Справа № 22а-1793/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Копняк С.М., судді Пак В.М. та
Кобзар В.М. Справа №
Жовківський районний суд Львівської обл. (№ 2а-30/07) Рядок статзвіту
№ 57
Доповідач: Шавель Р.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 березня 2008 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Олендера
І.Я. та Пліша М.А.,

при секретарі - Кучер Г.Я.,

з участю осіб, які взяли участь у справі:

адвоката - Пашука
Р.Б., ордер від 18.02.2008р.;

позивача - ОСОБА_1;

пред-ків відповідачів - Кіха В.І.,
довіреності № 30/22-288 від 09.01.2008р., № 11/1-21/5280

від 24.05.2007р., № 1/34-1295 від 25.05.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Західної
регіональної митниці, Державної митної служби України, Рава-Руської митниці на
постанову Жовківського районного суду Львівської області від 26.07.2007р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської митниці, Львівської митниці,
Державної митної служби України, Ліквідаційної комісії Рава-Руської митниці,
Ліквідаційної комісії Львівської митниці, Західної регіональної митниці про
визнання незаконними та скасування наказів в частині звільнення, визнання
незаконною бездіяльності та зобов'язання суб'єктів владних повноважень до
вчинення певних дій і поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а:

17.05.2007р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с.1-3), в
якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи доповнень та змін до
позовних вимог (а.с.129-131, 175-177, 276-278), просить визнати незаконною
бездіяльність Львівської та Рава-Руської митниць щодо невиконання розпорядження
№ 22/1-р від 22.02.2006р.; визнати незаконною бездіяльність Державної митної
служби України щодо контролю за виконанням розпорядження № 22/1-р від
22.02.2006р., визнати незаконними накази начальника Рава-Руської митниці №
193-к від 26.04.2006р. та № 422-к від 21.08.2006р. в частині звільнення ОСОБА_1
з посади старшого інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу митного
оформлення № 3 Рава-Руської митниці; зобов'язати Західну регіональну митницю як
правонаступника Львівської митниці виконати розпорядження № 22/1-р від
22.02.2006р., зобов'язати Державну митну службу /ДМС/ України проконтролювати
виконання Західною регіональною митницею розпорядження № 22/1-р від
22.02.2006р.; а також поновити його на роботі.

Постановою Жовківського районного суду Львівської обл. від 26.07.2007р.
адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково; визнані незаконними та
скасовані накази начальника Рава-Руської митниці № 193-к від 26.04.2006р. та №
422-к від 21.08.2006р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого
інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу митного оформлення № 3
Рава-Руської митниці; визнано незаконною бездіяльність Львівської та
Рава-Руської митниць щодо невиконання розпорядження голови ДМС України № 22/1-р
від 22.02.2006р.; визнано незаконною бездіяльність ДМС України щодо контролю за
виконанням розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р.;
зобов'язано Західну регіональну митницю, як правонаступника Львівської митниці,
виконати розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р. в частині
працевлаштування ОСОБА_1 у Західній регіональній митниці, як правонаступника
Львівської митниці; зобов'язано ДМС України проконтролювати виконання Західною
регіональною митницею розпорядження Голови ДМС України № 22/1 від 22.02.2006р.
в частині працевлаштуванні ОСОБА_1 у Західній регіональній митниці як
правонаступнику Львівської митниці (а.с.314-321).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржили
Західна регіональна митниця, ДМС України та Рава-Руська митниця.

В своїй апеляційній скарзі Західна регіональна митниця, покликаючись на
неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що невірним є висновок суду про те, що Львівська митниця
зобов'язана була працевлаштовувати всіх працівників Рава-Руської митниці, які
вивільняються, оскільки такий не відповідає вимогам КЗпП України та
розпорядженню Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р.; також відповідно до
згаданого розпорядження повноваження пропонувати при попередженні про звільнення
посади у Львівській митниці було надано начальникам Рава-Руської та Мостиської
митниць.

Також суд першої інстанції не врахував того, що позивачу пропонувалось
працевлаштування у Львівській митниці, від якого такий відмовився, а також не
надав належної оцінки тому, що ОСОБА_1 не звертався до Львівської митниці із
проханням (заявою) про працевлаштування.

Фактично позивач перебував у трудових відносинах з Рава-Руською митницею,
через що Львівська митниця не могла вчинити порушення трудових прав позивача. Окрім
цього, поновляючи позивача на роботі у Західній регіональній митниці, суд
фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки така вимога позивачем не
заявлялась ні в судовому засіданні, ні зазначалась у доповненнях до позовної
заяви.

Сам апелянт може розглядатися як правонаступник Львівської митниці лише з
моменту її припинення, при цьому на даний час запис про державну реєстрацію
припинення Львівської митниці у Єдиний державний реєстр не внесений
(а.с.352-358).

ДМС України у поданій апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити,
оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказує на те, що безпосередніми виконавцями розпорядження Голови
ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р. виконано вчасно та належним чином; у
своєму позові позивач не вказав в чому саме полягала бездіяльність ДМС України
щодо контролю за виконанням розпорядження, якій нормі закону вона суперечить і
в якому вигляді апелянт мав проконтролювати виконання розпорядження в частині
працевлаштування ОСОБА_1 у Західній регіональній митниці.

Також в позовній заяві не наведено жодних обставин, якими б позивач
обґрунтовував свої вимоги; постанова суду не містить будь-яких мотивів, з яких
суд виходив при задоволенні позову (а.с.362-364).

У своїй апеляційній скарзі Рава-Руська митниця, покликаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вказує, що апелянтом при звільненні позивача з роботи були
дотримані вимоги ст.49-2 КЗпП України і враховано переважне право ОСОБА_1 на
залишення на роботі.

Також при визначенні кола осіб, що підлягали вивільненню у зв'язку із
скороченням штатної чисельності митниці, робочою групою враховані всі обставини
та інформація, яка долучена позивачем до особової справи.

Рава-Руською митницею були виконані всі пункти розпорядження Голови ДМС
України № 22/1-р від 22.02.2006р. в частині, що стосувалися її. Визнаючи
незаконною бездіяльність Рава-Руської митниці щодо невиконання спірного
розпорядження, судом не вказано, в чому саме полягала бездіяльність митниці,
який з пунктів розпорядження нею не виконаний чи неналежно виконаний
(а.с.368-372).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів на підтримання
апеляційних скарг, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та
апеляційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Відповіднго до роз'яснення, що міститься в п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду
судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за
п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце
зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності
або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом
норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін
в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від
переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за
два місяці про наступне вивільнення.

Як встановлено судом першої
інстанції, відповідно до наказів ДМС України № 1078 від 07.11.2005р. «Про зміну
зон діяльності митниць та внесення змін до деяких наказів Держмитслужби», №
1139 від 21.11.2005р. «Про зміну граничної чисельності працівників митних
органів» та № 1286 від 26.12.2005р. «Про внесення змін до наказу Держмитслужби
№ 1078 від 07.11.2005р.» проведено скорочення чисельності працівників на
Рава-Руській митниці та збільшено штатну чисельність працівників Львівської
митниці (а.с.41, 46-47, 48).

Згідно розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р.
начальника Львівської митниці зобов'язано припинити прийом працівників на
вакантні посади, за винятком осіб, що працевлаштовуються після вивільнення з
Рава-Руської митниці.

Пунктом 3 цього розпорядження начальникам Рава-Руської та Мостиської
митниць надано повноваження пропонувати при попередженні при звільненні
вивільненим працівникам посади у Львівській митниці, а п.4.2. цього
розпорядження зобов'язано їх до 20.03.2006р. проінформувати Департамент
кадрової роботи про виконання заходів, передбачених розпорядженням, та
результати проведеної роботи (а.с.189-190, 283).

Згідно наказу начальника Рава-Руської митниці № 177-к від 17.05.2002р.
позивач прийнятий на службу і призначений на посаду інспектора відділу контролю
за доставленням вантажів митниці, в подальшому був призначений на посаду
старшого інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу митного оформлення
№ 3 (а.с.14-16).

02.02.2006р. позивач був попереджений про наступне звільнення та зміну умов
оплати праці у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників
Рава-Руської митниці за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.7).

Наказом начальника Рава-Руської митниці № 193-к від 26.04.2006р. ОСОБА_1
був звільнений з посади старшого інспектора сектору митного оформлення № 10
відділу митного оформлення № 3 Рава-Руської митниці згідно п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням чисельності /після закінчення тимчасової
непрацездатності/ (а.с.8-9).

Відповідно до наказу начальника Рава-Руської митниці № 422-к від 21.08.2006р.
датою звільнення ОСОБА_1 з роботи слід вважати 21.08.2006р. (а.с.10).

Згідно наказу ДМС України № 1051 від 27.11.2006р. Рава-Руська митниця була
ліквідована, початком процедури ліквідації визначено 01.12.2006р.; до окремого
розпорядження ДМС України залишити незмінним раніше встановлений порядок роботи
митниці, що ліквідується (ас.254).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та
продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації перевага в залишенні
на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців, особам,
в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що при
звільненні позивача з роботи не було враховано його переважне право бути
залишеним на роботі.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 мав найвищі, порівняно з іншими,
показники роботи (а.с.127), його рівень освіти і кваліфікації (а.с.11-13)
відповідав посаді старшого інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу
митного оформлення № 3, за рівнем освіти та кваліфікації мав переважне право
перед деякими іншими працівниками відділу бути залишеним на роботі.

Матеріалами особової справи підтверджується факт здобуття позивачем
відповідного рівня освіти за кваліфікацією менеджера-економіста (а.с.88-89).

Також судом враховано й те, що позивач працював на посадів старшого
інспектора, в той час працівники, які були залишені на роботі, працювали на
посадах інспекторів, що свідчить про вищий рівень кваліфікації позивача.

Окрім цього, достовірно з'ясовано судом й ту обставину, що на час
звільнення на утриманні позивача перебувало п'ятеро членів його сім'ї, які не
мали самостійного заробітку, а його дружина перебувала у стані вагітності
(а.с.17-23).

Наведені обставини не були враховані при звільненні позивача з роботи.

Також правильно не взято до уваги судом покликання відповідачів на подання
старшого слідчого Управління Служби Безпеки України у Чернівецькій обл. від
15.05.2006р. по кримінальній справі про контрабанду автомобіля (а.с.128),
оскільки таке надійшло до Рава-Руської митниці після прийняття рішення про
звільнення позивача з роботи, по такому не проводилося службове розслідування,
сам ОСОБА_1 до відповідальності по вказаному факту не притягувався.

Доводи апелянта Рава-Руської митниці про те, що судом першої інстанції в
якості критеріїв для визначення рівня кваліфікації працівника не враховані
факти підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, досвід
трудової діяльності, що мають враховуватися в сукупності; в силу специфіки
організації та здійснення митної справи чіткого розподілу функціональних
обов'язків посадових осіб митниці, суттєвої відмінності функцій та завдань
працівника в залежності від ділянки роботи, рівень продуктивності посадових
осіб митного органу визначити та порівняти практично неможливо, до уваги
колегія суддів не приймаються, оскільки наведеним твердженням апелянтом всупереч
вимогам ч.2 ст.71 КАС України не спростовані покликання позивача про
неврахування його переважного права бути залишеним на роботі, не проведено
детального порівняльного аналізу по вищевказаним критеріям по кожному
працівнику митного органу.

Під час розгляду справи відповідачами також не було доведено тої обставини,
що позивачу під час звільнення з роботи пропонувалися посади на Рава-Руській
митниці або останній відмовився від запропонованих посад.

Відповідно до довідки начальника відділу по роботі з особовим складом
Рава-Руської митниці № 5/28-202 від 18.12.2006р. на день винесення наказу про
звільнення позивача на Рава-Руській митниці були наявні три вакантні посади,
віднесені до номенклатури Голови ДМС (заступник начальника митниці, заступник начальника
служби боротьби з контрабандою та митної варти, головний інспектор відділу
внутрішньої безпеки), які ОСОБА_1 не пропонувались, не готувались пропозиції
щодо їх заповнення шляхом працевлаштування на одну з них позивача (а.с.126).

В матеріалах справи наявні розпорядження начальника Рава-Руської митниці №
33 від 16.03.2007р., № 34 від 20.03.2006р. (а.с.194, ), протокол співбесіди з
начальником митниці від 17.03.2006р. (а.с.200), протокол засідання комісії
Львівської митниці від 21.03.2006р. (а.с.206), відповідно до яких вживалися
заходи щодо можливого переведення працівників Рава-Руської митниці для
подальшої роботи у Львівську митницю.

Між тим, із наданих документів не видається можливим зрозуміти, які
конкретні посади пропонувалися позивачу на Львівській митниці, умови праці на
таких; також в матеріалах справи відсутня письмова заява позивача щодо його
відмови від працевлаштування на Львівській митниці.

Між тим, відповідно до вимог ч.2 ст.49-2 КЗпП України одночасно із
попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з наведеного, пропонування позивачу працевлаштуватися на
Львівській митниці у зв'язку із
вивільненням з Рава-Руської митниці не можна вважати пропозицією ОСОБА_1 щодо
працевлаштування в розумінні ст.49-2 КЗпП, оскільки наведені митниці є окремими
юридичними особами, з Львівською митницею позивач в трудових стосунках не
перебував.

Однак, переведення та працевлаштування працівників з ліквідованих митниць
до Західної регіональної митниці не суперечить чинному законодавству.

Матеріалами справи також доводиться й та обставина, що після вивільнення
ОСОБА_1, відносно Рава-Руської митниці прийнято рішення про її ліквідацію, при
цьому до окремого розпорядження ДМС України залишений незмінним раніше
встановлений порядок роботи митниці, що ліквідуються, на даний час на вказаній
митниці діє ліквідаційна комісія (а.с.254, 343-350).

Покликання відповідача Рава-Руської митниці на вимоги ст.240-1 КЗпП України
колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі стосуються випадку
неможливості поновлення працівника внаслідок ліквідації підприємства.

На час розгляду судами першої та другої інстанцій Рава-Руська митниця є
неліквідованою, залишається включеною до Єдиного державного реєстру
(а.с.261-262), продовжує володіти цивільною правоздатністю і дієздатністю,
самостійно виступає стороною по справі, інша юридична особа не набула її прав
та обов'язків, через що колегія суддів не вбачає перешкод для поновлення
позивача на вказаній митниці.

Також, оскільки Західна регіональна митниця (яка є правонаступником
Львівської митниці) не є правонаступником Рава-Руської митниці, підстав
враховувати переважне право працівників іншого ліквідованого митного органу на
залишення на посаді або пропонувати іншу посаду в Західній регіональній митниці
не має.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними наказів
начальника Рава-Руської митниці № 193-к від 26.04.2006р. та № 422-к від
21.08.2006р. в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на роботі
підлягають до задоволення, при цьому позивача слід поновити на посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу митного оформлення № 3
Рава-Руської митниці.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або в
різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як
за один рік.

Оскільки позивачем не заявлялись вимоги про стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, а також виходячи з вимог ст.195 КАС України, в суду
апеляційної інстанції підстав для розгляду таких вимог не має.

Між тим, висновки суду першої інстанції про фактичне невиконання
відповідачами розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р. щодо
працевлаштування ОСОБА_1 у Львівській митниці, бездіяльності ДМС України щодо
контролю за виконанням вказаного розпорядження, а також зобов'язання Західної
регіональної митниці, як правонаступника Львівської митниці, виконати
розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р. щодо
працевлаштування ОСОБА_1 в Західній регіональній митниці, як правонаступнику
Львівської митниці, та зобов'язання ДМС України проконтролювати виконання
Західною регіональною митницею розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від
22.02.2006р., колегія суддів вважає помилковими, з таких підстав.

Виходячи із змісту розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від
22.02.2006р. слідує, що вказане розпорядження видане з метою дотримання вимог
трудового законодавства стосовно порядку вивільнення працівників при виконанні
наказу ДМС України № 1078 від 07.11.2005р. «Про зміну зон діяльності митниць та
внесення деяких змін до наказів Держмитслужби України» (а.с.283).

Безпосереднього відношення вказане розпорядження до вивільнення позивача з
Рава-Руської митниці не має, оскільки таке носить організаційний характер,
стосується виключно митних органів, не доводилося до відома вивільнених
працівників; а також передбачає припинення прийому працівників на вакантні
посади у Львівській митниці, за винятком, осіб, що працевлаштовуються після
вивільнення з Рава-Руської та Мостиської митниць, й повноваження начальників
митниць щодо пропонування при попередженні при звільненні певних посад на
Львівській митниці тощо.

Матеріалами справи доводиться факт того, що ОСОБА_1 на Львівську митницю
після вивільнення не працевлаштовувався, із відповідною заявою про перевід або
прийом на роботу не звертався; останньому також під час вивільнення, так і
після нього, не пропонувалися у встановленому порядку конкретні посади.

Окрім цього, останнє розпорядження не передбачало обов'язку наведених
суб'єктів працевлаштувати ОСОБА_1 після вивільнення, а лише передбачало
процедуру з'ясування можливості працевлаштування вивільнених працівників (за їх
згоди) на вакантних посадах Львівської митниці, а від так невиконання такого не
порушує прав та охоронюваних інтересів позивача при вивільненні з роботи.

Матеріалами справи також підтверджується факт належного виконання
відповідачами розпорядження Голови ДМС України № 22/1-р від 22.02.2006р., а
також здійснення відповідного контролю з боку ДМС України за ходом його
виконання (а.с.187-188, 191-199, 207-219, 284-288).

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльності ДМС
України щодо контролю за виконанням розпорядження № 22/1-р від 22.02.2006р.,
визнання незаконними наказів начальника Рава-Руської митниці № 193-к від
26.04.2006р. та № 422-к від 21.08.2006р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади
старшого інспектора сектору митного оформлення № 10 відділу митного оформлення
№ 3 Рава-Руської митниці; зобов'язання Західної регіональної митниці як
правонаступника Львівської митниці виконати розпорядження № 22/1-р від
22.02.2006р., зобов'язання ДМС України проконтролювати виконання Західною
регіональною митницею розпорядження № 22/1-р від 22.02.2006р., задоволенню не
підлягають у зв'язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційних скарг є
суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.195, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.3, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Західної регіональної митниці,
Державної митної служби України, Рава-Руської митниці задоволити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області
від 26.07.2007р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов
ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати незаконними та скасувати накази начальника
Рава-Руської митниці № 193-к від 26.04.2006р. та № 422-к від 21.08.2006р. в
частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора сектору митного
оформлення № 10 відділу митного оформлення № 3 Рава-Руської митниці.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інспектора
сектору митного оформлення № 10 відділу митного оформлення № 3 на Рава-Руської
митниці.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі - допустити до негайного
виконання.

В решті позовних вимог - відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: І.Я.Олендер

М.А.Пліш