Справа № 2-а-80/2008
Суддя: Тюхтій П.М.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

19.03.2008
року.Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Тюхтія П.М. при
секретарі Нестерчук О.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт.Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного центру управління та випробувань космічних засобів Національного
космічного агентства України про
стягнення суми недоплаченого грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись
на те, що він проходив службу в
Національному космічному агентстві України Національного центру управління та
випробування космічних засобів Головного центру спеціального контролю,маючи
військове звання підполковник.Відповідач не доплатив йому з липня 2003 року по
листопад 2005 року грошове забезпечення,тобто заробітну плату,в частині
обов”язкової виплати належної йому премії 33,3 %,яка є складовою грошового
забезпечення на загальну суму 10693 грн.37 коп.

Відповідач не виплативши йому вказану премію,порушив
вимоги ст. 233 КЗпроПУ,ст..22 Закону
„Про оплату праці”,ст.ст.1,2,9 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей”,ст..3 Постанови КМ України № 829 від 22.05.2000 року,п.34.5
„Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС
України”,затвердженого наказом Міністра оборони України від 5.03.2001 року №
75,зі змісту яких вбачається, що вказана щомісячна премія входить до грошового
забезпечення і підлягає до обов”язкової виплати щомісячно в розмірі 33,3 % від
грошового забезпечення і не є додатковою виплатою,яку керівництво має право
виплачувати.

Просив суд стягнути з відповідача вказану суму
недоплаченої йому премії ,збільшену в
зв”язку з прирістом індексу споживчих цін (індексацією) та компенсацією втрати частини грошових доходів
в зв”язку з порушенням термінів їх виплати до 16269 грн.46 коп.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

Представник відповідача не визнала позов,пояснила,що
грошове забезпечення відповідно до наказу МОУ від 5.03.2001 року № 75
складається з грошового утримання та додаткових видів грошового
забезпечення,яке виплачується в межах асигнувань,визначених в кошторисі доходів
і видатків установи.Премія 33,3 % відноситься саме до додаткових видів
грошового забезпечення військовослужбовців.Відповідно до Постанови КМ України
від 7.02.2001 року № 104 керівникам цивільних установ,до яких відрядженні
військовослужбовці,надано право виплачувати додаткові види грошового
забезпечення в межах асигнувань.Виплату премії у 2003-2005 р.р. було зупинено
через недостатність грошових надходжень в межах кошторисних призначень на
відповідні цілі згідно п.1 ст. 23, п.5 ст. 51 Бюджетного кодексу України,
ст.ст. 26, 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003
рік", ст.ст. 42, 78 Закону України "Про Державний бюджет України на
2004 рік", ст.ст. 27, 66, 73 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2005 рік". Відповідно до вищезазначених законів розпорядники
бюджетних коштів, яким є НЦУВКЗ, беруть бюджетні зобов'язання та проводять
видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на
відповідні роки, всі інші зобов'язання є не бюджетними, витрати на покриття
таких зобов'язань не можуть здійснюватися. Взяття таких зобов'язань є бюджетним
правопорушенням. Тому, самостійно збільшувати розмір виплат установа не мала
права.

Вважала, що позивач в своєму позові безпідставно
посилається на Кодекс Законів про працю України, з метою продовження строку
позовної давності, на Закон України "Про оплату праці", а також
постійно прирівнює грошове забезпечення військовослужбовця до заробітної плати
працівника. Але трудове законодавство регулює трудові відносини працівника на
підставі трудового договору і ніяк не поширюється на військовослужбовця, який
проходить військову службу за контрактом. Права та обов'язки
військовослужбовців регулюються окремими законодавчими актами, які поширюються
тільки на військовослужбовців.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові
докази,суд встановив,що позивач проходив військову службу у відповідача до 31.10.2006 року,звільнений в зв”язку з
реформуванням ЗС України,спірні правовідносини повинні регулюватись Законом
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” від 20.12.1991 року,а не КЗпроПУ. Відповідно до постанови КМ України від
07.02.2001 р.№104 "Про порядок і норми грошового і матеріального
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил,...відряджених до органів
виконавчої влади та інших цивільних установ", наказу МО України від
05.03.2001 р.№75 "Про затвердження Положення про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України" грошове
забезпечення військовослужбовців складається з окладів грошового утримання та
додаткових видів грошового забезпечення. Керівникам установ надано право
виплачувати додаткові види грошового забезпечення в межах асигнувань на
утримання цих установ. Премії входять до додаткових видів грошового
забезпечення в виплачуються в межах асигнувань, визначених у кошторисі доходів
і видатків цих установ на грошове утримання військовослужбовців.

Відповідно до ст.ст.23,51 Бюджетного кодексу України
будь-які платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного
бюджетного призначення.Видатки з бюджету провадяться лише в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.

Як вбачається з
наданих представником відповідача доказів
виплата грошового забезпечення військовослужбовцям в 2003-2005 р.р.
проводилась в межах кошторисних призначень на дані цілі.

Крім того, позивачем без поважних причин пропущено річний
строк для звернення до суду з позовом.

На підставі наведеного та керуючись ЗУ "Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",
пост. КМ України від 22.05.2000 р.№829, від 07.02.2001р.№104, від
21.02.2001р.№159 "Про затвердження Порядку проведенння компенсації
громадянам втрати частини грошових доходів в зв"зку з порушенням термінів
їх виплати", наказом МО України від 05.03.2001 р.№75 "Про
затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних І Сил України",ст.ст.23,51 БК
України,ст.ст.6-11,70-72,99,100,159-163,254 КАС України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного
адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,яку може бути подано протягом десяти
днів з часу проголошення постанови.

Суддя
П.М.Тюхтій