Справа № 22-а-985/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 22-а-985/08 Головуючий
Доповідач - Сіренко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
березня 2008 року Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду в складі : Головуючого -
судді Сіренко
О.І.

Суддів
Подобайло З.Г.

Мельнікової Л.В.

За
участю секретаря
Спесивцевої О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 3 жовтня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді про визнання дій по нарахуванню зменшеного
розміру пенсії без урахування її підвищення на 350% неправомірними,
зобов'язання нарахувати пенсію в розмірі 350% від мінімальної пенсії за віком
як інваліду війни 2 групи та стягнення недоотриманої суми пенсії за весь період
встановлення надбавки з 01.12.2003р. по 31.07.2007р. в розмірі 38784 грн. 19
коп., треті особи Державне казначейство України, Міністерство фінансів України,
колегія суддів, -

ВС Т А Н О В И Л А :

В серпні 2007
року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду
України в місті Миргороді про визнання
дій по нарахуванню зменшеного розміру пенсії без урахування її підвищення на
350% неправомірними, зобов'язання нарахувати пенсію в розмірі 350% від
мінімальної пенсії за віком як інваліду війни 2 групи та стягнення
недоотриманої суми пенсії за весь період встановлення надбавки з 01.12.2003р.
по 31.07.2007р. в розмірі 38784 грн. 19 коп., треті особи Державне казначейство
України, Міністерство фінансів України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що з 26.11.2003
року відповідачем йому була призначена пенсія по інвалідності, як військовослужбовцю, оскільки
він є учасником бойових дій і у відповідності до ст.7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має статус інваліда війни другої
групи, а отже, згідно п. «б» ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ» має право на підвищення пенсії у розмірі 350 відсотків мінімальної
пенсії за віком. Відповідач, незважаючи
на розмір мінімальної пенсії за віком, що встановлювався Законами України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та «Про Державний бюджет України» на 2002-2007 роки, здійснював розрахунки
підвищення пенсії виходячи з суми 19 грн. 91 коп., а в даний час 40% від
прожиткового мінімуму, чим порушив його права, передбачені Конституцією
України, та всіма вищевказаними Законами.
На підставі викладеного просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України
в місті Миргороді по нарахуванню йому зменшеного розміру пенсії та без
урахування підвищення її на 350% нечинними, з початку нарахування до
теперішнього часу, зобов'язати відповідача нарахувати йому пенсію в розмірі
350% від мінімальної пенсії за віком як інваліду війни 2 групи, стягнути з
відповідача на його користь недоотриману
суму пенсії за весь період встановлення надбавки з 01.12.2003 року по 31.07.2007
року в розмірі 38784 грн. 19 коп.

В судовому
засіданні позивач заявлений позов уточнив, просив визнати дії відповідача неправомірними, та підтримав всі вимоги у повному
обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють на підставі

відповідних довіреностей, позов не
визнали і пояснили, що в даний час позивач отримує пенсію згідно ст.21
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» як інвалід 2 групи. Пенсія складається з основного розміру, щомісячної цільової грошової допомоги,
адресної допомоги та підвищення. На момент призначення пенсії позивач був
інвалідом З групи і відповідно до ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ» мав право на підвищення пенсії в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком. Дане підвищення
обчислювалось із застосуванням
розрахункової величини 19,91
грн. відповідно до Постанови КМУ
від 03.01.2002 року № 1, яка
регламентує підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів.

З 01.01.2006 року, в
зв'язку із змінами,
внесеними в Закони
України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ» та «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», з урахуванням ст.13 останнього Закону,
інвалідам війни 2 групи (яким на даний час є позивач) підвищення здійснюється в
розмірі 40% прожиткового мінімуму. Вважали, що оскільки пенсія позивачеві
нарахована згідно з діючим законодавством, і при цьому Управління
Пенсійного фонду України в м. Миргороді діяло в межах своїх повноважень та у спосіб,
передбачений законодавством, то в позові слід відмовити.

3 жовтня 2007
року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Миргороді, про визнання дій по нарахуванню
зменшеного розміру пенсії без урахування її підвищення на 350% неправомірними,
зобов'язання нарахувати пенсію в розмірі 350% від мінімальної пенсії за віком
як інваліду війни 2 групи та стягнення недоотриманої суми пенсії за весь період
встановлення надбавки з 01.12.2003р. по 31.07.2007р. в розмірі 38784 грн. 19
коп. відмовлено..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення
його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи.

В запереченнях на апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Миргороді просить постанову суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю
- доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, що позивачу з 26.11.2003
року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» призначена пенсія по інвалідності, як інваліду
війни 3 групи, на якого поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відмовляючи в позові ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по нарахуванню позивачу підвищення до пенсії відповідали і
відповідають чинному законодавству, тому
підстав для визнання їх неправомірними та стягнення з відповідача коштів немає.
Оскільки діючим законодавством не передбачене нарахування підвищення
пенсії виходячи з мінімальної пенсії за віком, то вимога позивача про
зобов'язання відповідача здійснити таке нарахування також є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції, оскільки, статтею 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 25 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» було
передбачене підвищення пенсії інвалідам 3 групи в розмірі 200% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно ст. 8 Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ» виплата вказаного підвищення забезпечується
за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Відповідно до ст. 116 Конституції
України проведення політики у сферах
праці й зайнятості населення, соціального захисту, забезпечує Кабінет Міністрів
України, він також забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України. На виконання
своїх повноважень, відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів
України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до
виконання.

З січня 2002 року Кабінетом Міністрів України
була прийнята постанова № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»,
дія якої постановою КМУ від 27.08.2003р. № 1350 була поширена і на осіб, пенсія
яким виплачується на підставі Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ». Пп. «є» п.2 цієї постанови
передбачене проведення розрахунку підвищення до пенсій, призначених за вказаним
Законом, виходячи з розміру 19 гривень 91
копійка. Необхідність застосування саме такого мінімального розміру
пенсії за віком для підвищення пенсій підтверджена Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 15.04.2005р. №4, п.13 якої передбачено, що особам,
на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» підвищення пенсії проводиться виходячи з мінімальної
пенсії за віком 19 грн. 91 коп., встановленого постановою Кабінету Міністрів
України від 3 січня 2002 р. N1.

Вказана постанова не застосовується до спірних
правовідносин з 01.01.2006р., коли набрали чинності
зміни до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», внесені Законом
України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 05 жовтня 2005 року згідно
яких підвищення пенсій проводиться у відсотках від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, залежно
від встановленої одержувачу пенсії групи інвалідності. Відповідні зміни внесені
і в Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Вказані зміни не
визнані неконституційними і не скасовані, тому в даний час обидва закони діють
в новій редакції.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, що дії
відповідача по нарахуванню позивачу
підвищення до пенсії відповідали і відповідають на даний час чинному
законодавству є правомірним.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують. Позивач ОСОБА_1
ототожнює поняття мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для непрацездатних і помилково вважає, що
пенсія повинна розраховуватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В частині 3 вищезазначеної
статті вказано, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, встановлених згідно з
Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування. Враховуючи
внесені зміни з 1.01.2006 року підвищення до пенсії обчислюється з урахуванням
ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» інвалідам війни 2 групи - 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. При розрахунку цього підвищення застосовується розмір
прожиткового мінімуму, встановлений Законом України Про державний бюджет на
відповідний рік.

Оскільки постанова суду
ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права при повному та всебічному з'ясуванні
обставин справи, колегія суддів підстав для скасування постанови суду не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 3 жовтня 2007 року по справі №
2-а-152/07 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений
та підписаний 11 березня 2008 року.

Головуючий підпис Сіренко О.І.

Судді підпис Подобайло З.Г.

підпис
Мельнікова Л.В.

ВІРНО:
СУДДЯ: