Справа № 22-а-11/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
22-а-11/08: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 14.04.2008. Забезпечено надання загального доступу: 06.06.2008.
Номер судового провадження: не визначено
ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-11/08
Категорія: 73 Головуючий 1 інстанції - Хачатрян В.С.
Суддя доповідач - Мельнікова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Сіренко О.І., Григорова А.М.

при секретареві – Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Куп’янської об’єднаної Державної податкової інспекції Харківської області на постанову господарського суду Харківської області від 23 квітня 2007 року по справі за адміністративним позовом Куп’янської об’єднаної Державної податкової інспекції Харківської області до закритого акціонерного товариства "Дворічанська харчосмакова фабрика"’, приватного підприємства "Дармат" про визнання господарських зобов’язань недійсними, -

В с т а н о в и л а:

Постановою господарського суду Харківської області від 23 квітня 2007 року відмовлено в задоволені позовних вимог Куп’янської об’єднаної Державної податкової інспекції Харківської області до закритого акціонерного товариства ‘’Дворічанська харчосмакова фабрика", приватного підприємства "Дармат" про визнання недійсними на підставі ст.ст. 207 та 208 ГК України договір (господарське зобов’язання) від 25.07.2005 року, укладений між закритим акціонерним товариством ‘’Дворічанська харчосмакова фабрика" та приватним підприємством "Дармат" та стягнення в доход держави з відповідачів усього отриманого за договором.

Висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним спірного договору вмотивований посиланням на недоведеність позивачем обставин, яки би свідчили про те, що при укладені відповідачами спірного договору останні діяли з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства.

Будучі незгодним з постановою суду, в апеляційній скарзі Куп’янська об’єднана Державна податкова інспекція Харківської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В засіданні колегії суддів представники позивача підтримали вимоги та обґрунтування апеляційної скарги.

В засідання колегії суддів представники відповідачів не прибули, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову господарського суду Харківської області від 23 квітня 2007 року слід залишити без змін, оскільки у відповідність до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці першому ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, який набрав чинність з 1 січня 2004 року, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України , - якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Положення статей 207 та 208 Господарського кодексу України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між відповідачами договір поставки б/н від 25.07.2005 року відповідає нормам Цивільного кодексу України, позивачем не надано доказів про наявність підстав його недійсності чи підстав яки би свідчили про те, що при укладені відповідачами спірного договору останні діяли з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства.

Під час проведення планової документальної перевірки відповідача закритого акціонерного товариства ‘’Дворічанська харчосмакова фабрика" Куп’янською об’єднаною Державною податковою інспекцією Харківської області встановлено, що 25.07.2005 року між закритим акціонерним товариством ‘’Дворічанська харчосмакова фабрика" та приватним підприємством "Дармат" укладено договір поставки, згідно якого продавець зобов’язаний передати у власність покупцю партію товару, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар – обладнання, на суму 88.250 грн., ПДВ – 17.650 грн., а усього на суму 105.900 грн.

Куп’янською об’єднаною Державною податковою інспекцією Харківської області, направлений запит до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо проведення зустрічної перевірки приватного підприємства "Дармат".

Згідно запиту було встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2006 року визнані недійсними засновницький договір та статут приватного підприємства "Дармат", а також свідоцтво платника податку на додану вартість з моменту його реєстрації з 01.03.2004 року.

Відповідно до п. 25.2.1 Положення Про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 01.03.2000 року № 79, з наступними змінами, органи державної податкової служби приймають рішення про анулювання реєстрації відповідних платників податку на додану вартість у разі існування підстав, визначених у пунктах «б» - «г» п. 25 цього Положення. Такі рішення можуть бути прийняті за наявності відповідних підтвердних документів, зокрема, судового рішення.

Пунктом 25.2.2. даного Положення визначено, що рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу оформляється актом про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою № 6-ПДВ.

Дата затвердження акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість вважається днем прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства, - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на встановлені заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2006 року (т. 1, а.с. 138-140) факти наявності умислу у приватного підприємства "Дармат" при укладені спірної угоди діяти з метою завідомо суперечною інтересам держави, є необґрунтованими.

Наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання недійсними установчих документів однієї сторони договору та скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема, відповідність даних документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мало місце під час підприємницької діяльності суб’єкта.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Законодавством на сторону цивільно-правової угоди не покладено обов’язку по перевірці відповідності діючому законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин. На час укладення цих угод приватне підприємство "Дармат" було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Сам факт скасування державної реєстрації підприємства не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Несплата податків є порушенням податкового законодавства, однак, несплата податків однією із сторін за договором, чи сплата не в повному обсязі не є беззаперечним підтвердженням наявності у відповідачів по адміністративному позову при укладені та виконанні спірних угод мети, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Ухилення однією із сторін від сплати податків, після здійснення угоди, відповідно до законодавства України, не може бути підставою для визнання угоди недійсною, а тягне за собою адміністративну та кримінальну відповідальність посадових осіб суб’єкта підприємницької діяльності.

Санкції, встановлені частиною 1 ст. 208 Господарського кодексу України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків, зборів (обов’язкових платежів) однією із сторін договору. За таких обставин правопорушенням є не сплата податків, а не вчинення правочину.

Для застосування таких санкцій необхідною умовою є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Проте доказів, яки би безспірно свідчили про наявність такого умислу у відповідачів по справі позивачем не надано.

Окрім того, оскільки санкції, передбачені вказаною правовою нормою, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають визначенню частини 1 ст. 238 Господарського кодексу України.

З огляду на це такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст. 250 цього Кодексу, тобто протягом одного року.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни судового рішення чи його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Куп’янської об’єднаної Державної податкової інспекції Харківської області - залишити без задоволення, а постанову господарського суду Харківської області від 23 квітня 2007 року – без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя - (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді - (підпис) О.І. Сіренко

-

(підпис) А.М. Григоров

Повний текст ухвали виготовлений 17 березня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя Л.В. Мельнікова

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...