Справа № 2-а-352/2007
Суддя: Маліновський О.А.
Дата ухвалення: 2007-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-352
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року Томашпільський районний
суд Вінницької області

в складі головуючого
Маліновського О.А.

при секретарі Трибіді
Т.В.

представника позивача
ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль
справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації про стягнення щорічної разової
допомоги до 5 травня, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації про отримання невиплаченої разової щорічної
допомоги як член сім"ї загиблого (померлого) ветерана війни, вказуючи на
те, що вона являється членом сім"ї загиблого (померлого) ветерана війни і
згідно ст. 15 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
має право на отримання щорічно до 5
травня відповідного року разової допомоги у розмірі п"яти мінімальних
пенсій за віком.

Незважаючи на те,
без урахування розміру мінімальної пенсії, які встановлювались на 2003, 2004, 2005, 2006 роки,
відповідачем з посиланням на Закон України " Про державний бюджет України" на відповідні роки,
зазначена допомога була виплачена у розмірі 50, 65, 130, 130 грн.

Представник
позивачки ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і попросив
стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації на користь позивачки 4389,25
грн. за 1999-2006 роки
разової щорічної допомоги, як члену сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни .

В судовому
засіданні представник відповідача Урянський О.С позовні вимоги ОСОБА_1. не визнав.

З урахуванням
пояснень сторін та матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивачка являється членом сім"ї загиблого (померлого)
ветерана війни, про що свідчить посвідчення члена сім"ї загиблого
(померлого) ветерана війни серії А №
НОМЕР_1видане Вінницьким облвійськоматом РВК 01.01.1993 року.

З довідки
виданої 15.03.2007 р.
управлінням праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації видно, що щорічна разова грошова допомога позивачці була
виплачена у 2003 році в
розмірі 50 грн., 2004 - 65 грн., 2005 - 130 грн., 2006 -130 грн.

За змістом ст. 15 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно
до 5 травня
членам сім"ї загиблого (померлого) ветерана війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

1999 р.
мінімальна пенсія за віком становила 15,90
грн., 2000 р.-24,90
грн., 2001р.-34 грн., 2002

p.-
47,30 грн., 2003 р. - 47,30 грн., 2004 р.-92,45 грн., 2005 р. -332 грн., 2006 р. - 359 грн.

Таким чином позивачу у 1999 році підлягало до виплати 79,50 грн.,(15,90x5=79,50
грн.),

2000 р.-124,50
грн. (24,90x5=124,50 грн.), 2001 р. -170 грн. (34x5=170 грн.), 2002 р. -236,50

грн.(47,30х5=236,50
грн.), 2003 p.-
236,50 грн.(47,30х5=236,50
грн.), 2004 р.-462,25
грн. (92, 45

х 5 =462,25 грн.), 2005 р. -1660 грн. (332 грн. х 5 =1660 грн.), 2006 р. - 1795 грн. (359 грн. х 5

=1795 грн.).

Однак вказані
суми позивачу виплачені не в повному розмірі, недоплачена сума за період з 1999 року по 2003 рік склала 610,50 грн.(79,50+124,50+170+236,50=610,50
грн.), а з 2003 року по 2006 рік недоплата
склала 3443,75 грн.(236,50-50)+(462,25-65)+(1600-130)+(1795-130)=3778,75)
грн., а всього недоплачена сума становить: 4389,25 грн.(610,50+3778,75=43
89,25 грн.)

За таких
обставин, з відповідача підлягає стягненню у примусовому порядку на користь
позивачки недоплачена частина разової щорічної грошової допомоги в розмірі 4389,25 грн.

2

Згідно з
вимогами ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В звязку з цим
рішенням Конституціїного суду України №
20-рп/2004 від 01.12.2004
року у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень статей 44,47,78,80 Закону України «Про державний
бюджет України на 2004 рік» та
конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень частини 2, З, ,4
статті 78 Закону
України «Про державний бюджет України на 2004
рік» (справа про зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій)
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення статті 44 Закону
України «Про державний бюджет України на 2004
рік», згідно з якими у 2004
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
здійснюється в таких розмірах: інвалідам війни 1 групи -
195 грн., інвалідам війни 2
групи - 160 грн.,
інвалідам війни 3 групи - 130 грн., учасникам
бойових дій - 120 грн.,
особам які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 195 грн., членам
сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визначених за життя інвалідами, - 65 грн., що звужує зміст та обсяг прав сім"ї загиблого
(померлого) ветерана війни на отримання щорічної разової допомоги, передбаченої
ст. 15 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Відповідно до
ст. 152 Конституції
України закони та інші правові акти за рішеннями Конституційного Суду України
визнаються неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що
позивачем строк позовної давності не пропущено, поскільки порушення її прав
щодо виплати щорічної разової допомоги є тривалими, в тому числі і в даний час,
про порушення її прав позивачці стало відомо в січні 2007 року і з цього
часу повинен обчислюватися строк позовної давності у відповідності з ст. 99 КАС України.

Заперечення
представника відповідача про відсутність законних підстав та бюджетних
асигнувань для задоволення вимог позивачки суд до уваги взяти не може, оскільки
наведенні вище мотиви, переконливо свідчать про наявність в позивачки достатніх
законних підстав для обґрунтування своїх вимог, доказів про відсутність
асигнувань суду не надано, але й за умови наявності таких доказів, невиконання
чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виплати
не є підставою для виправдання дискримінуючої недоплати одноразової грошової
допомоги сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного суду України №
9 01.11.1996 р. "
Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"
Конституція України, як зазначено в ст. 8
Конституції України, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої
дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону
чи іншого нормативно-Правового
акта з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію України як нормативний акт прямої дії.

Оскільки
позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору, тому згідно до ст.
94 КАС України слід
компенсувати дані витрати за рахунок державного бюджету України.

На підставі
викладеного, ст. 15 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", керуючись ст. ст. 70,
71, 94,158,161-164, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: Позов задоволити
повністю.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту ^населення Томашпільської
райдержадміністрації на користь ОСОБА_1невиплачену щорічну разову грошову
допомогу за 1999 - 2006 роки в
сумі 4389,25 гривень.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету
України.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через Томашпільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею утопії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.