміністрації
управління праці та соціального захисту населення Рожищенської районної
державної адміністрації та зобов′язання
виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування -
відмовлено.

Постанова суду
першої інстанції з посиланням на Закон України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», Постанову Кабінету Міністрів України від
03.04.1995р. №236 «Про порядок надання і розміри грошових компенсацій вартості
санаторно-курортного лікування деяким категорія громадян», Постанову Кабінету
Міністрів України від 17.06.2004р. №785 «Про затвердження порядку виплати
грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категорія
громадян», мотивована тим, що позивач в 2003 році до Управління праці та
соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації із
заявою про виплату грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування
у 2003-2004 роках не звертався, а тому немає підстав для виплати компенсації за
вказаний період.

Не погоджуючись
із постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 червня
2007 року, та вважаючи її такою, що прийнята із порушенням норм матеріального
права, позивач у апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати
її, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилаючись на Постанову
Кабінету Міністрів України від 17.06.2004р. №785 «Про затвердження порядку
виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким
категорія громадян» зазначає, що грошова компенсація інвалідам війни
виплачується за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою
про виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років
не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок. Позивач покликається на
те, що він 22 листопада 2005 року звернувся до Управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації із заявою про
виплату грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за
2003-2004 роки, але йому було відмовлено з мотивів, що заяву про виплату йому
грошової компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування у 2003-2004
роках до Управління не представлено, а по заяві від 22 листопада 2005 року буде
виплачена компенсація замість путівки за
2005-2006 роки у 2007 році.

За даних
обставин справи, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав:

Із матеріалів
справи вбачається, що позивач є інвалідом війни. Його правовий статус
підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1(а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст. 4
Закону Укаїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать:
учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Тобто апелянт є особою на
яку поширюється чинність вказаного Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону Укаїни «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
інвалідам війни та прирівняним до них особам
надається безоплатне позачергове забезпечення санаторно-курортним лікуванням
з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад або
одержання замість путівки грошової компенсації. Порядок надання путівок, розмір
та порядок виплати компенсацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Розмір та порядок
виплати компенсацій за невикористану інвалідом війни путівку врегульовується Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 червня
2004 р. № 785 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації вартості
санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян».

В силу п. 2 Вказаної Постанови
Кабінету Міністрів України від 17
червня 2004 р. № 785, грошова компенсація виплачується інвалідам війни за
місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення
путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом
двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від
наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування
або медичних протипоказань.

Пунктом 6 Постанови передбачено, що грошова компенсація виплачується
особам через два роки після звернення із заявою про виплату грошової
компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної
санаторно-курортної путівки.

Отже, момент виникнення права на одержання компенсації повязаний із
поданням заяви про виплату грошової компенсації. Окрім цього, законодавством не
передбачена компенсація замість путівки за минулі періоди. Вказані факти
свідчать про недотримання апелянтом встановленого порядку отримання грошової компенсації за невикористану путівку,
що стало підставою для відмови у її виплаті.

На підставі
наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при винесені
оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та
ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

З огляду на
викладене, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Рожищенського районного суду
Волинської області від 19 червня 2007 року у справі № 2-а-14/2007 р -
залишити б е з з а д о в о л
е н н я, а постанову суду - б е з
з м і н.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді В.П.
Любашевський

О.М.Довгополов

І.О.
Яворський