Справа № 2-а-65/2007
Суддя: Обідняк В.Д.
Дата ухвалення: 2007-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-a-65 2007 p.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2007 р. м.
Коломия

Коломийський
міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі: Головуючого: Обідняка
В„Д.,

секретаря: Ковальчук Г.М.,

представник ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до військової
частини А-0742 про стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до військової
частини А-0742, в якому просить суд поновити рівність її конституційних прав,
порушених відповідачем під час проходження військової служби та поновити їх
шляхом стягнення з військової частини А-0742 на її користь заборгованості з
виплати грошової компенсації взамін продовольчого забезпечення з врахуванням
компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням термінів їх
виплати в сумі 15432 грн. 68 коп.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що
ОСОБА_3. з 22.01.1993 року проходила військову службу і знаходилася на
фінансовому забезпечення у військових частинах А-4112, А-1501, А-1858, А-1267,
А-0742. Військова частина в грудні 2004 року розформована і правонаступником
згідно Наказу командри Повітряного командування „Захід" від 14.06.2005
року № 258/ДСК призначено військову частину А-1858. Наказом командира від
24.03.2006 року №268/ДСК правонаступником військової частини А-1858 остаточно
призначена військова частина А-0742. Військові частини А-1501, А-1858, А-0742 в
період з 18.06.2001 року по 29.03.2002 року не виплачували грошової компенсації
взамін продовольчого пайка та встановлений в подальшому Міністерством Оборони
України вартості харчування за нормою №1 призвело до звуження змісту та обсягу
існуючих соціальних гарантій встановлених для неї, як військовослужбовця ч. 5
ст.17 Конституції України, ст.16 Закону України „Про Збройні Сили
України". Відповідач, як правонаступник вказаних військових частин
заборгував вартість продовольчого забезпечення за період з 18.06.2001 року по
29.03.2002 року виходячи з вартості продовольчого пайка за нормою №7 на суму
1320 грн. 00 коп. та грошової компенсації вартості загальновійськової норми №1
харчування військовослужбовців Збройних Сил України за період з 30.03.2002 року
по 31.12.2006 року на суму 10603 грн. 68 коп., а всього на суму 11923 грн. 68
коп. Так як заборгованість створилася з вини відповідача, то підлягає
компенсації у відповідності до чинного законодавства і відповідно до розрахунку
становить 3509 грн. 00 коп. Просить стягнути з військової частини А-0742, як
правонаступника заборгованість з виплати грошової компенсації взамін
продовольчого забезпечення з врахуванням компенсації втрати частини доходів у
зв"язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 15 432 (п"ятнадцять
тисяч чотириста тридцять дві) грн. 68 коп.

Представник відповідача - військової частини А-0742 позов
визнав повністю та пояснив суду, що дійсно позивачці слід виплатити недоплачену
компенсацію по продовольчому забезпеченні в сумі 15432 грн.68 коп., але через
відсутність коштів військова частина добровільно погасити даний борг не взмозі.

Суд
вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних
підстав:

Відповідно до ст.9 ч.2 Закону України „Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них.

Законом України „Про деякі заходи, щодо економії
бюджетних коштів" від 17.02.2000 року положення дії ч.2 ст. 9 Закону
України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" було призупинено.

Відповідно до постанови Кабінету України №316 від
12.03.1996 року „Про норми забезпечення продовольчими пайками..." позивач
мала право на отримання грошової компенсації вартості продовольчого пайка за
нормою № 7. Відповідно до норми № 1, що затверджено Постановою

2

Кабінету
Міністрів України № 426 від 29.03.2002 року „Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань", право на
забезпечення за вказаною нормою мають військовослужбовці офіцерського складу,
правопощики, мічмани і військовослужбьовці рядового, сержанського і
старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом". Хоча
з 11 березня 2000 року дія ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині наявності у
військовослужбовців права на отримання компенсації за продовольчий пайок
зупинено на підставі Закону України № 1459-ІП від 17.02.2000 року та №1577-111
від 23.03.2000 року, але з 2001 року набрала чинності ст. 15 Закону України
„Про Збройні Сили України", якою гарантується отримання
військовослужбовцями за рахунок держави різних видів забезпечення в тому числі
і продовольчого, в зв"язку з чим суд повинен керуватися вимогати Закону,
який набрав чинності у більш пізній час.

Статтею 22
Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються
і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод. За даних обставин Закону України „Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" від 17.02.2000 року являється таким, що звужує зміст і
обсяг існуючих прав громадян, тобто суперечить Конституції України.

Як встановлено у
судовому засіданні позивач проходила військову службу і знаходилася на
фінансовому забезпеченні у військових частинах А-4112, А-1501, А-1858, А-1267,
А-0742, і має передбачене Законом право на отримання продовольчого пайка чи за
її бажанням грошової компенсації вартості продовольчого майна.

Встановлене
судом підтверджується довідкою про продовольче забезпечення, довідкою про
фінансове забезпечення, довідкою про вартість продовольчого забезпечення,
копією витягу з послужного
списку, розрахунком компенсації за продовольче забезпечення, розрахунком
компенсації за затримку виплати, довідкою про правонаступництво, витягом із
законів, нормативних актів.

За таких
обставин право позивача підлягає поновленню, а позов задоволенню в повному
обсязі.

Оскільки на
підставі п.1 ст.4 Декрету КМУ від 21.01.1993 року №7 позивач була звільнена від
сплати судового збору, його необхідно стягнути з відповідача на користь держави
в сумі 154 грн. 33 коп.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. З, 8, 17, 19, 22, 24, 124 Конституції України,
ст. 16 Закону України „Про Збройні Сили", ст. 9 ч.1 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та
керуючись ст.ст. 158,159,161,162,163,167 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з
військової частини А-0742 на користь ОСОБА_3 заборгованість з виплати грошової
компенсації взамін продовольчого забезпечення з врахуванням компенсації втрати
частини доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 15 432
(п"ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 68 коп.

Стягнути з
військової частини А-0742 судовий збір в сумі 154 (сто п"ятдесять чотири)
грн. 33 коп. державного мита в дохід держави.

Постанова суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Коломийський міськрайонний суд. Заяву про апеляційне оскарження постанови до
Львівського адміністративного апеляційного суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення постанови.