Справа № 22-а-1099/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції: Биліна
Т.І. Справа № 22-а-1099/08
Суддя-доповідач: Колеснік
донецький апеляційний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 рік місто Донецьк

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Колеснік Г.А.

суддів апеляційного суду: Міронової
Г.М., Ляшенко Д.В.

при
секретарі судового засідання: Білоус
К.І.

З участю сторін: позивача ОСОБА_1, відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Вугледарської міської Ради Донецької області

на
постанову

Вугледарського
міського суду Донецької області

від

15
листопада 2007 року

за
позовом

ОСОБА_1

до

1. Управління праці та соціального захисту
населення Вугледарської міської Ради Донецької області 2. Головного
Управління Державного казначейства України в Донецькій області

про

Визнання дій протиправними та стягнення
заборгованості на оздоровлення;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Вугледарськог міського суду Донецької області
від 15 листопада 2007 року визнані неправомірними дії відповідача -
Управління праці та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради
Донецької області, щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті недоплачених
суд щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2006 роки та на користь ОСОБА_1 з Управління праці та
соціального захисту населення Вугледарської міської Ради Донецької області
стягнуто заборгованість по допомозі на оздоровлення за період 2001-2006 р.р. в
сумі 7388,20 грн.

Відповідач - Управління
праці та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради Донецької
області - з вказаною постановою
суду не погодився, та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що допомога за оздоровлення була
виплачена позивачу відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: Постанов
Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню в частині
стягнення недоплаченої суми на оздоровлення за 2006 рік, за наступних підстав.

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини
справи і прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії, та йому відповідно до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року підлягають сплаті одноразові щорічні компенсації на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних розмірів заробітної плати,
встановленої на момент її виплати.

Колегія суддів, вважає, що суд 1-ї інстанції
вірно виходив з вимог закону, який має вищу юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України, якими керувався відповідач, сплачуючи позивачу
щорічну допомогу у зменшених розмірах, замість встановлених за нормами ст. 48
Закону № 796- XII від 28.02.1991 року, - тобто п'яти мінімальних заробітних
плат, розмір яких не може бути меншин за прожитковий мінімум для непрацездатних
осіб.

Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі ЗУ №2017 від 05.10.2000р.),
визначаються правові засади формування та застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією
України та законами України - основних соціальних гарантій.

Відповідно до
норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним державним соціальним стандартом є
прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються та визначаються
державні гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності населення, в тому
числі й щодо дотримання соціальних гарантій
та стандартів підтримки інвалідів, осіб похилого віку.

Відповідно до ст.17
ЗУ № 2017 основні державні соціальні гарантії встановлюються законами України з метою
забезпечення конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень - до
таких гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував норми ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
яким дія ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призупинена на
2006 рік, з огляду на що, виплата одноразової допомоги на оздоровлення має
складати суму встановлену Законом України «Про Державний бюджету України на
2006 рік».

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління праці
та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради Донецької області підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, в частині стягнення
недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік, в сумі 1900 грн.,
яка підлягає виключенню із загальної суми виплат присуджених ОСОБА_1 за
рішенням суду першої інстанції.

За таких обставин, на користь
ОСОБА_1 має бути стягнуто недоплачену суму на оздоровлення в розмірі 5488,20
грн., виходячи із розрахунку (7388,20 грн.-1900 грн.)

Повний текст постанови буде
виготовлено 21 березня 2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.
198, 202 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Вугледарськог міського суду Донецької області від 15 листопада 2007 року - скасувати, в частині стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення Вугледарської міської Ради Донецької області на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 рік, в
розмірі 1900 грн., зменшивши суму для стягнення до 5488,20 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача
недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік - відмовити.

В іншій частині
постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з моменту виготовлення
повного тексту постанови.

Колегія суддів: Г.А.Колеснік

Г.М.Міронова

Д.В.Ляшенко