Справа № 2-а-393/2007
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2007-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-393/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року
м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі:
головуючого - судді Хаюка С.М.

секретаря - Савчук Є.С.

за участю
представників сторін

від позивача -
ОСОБА_1.

від відповідача
- Лігун С.В., Пилипак В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом
суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2до Бердичівсько
об”єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення № /0 від 28.11.2007 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2007 року ОСОБА_2. звернувся до суду з вказаним позовом,
вказуючи, що на підставі акту перевірки від 15.11.2006 року № 1881/17-02 було
винесено податкове повідомлення-рішення від 28.11.2006року №/0 про
нарахування обов”язкового боргу в розмірі 108367грн. та застосування штрафних
фінансових санкцій в розмірі 54183,50коп. 08.12.2006року на вказане податкове
рішення позивачем була подана скарга на ім”я начальника Бердичівської ОДПІ.
17.01.2007року по 22.01.2007року була проведена перевірка фактів викладених в
скарзі та складено акт № 116/25-01 від 29.01.2007року. На підставі даного акту
винесено податкове повідомлення рішення від 31.01.2007року № /1.

Рішенням
Бердичівської ОДПІ податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу
позивача без задоволення.

З рішенням
Бердичівської ОДПІ про результати розгляду первинної скарги позивач не
погодився та оскаржив її до його в адміністративному порядку до Житомирської
ОДПА, яка скаргу залишила без розгляду в зв”язку із пропущенням строку
адміністративного оскарження. Не погоджуючись із діями Житомирської ОДПА,
позивач надіслав скаргу до ДПА України, яка залишила Податкове повідомлення
рішення Бердичівської ОДПІ без змін.

Позивач з
податковим повідомленням-рішенням від 28.11.2006року №/0 про
нарахування обов”язкового боргу в розмірі 108367грн. та застосування штрафних
фінансових санкцій в розмірі 54183,50коп. не погоджується, тому просить його
скасувати.

В судовому
засіданні представник позивача підтримав
позовні вимоги повністю з підстав зазначених в заяві.

Представники
відповідача позов не визнали, надали письмові заперечення та пояснили , що позивач придбав спірне приміщення як підприємець і продав його також як
підприємець, при цьому на час продажу
приміщення він був зареєстрований в податковій інспекції як
платник податку на додану вартість.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що в задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені
наступні обставини та відповідні їм правовідносини..

Позивач в 2002
році прибав у власність будівлю кафе „Затишок”, при цьому податкову накладну на
податок на додану вартість він не
надавав і з бюджету вказаний податок йому не відшкодовувався. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 липня 2005 року ОСОБА_2., як фізична особа , продав
виробничий комплекс „Затишок” ТОВ
„Компанія „Смак”.

Законом України від 22.05.03 № 889 ( 889-15) „Про
податок з доходів фізичних осіб” (пп..9.12.1 п.9.12 ст.9), далі - Закон,
встановлено, що оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення
юридичної особи, а також фізичною
особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

До спеціального
законодавства належить, зокрема, спеціальна (спрощена) система оподаткування
обліку і звітності, порядок провадження якої здійснюється фізичними особами -
суб”єктами підприємницької діяльності за правилами, встановленими Указом
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб”єктів малого підприємництва” від 03.07.98 № 727 (727/98) (в редакції Указу
Президента України від 28.06.99 № 746 (746/99) (далі Указ).

Відповідно до
статті 2 Указу (727/98) фізична особа -
платник єдиного податку сплачує єдиний податок за ставкою, встановленою
місцевими радами за місцем державної реєстрації цього платника залежно від виду
діяльності.

Види діяльності
зазначаються в Свідоцтві платника єдиного податку, порядок видачі якого
затверджено наказом ДПА України від 29.10.99 № 599 (z0752-99),
зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 752/4045, і саме
від виду (видів) діяльності залежить розмір єдиного податку, який повинен
сплачуватися.

Відповідно до
статті 6 Указу (727/98) фізична особа - суб”єкт підприємницької діяльності,
який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб.
Отже, доходи платника єдиного податку, одержані ним від провадження саме
зазначених у Свідоцтві видів підприємницької діяльності, не включаються до складу його загального річного
оподатковуваного доходу і з них не сплачується податок з доходів фізичних осіб.
Це підтверджується також і
підпунктом 4.3.25 п.4.3 ст. 4 Закону ( 889-15).

Якщо суб”єкт
підприємницької діяльності, який вибрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, одержує
протягом звітного року доходи інші, ніж зазначені у Свідоцтві про сплату єдиного податку (z0752-99),
то такі доходи протягом року підлягають оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб на загальних підставах, за правилами та у порядку, встановленими
Законом (889-15) (пп..9.12.2 п.9.12
ст.9).

Дохід фізичної особи від продажу власного
нерухомого майна, розташованого на території України, є доходом з
джерелом походження в України і є об”єктом оподаткування податком з доходів
фізичних осіб (пп..”є” п.1.3 ст.1
Закону). Порядок оподаткування таких доходів визначено у статті 11 Закону
(889-15), яка набрала чинності з 1 січня 2007 року.

Відповідно до
пп.. 11.1.2 п.11.1 ст. 11 Закону (889-15) дохід, отриманий платником податку від продажу об”єкта
нерухомості, іншого ніж зазначене у підпункті 11.1.1 цього пункту (житло),
підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 7.2 статті 7 цього Закону
(5%).

Відповідно до
пп.. 11.1.3 п.11.1 та пп. 11.2.3
п.11.2 вищевказаної статті Закону
(889-15) дохід від продажу об”єкта
нерухомого майна визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі
купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого нерухомого майна,
розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до
законодавства.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що позов заявлений відповідно до вимог закону і підлягає
задоволенню повністю.

На підставі
викладеного, відповідно до Закону України „ Про податок на додану вартість” від
03.04.1997року ( зі змінами та доповненнями), Закону України „Про порядок
погашення зобов”язань платників перед бюджетами та державними цільовими
фондами” від 21.12.2000 № 2181 (зі змінами та доповненнями, керуючись ст.ст.
6,9,10,11,70,71,94,158-163,167,254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов
задоволити повністю.

2. Визнати
недійсним податкове повідомлення-рішення Бердичівської об”єднаної державної
податкової інспекції № /0 від 28.11.2007року.

3. Стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_2
85грн. судового збору.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення
.Апеляційна скарга подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Хаюк С.М.