Справа № 22а-399/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

01.04.2008 р.

Справа
№22а-399/08×

Київський апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого: Бєлової
Л.В.

суддів: Ситникова
О.Ф.,

Малиніна В.В.

при секретарі: Джуринській
Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою позивача -
Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) у Голосіївському районі міста Києва
на постанову господарського суду міста Києва від 14 лютого 2007 року по справі
за позовом ДПІ у Голосіївському районі міста Києва до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи - ОСОБА_1(далі - СПД-ФО ОСОБА_1.) про стягнення
30159,82 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року представник
позивача - ДПІ у Голосіївському районі міста Києва звернувся до суду
з позовом до СПД-ФО ОСОБА_1. в якому просив прийняти постанову про примусове
стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом з СПД-ФО ОСОБА_1. на загальну суму 30159,82
грн.

Позов представник ДПІ у Голосіївському районі м. Києва
обґрунтовував тим, що за результатами перевірки діяльності відповідача
працівниками ДПІ складено Акт перевірки від 26.01.04 р. № 8/1704, яким
встановлено порушення відповідачем
вимоги ст. ст. 15, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, а саме - здійснення торгівлі
тютюновими виробами і алкогольними напоями без наявності ліцензій, за
результатами вказаного Акта, було винесене податкове повідомлення-рішення №
/0 від 26.01.2004 року, згідно якого було нараховано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 30159,82 грн.

Постановою
господарського суду міста Києва від 14 лютого 2007 року в позові
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням по справі,
представник позивача - ДПІ у Голосіївському районі м. Києва подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає що оскаржувана постанова була винесена судом першої
інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому
просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 14 лютого 2007
року, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити.

Заперечень на апеляційну скаргу від відповідача до суду
апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі
виходячи з наступного.

Так, судом
першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що
26.01.2004 року ДПІ у Голосіївському районі м. Києва видане податкове
повідомлення-рішення № /0 від 26.01.2004 року, копія якого міститься
в матеріалах справи (а.с. 14), яким СПД-ФО ОСОБА_1. нараховано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 30159,82 грн.

Також судом
першої інстанції встановлено. Що вказане повідомлення-рішення, прийняте на
підставі Акта перевірки від 26.01.04 р. № 8/1704 «Про результати додаткової
документальної перевірки дотримання вимог законодавства з питання оподаткування
громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1.» за період з 2000
року по 30.06.2003 рік (копія в матеріалах справи а.с. 7-14), яким, серед
іншого, п. 5 Акта перевірки від 09.12.2003 року № 277-1704 (копія в матеріалах
справи - а.с. 36-49), тобто первісного акта, залишений без змін.

Проаналізувавши
зазначений первісний Акт від 09.12.2003 року № 277-1704, а саме, п. 5, судом
першої інстанції встановлено. Що в ньому вказується, що в порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», відповідач
в період з 06.03.2002 року по 24.04.2002 року здійснював роздрібну
торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності ліцензій, що
і зумовило застосування по відношенню до відповідача штрафних санкцій.

Крім того,
судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що
згідно п. 10 Акту від 09.12.2003 року № 277-1704 проводилась тематична
перевірка, і за її результатами встановлено що відповідач здійснював роздрібну
торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії,
чим порушив ст.. 17 зазначеного вище Закону України, а тому до нього
застосовано фінансові санкції у розмірі
30159,82 грн. Рішенням ДПА у м. Києві, за результатами розгляду скарг,
- рішення ДПІ у голосіївському районі м.
Києва № 82/1704, № 83/1704 від
29.04.2002 року - скасовані.

Відмовляючи у
задоволенні позову ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, господарський суд м.
Києва виходив з того, що - повторне притягнення відповідача до відповідальності
за одне й те саме порушення здійснюється ДПІ в порушення вимог чинного законодавства, а також з того,
що ДПІ пропустила строк застосування адміністративно-господарської санкції
встановлений ст.. 250 ГК України.

З такими
висновками суду першої інстанції, колегія Київського апеляційного
адміністративного суду погоджується виходячи з наступного.

Так, суд
апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно
того що, так як, єдиним доказом здійснення відповідачем роздрібної торгівлі
тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності ліцензії на право
здійснювати таку діяльність є матеріали перевірок УПМ ДПА му м. Києві від 02.04.2002 року, за
результатами яких позивачем вже приймались рішення про стягнення з відповідача
штрафних санкцій, і в результаті адміністративного оскарження зазначені рішення
- скасовані, що підтверджується наявним в справі Рішенням ДПА у м. Києві, то
повторне притягнення відповідача до відповідальності за те ж саме порушення, не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

А тому доводи
апелянта в цій частині, колегія Київського апеляційного адміністративного суду,
не визнає обґрунтованими, а постанову суду першої інстанції - такою що прийнята
з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Стосовно
доводів апелянта що ним не пропущено строки застосування штрафних санкцій за
порушення податкового законодавства, суд апеляційної інстанції вважає їх
необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.. 238 Господарського
кодексу України, - За порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності до
суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто
заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані
на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його
наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій,
умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими
актами. Адміністративно-господарські
санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Штраф за порушення встановленої ч. 2 ст.17
Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» підпадає під
законодавче визначення адміністративно-господарської санкції та є такою
санкцією за своєю юридичною сутністю.

Згідно ст. 250 Господарського кодексу
України, - адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання
протягом шести місяців
з дня виявлення порушення,
але не пізніш як через один рік з
дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на те, що
адміністративно-господарські санкції загалом, і штраф, встановлений абзацом 4
ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»,
зокрема, є конфіскаційними, оскільки своїм наслідком мають вилучення державою у
суб'єкта господарювання основних чи оборотних фондів, іншого майна, їх
застосування відповідно до ст.. 41
Конституції України можливе лише за рішенням суду. З врахуванням цього і
звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення сум
адміністративних санкцій в разі відмови суб'єкта господарювання від їх сплати в добровільному порядку повинно
бути в межах строків, встановлених ст.. 250 ГК України.

При
виявленні контролюючим органом порушення СПД-ФО ОСОБА_1. вимог ч. 10 ст. 15
Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» 26.01.04 р. /
дата складання акту перевірки № 8/1704 / позов про стягнення штрафу був
пред'явлений ДПІ у Голосіївському районі м. Києва у серпні 2006 року, тобто за
межами встановленого ст.. 250 ГК України шестимісячного строку з дня виявлення
порушення.

А
тому в цій частині, рішення суду першої інстанції також є обґрунтованим та
таким що ґрунтується на нормах законодавства в цій сфері і не спростовується
доводами апеляційної скарги.

Враховуючи
викладене, колегія Київського апеляційного адміністративного суду приходить до
висновку, що постанова господарського суду міста Києва від 14 лютого 2007 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу позивача - Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) у
Голосіївському районі міста Києва на постанову господарського суду міста Києва
від 14 лютого 2007 року - залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду міста Києва від 14 лютого 2007 року по справі за позовом
ДПІ у Голосіївському районі міста Києва до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи - ОСОБА_1про стягнення 30159,82 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді