Справа № 22а-1983/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький апеляційний
адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

«11 » квітня 2008
року
справа № 22а-1983/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка
І.В.

суддів Міронової Г.М., Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Скопинській А.О.

за участю представників сторін:

від позивача
- ОСОБА_1

від
відповідача - не
з”явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління по обліку, розподілу
та приватизації житла Макіївської міської ради Донецької області

на постанову Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької області

від 25.12.2007р.

у справі № 2а-90/07 (суддя Алєксєєнко І.П.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління по обліку, розподілу та приватизації житла
Макіївської міської ради Донецької області

про визнання недійсним рішення про відмову у приватизації житла, зобов”язання
здійснити приватизацію

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області з позовною заявою до Управління по обліку, розподілу
та приватизації житла Макіївської міської ради Донецької області про визнання
недійсним рішення про відмову в приватизації квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, та зобов”язання здійснити приватизацію квартири.

Постановою Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 25.12.2007 року у справі № 2а-90/07 (суддя Алексєєнко
І.П.) позовна заява задоволена.

Управління по обліку, розподілу та приватизації житла
Макіївської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невірним
застосуванням норм матеріального права.

Зазаначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції
не враховані обставини справи, а саме, рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 09.08.2006р. про розірвання договору найму однокімнатної квартири
державного житлового фонду, у зв”язку з чим квартира стала вільною, але,
оскільки вона самоуправно зайнята позивачем, управління не має можливості
надати цю квартиру громадян, потребуючим поліпшення житлових умов.

Вважає неправомірним рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 08.05.2005р. про визнання права користування житловим приміщенням,
виводи суду щодо того, що позивач вселився до спірного приміщення у 1998 році
спростовується довідкою Правдінської сільської ради Костянтинівського району
від 16.11.2007р. № 923, згідно якої ОСОБА_1проживала у селі Правдівка до
13.06.2007 року.

З викладеного відповідачем зроблений висновок про
прийняття судом двох рішень всупереч одне одному, зобов”язавши змінити договір
найму приміщення, який вже був розірваний рішенням суду від 09.08.2006 року.

Як зазначає заявник скарги, ОСОБА_1 на квартирному обліку
в управлінні не перебувала, спірне приміщення зайняла самоуправно, тому він
правомірно відмовив їй у приватизації спірної квартири.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказав на її
безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила.

Рішення Гірницького районного суду м. Макіївки від 08
травня 2007 року, що набрало законної сили 19 травня 2007 року, за ОСОБА_1
визнано право користування жилим приміщенням - однокімнатною квартирою
АДРЕСА_1, як за членом сім'ї попереднього наймача вказаної квартири ОСОБА_2,
оскільки вона з 1998 року постійно проживала з останньою однією сім'єю і вела з
нею спільне господарство.

Цим же рішенням КП "Житловик-3" зобов'язаний
змінити договір найму жилого приміщення, розташованого за вказаною адресою і
визнати наймачем квартириАДРЕСА_1позивачку - ОСОБА_1 ( а. с. 6-7 ).

На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 зареєстрована
у цій квартирі, про що свідчить довідка, та згідно копії лицевого рахунку
НОМЕР_1 з 26 червня 2007 року ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 ( а. с. 15 -
16 ).

26 червня 2007 року з ОСОБА_1, як з наймачем квартири АДРЕСА_1,
укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкової територій, а також договір про надання послуг з центрального
опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а. с. 17 - 26
).

Як вбачається з наданих позивачкою копій квитанцій,
ОСОБА_1 своєчасно сплачує квартирну плату і комунальні послуги за квартиру
АДРЕСА_1 з травня 2007 року і по теперішній час, заборгованості за платежами не
рахується (а. с. 27-30).

Таким чином, позивачка користується квартирою АДРЕСА_1 з
1998 року як член сім'ї наймача, що встановлено вищезазначеним рішенням суду, а
з травня 2007 року - як наймач вказаної квартири, і нею повністю виконуються
умови договору найму жилого приміщення.

20 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернулася в Управління по
обліку, розподілу і приватизації житла Макіївської міської Ради із заявою про
безоплатну передачу їй у власність займаної нею квартири АДРЕСА_1.

Наказом від 26.11.2007р. № 4585 Управління по обліку,
розподілу і приватизації житла відмовило в приватизації квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що жиле приміщення не
використовується на умовах найму - договір найму жилого приміщення між
наймодавцем - КП "Житловик-3" і ОСОБА_2 (ОСОБА_3) розірваний за
рішенням суду від 09.08.2006 року (а.с. 8).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи,
встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі
відповідач вказує на невірне застосування норм матеріального права та наполягає
на правомірності рішення про відмову в приватизації спірного жилого приміщення.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії
місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
“Про місцеве самоврядування”.

В розумінні ст. 5, 16 зазначеного Закону відповідач у
справі є органом, створеним місцевою радою, та наділений цим та іншими законами
власними повноваженнями, в межах яких діє самостійно і несе відповідальність за
свою діяльність відповідно до закону, уповноваженим здійснювати приватизацію
державного житлового фонду, відповідно до Житлового Кодексу України та Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду”.

Тобто, відповідач у спірних правовідносинах є
суб¢єктом владних повноважень, у повному господарському
віданні якого знаходиться державний житловий фонд, та на якого Конституцією та
Законами України покладені обов¢язки щодо приватизації
державного житлового фонду.

Згідно ст. 2 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які
використовуються громадянами на умовах найму.

Як
зазначалось раніше, позивач звернувся до відповідача з заявою про передачу їй
безоплатно у приватну власність спірної квартири, на що їй відмовлено на
підставі того, що договір найму на цю квартиру розірваний рішенням, новий
договір з ОСОБА_1 не укладався.

Відповідно до п. 10 ст. 8 Закону України “Про приватизацію
державного житлового фонду” органи приватизації не мають права відмовити
мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком
випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Згідно п.2 ст. 2 Закону не підлягають
приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях
закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та
біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних,
зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в
гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких
неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки),
віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири
(будинки), розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення,
забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки зазначеною нормою Закону встановлений
вичерпний перелік обмежень права на приватизацію житла, відповідач
необгрунтованно відмовив позивачу в праві на приватизацію жилого приміщення.

Крім того, як зазначалось раніше, рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки від 08 травня 2007 року, що набрало законної сили 19 травня 2007 року, за
ОСОБА_1 визнане право користування жилим приміщенням - однокімнатною квартирою
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій
території України.

Тобто, відмовляючи в наданні позивачу права на
приватизацію спірної квартири відповідачем порушуються конституційні принципи
правосуддя в Україні щодо виконання рішень суду та ставиться під сумнів
обгрунтованність рішення, яке набуло законної сили.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідач не
довів правомірність відмови в
приватизації спірної квартири відповідно
до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України,
Житловим Кодексом України, Законом України “Про місцеве самоврядування”, ст.2,
ст. 9, ст. 71, ст. 72, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст.211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської
міської ради Донецької області на постанову Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 25.12.2007 року у справі № 2а-90/07 - залишити без задоволення.

Постанову Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від
25.12.2007 року у справі № 2а-90/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління по обліку,
розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради Донецької області про
визнання недійсним рішення про відмову у приватизації житла і зобов'язання
здійснити приватизацію квартири - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну
силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 11.04.2008 року проголошений повний текст ухвали.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді Г.М.Міронова

І.В.Сіваченко

З
оригіналом згідно

головуючий суддя І.В.Геращенко