Справа № 2-а-1220/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1220/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2008 року 11 год. 35 хв. м.
Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю
секретаря судового засідання Паршутич С.Л. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивач: не з'явилася;

відповідач 1: Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат -
представник Богуцька З.Л. (копія довіреності в матеріалах справи);

відповідач 2: Головне управління праці та соціального захисту
населення Рівненської обласної державної адміністрації - представник Віра С.І. (копія довіреності в
матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного
управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної
державної адміністрації

про визнання дій відповідачів неправомірними, зобов'язання Головного
управління праці та соціального захисту населення зробити перерахунок разової
грошової допомоги за 2005-2007 роки, утримання з Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат недоплачену щорічну разову грошову допомогу в сумі
3148,18 грн., суд, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1
звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою
до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління
праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної
адміністрації про визнання дій відповідачів неправомірними, зобов'язання
Головного управління праці та соціального захисту населення зробити перерахунок
разової грошової допомоги за 2005-2007 роки, утримання з Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат недоплачену щорічну разову грошову допомогу в
сумі 3148,18 грн.

В
судове засідання позивач не з'явився,
в позовній заяві просив слухати справу у відсутності позивача у зв'язку з похилим віком.

Представники
відповідачів в судовому засіданні надали пояснення, які співпадають з позицією,
яка викладена в запереченнях проти позову.

Судом
досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Розглянувши
доводи позовної заяви, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення
представників відповідачів, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Суд
виходив з такого.

ОСОБА_1
є учасником війни, доказом чого є посвідчення НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно
до ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Разом з
тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої
допомоги чинним законодавством не врегульовано.

Так,
мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу), у даному
випадку застосовуватися не може, оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного
Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених
згідно з цим Законом.

На
даний час питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на
яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” вирішується в такому порядку.

Згідно з ч.2 ст.95
Конституції України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону
про Державний бюджет України.

Статтею 34
Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” встановлено, що у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам
війни у розмірі 50 гривень.

Статтею 30
Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” встановлено, що у
2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам
війни у розмірі 50 гривень. Пунктом 18 ст.77 Закону України “Про державний
бюджет України на 2006 рік” зупинено на 2006 рік дію частини 5 ст.14 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни.

Статтею 29
Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що у
2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
учасникам війни у розмірі 55 гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.14
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам
війни.

Рішенням
Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення ст.29,
п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно
до п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №6/рп-2007 від
09.07.2007 року, положення статті 29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний
бюджет на 2007 рік”, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року.

На момент
виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в 2007 році була чинною норма
Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, яка передбачала таку
допомогу в розмірі 55 грн. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року №
6/рп-2007 не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року.

Законодавчим органом, не було внесено змін до Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік”, що стосуються збільшення розміру
видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги для
ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними положення статті 29,
п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет на 2007 рік”, а відтак,
Верховною Радою України не було виділено додатових коштів розпоряднику
(Мінпраці) для виплати учасникам війни щорічної разової грошової допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається із заперечень Головного управління праці та
соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації,
останнє не здійснює виплату щорічної разової грошової допомоги.

В своїх запереченнях Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат вказує, що Центр не є ні головним розпорядником бюджетних
коштів, ні розпорядником коштів першої інстанції. Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат здійснює лише технічні функції в межах виділених
асигнувань та своїх повноважень.

Відповідачі не наділені
повноваженнями щодо внесення змін до Закону про державний бюджет щодо
визначення додаткових бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо
самостійного розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в
ньому.

Відповідно до довідки від 11.01.2008 року № 01/5-05-76
(а.с.4), у 2005-2007 роках позивач отримав щорічну разову грошову допомогу в
розмірах, передбачених Законами України про державний бюджет на відповідний
рік: в 2005 році - 50 грн., в 2006 році - 50 гривень, в 2007 році - 55 гривень.

Оскільки
позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законами
України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було
передбачено, то дії відповідачів відповідають приписам закону, яким визначено
видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його
територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина
відповідачів щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, відсутня.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року №
367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам
війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України
щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти,
необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

Так само заслуговує на увагу і та обставина, що
відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
встановлено, що Міністерство фінансів і
Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів
Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх
місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Відповідачі виконують функції “каси”, і не мають
повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка
виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідними статтями законів України
про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової
грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни, встановлювалися виходячи з обсягу видатків,
виділених на цю мету при формування показників Державного бюджету України на
вдповідні роки. Відповідач забезпечував виплату щорічної
разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною
Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний
рік.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових
витрат, то підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.
Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.М.Шевчук

Повний
текст постанови складено 11.03.2008 року.

Постанова
не набрала законної сили.

Суддя
С.М.Шевчук