Справа № 22-а-2873/2007
Суддя: Любобратцева Н.І.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця 17 дня
колегія суддів судової палати по цивільних справах

Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді Любобратцевої
Н.І.,

Суддів Чистякової
Т.І.,

Даніла Н.М.,

При секретарі __ Гребеннікової
Н.О.,

За участю позивача ОСОБА_1., представника позивача
ОСОБА_2, представника

відповідача Щербань І.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1 до Комітету з охорони культурної спадщини
Ради

Міністрів АРК про визнання недійсним висновку про
неможливість відводу земельної

ділянки,

за апеляційною скаргою Республіканського комітету АРК з
охорони культурної спадщини

на постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 19.12.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Комітету з охорони культурної спадщини Ради
Міністрів АРК, в якому просив визнати незаконним та скасувати висновок про
неможливість відводу земельної ділянки площею 0,010 га по АДРЕСА_1 в смт. Сімеїз для будівництва та
обслуговування індивідуального гаража та зобов'язати відповідача надати йому
висновок про можливість відводу вказаної земельної ділянки. Вимоги мотивовані
тим, що при наданні вказаного висновку відповідач керувався Постановою Уряду АР
Крим № 330 від 16 листопада 1995 року, на
підставі якого вказана земельна ділянка входить до заповідної території (№1), режим якої не
передбачає нового житлового будівництва. Крім того, дії відповідача суперечать
іншим висновкам відповідних організацій, які дали позитивні узгодження по
відводу йому земельної ділянки.

Постановою Ялтинського міського
суду АР Крим від 19.12.2006
року вирішено: Позов ОСОБА_1 до Комітету з охорони культурної спадщини Ради
міністрів Автономної Республіки Крим про визнання недійсним висновку про
неможливість відводу земельної ділянки задовольнити. Визнати неправомірними дії
Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради міністрів АРК по
видачі ОСОБА_1 висновку №
6980 від 16 січня 2006 року про
неможливість відводу земельної ділянки площею 0,01 га, розташованої за адресою: смт. Сімеїз, АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування гаража. Зобов'язати Республіканський комітет з
охорони культурної спадщини Ради міністрів АРК, як суб'єкта владних
повноважень, виконати необхідні дії по узгодженню ОСОБА_1 можливості відводу
земельної ділянки площею 0,01
га, розташованої за адресою: смт. Сімеїз, АДРЕСА_1, для будівництва й
обслуговування гаража. Стягнути з Республіканського комітету з охорони
культурної спадщини Ради міністрів АРК на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
8 (вісім) гривень 50 копійок.

Справа №
22-а-2873/07

Головуючий у
першій інстанції

Шумов В.В.

Доповідач Любобратцева Н.І.

2

На вищевказану постанову суду першої інстанції
Республіканський комітет АРК з охорони культурної спадщини подав апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Апелянт вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши доводи апеляційної
скарги в межах ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що зона охоронюваного
ландшафту № 1 не
визначена топографічно -
картографічним матеріалом. що не дозволяє встановити її розташування і
межі. У зв'язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що відмова відповідача
перешкоджає позивачеві реалізувати своє право на отримання у встановленому
законом порядку земельної ділянки у власність.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають
фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Згідно з
частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням 28
сесії 4 скликання
Сімеїзської селищної ради №
33 від 20 жовтня 2004 р. ОСОБА_1.
надано дозвіл на складання проекту землеустрою з приводу відводу земельної
ділянки орієнтованою площею 0,01
га для будівництва та обслуговування гаража за адресою: смт. Сімеїз,
АДРЕСА_1 (а.с.7). У ході розробки проекту відводу земельної ділянки у виконання
ч.9 ст. 118 ЗК
України, позивачем отримані узгодження Головного архітектора Ялтинської міської
ради, начальника Ялтинського міського управління земельних ресурсів (а.с.9-11).

Відмовляючи
ОСОБА_1. у видачі узгодження на розробку проекту відводу земельної ділянки,
заступник голови Комітету з охорони культурної спадщини АРК посилається на
Постанову Уряду АРК №
330 від 16 листопаду
1995 року
„Про затвердження історико -
архітектурного опорного плану і комплексного охоронного зонування пам'яток
історії культури і природи адміністративного району Великої Ялти", згідно
з якою земельна ділянка входить до зони охоронюваного ландшафту (зона № 1), де нове будівництво
не передбачене (а.с.6).

Разом з тим,
пункт 3 статті 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини" містить не безумовну заборону на
здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів
населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише
на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини. Статтею 1 Закону України
„Про охорону культурної спадщини" встановлено, що зона охоронюваного
ландшафту встановлюється навколо пам'ятників. Згідно зі ст. 2, 32 зазначені
Законом

Справа №
22-а-2873/07 Головуючий
у першій інстанції

Шумов
В.В. Доповідач Любобратцева Н.І.

3

землі охоронюваного ландшафту визначаються в межах зон
пам'яток, такі зони повинні бути визначені топографічно.

Але у матеріалах
справи відсутні докази того, що межі охоронної зони № 1 є винесеними в
натурі на місцевості, існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити
розташування відповідних меж. В засіданні суду апеляційної інстанції
представник відповідача не зміг пояснити де знаходиться охоронна зона № 1, її межи та місця
розташування спірної земельної ділянки, на складання проекту відводу якої
позивачу дано дозвіл згідно з рішенням Сімеїзської селищної ради.

Відповідно до
вимог ст.ст. 10, 11 КАС
України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх переконливості.

Оскільки
відповідачем не надано належних доказів тому, що спірна ділянка відноситься до
категорії земель історико -культурного призначення, а саме до зони
охоронюваного ландшафту (зона №1),
відсутні документи про включення спірної земельної ділянки до Державного
реєстру нерухомих пам'яток, державних земельних кадастрів, планів
землекористування, проектів землевпорядження та іншої проектно-планувальної
документації, та враховуючи, що спірна земельна ділянка, розташована в межах
забудівлі відповідно до Генерального Плану Великої Ялти, колегія суддів дійшла
до висновку, що цей факт виключає можливість наявності зони охоронюваного
ландшафту в районі спірної земельної ділянки, а тому немає підстав для відмови
ОСОБА_1. в наданні висновку про можливість відводу спірної земельної ділянки.

Колегія суддів
при вирішенні цієї конкретної справи також не може не врахувати наступні
правові обставини. Відповідно до статей 18,
47 Закону України „Про судоустрій України" єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується забезпеченням Верховним Судом України
однакового застосування законів судами загальної юрисдикції; Верховний Суд
України здійснює правосуддя, забезпечує однакове застосування законодавства
усіма судами загальної юрисдикції.

За результатами
розгляду Ялтинським міським судом цивільної справи за позовом заступника
прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів
та Верховної Ради України до Ялтинської міської ради, виконкому Ялтинської
міської ради, комунального підприємства Ялтинське бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_3 щодо земельного спору про право власності в задоволенні
позову відмовлено. Зокрема, в позовній заяві прокурора зазначалось, що
Постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 16.11.1995 року № 330 затверджені
історико-архітектурний опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників
історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти. Спірна
територія знаходиться в охоронній зоні №15.

За результатами
апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою прокурора колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
в ухвалі від 04.04.2006 року
вказала, що суд першої інстанції правильно вказав в рішенні, зазначаючи, що
постанова Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 16.11.1995 року № 330, якою затверджені
історико-архітектурний опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників
історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти і відповідно
до якої спірна територія знаходиться

Справа №
22-а-2873/07 Головуючий
у першій інстанції

Шумов
В.В. Доповідач Любобратцева Н.І.

4

в охоронній зоні № 15, не була
виконана, так як межі охоронних зон не були визначені на місцевості, охоронні
свідоцтва не видавалися. У зв'язку з наведеним колегія суддів визнала
недоведеним, що земельна ділянка, яка була виділена ОСОБА_3, знаходиться в
межах зазначеного пам'ятника, так як представником позивача не представлено
жодного облікового документу, складною частиною або додатком якого є план-схема
з встановленням меж на місцевості.

Верховний Суд
України ухвалою від 20.06.2006
року (справа №
6-17027 ск 06)
за касаційною скаргою прокуратури Автономної Республіки Крим відмовив у
відкритті касаційного провадження по названій цивільній справі, посилаючись на
те, що із оскаржуваних судових рішень, доданих до них матеріалів вбачається, що
скарга є необгрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Таким чином,
Верховний Суд України, в межах повноважень, в схожих правовідносинах з
правовідносинами у справі, що переглядається в апеляційному порядку на теперішній
час, висловив правову позицію щодо змісту матеріального та процесуального
закону у спірних правовідносинах.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, грунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав для її скасування не
має.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 195,
196, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів
судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим
відхилити. Постанову Ялтинського міського суду від 19 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця.

Судді: Любобратцева
Н.І.

Чистякова T.I.

Даніла Н.М.

Справа №
22-а-2873/07 Головуючий
у першій інстанції

Шумов
В.В. Доповідач Любобратцева Н.І.