Справа № 22-а-3543/2008
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2008 року
справа №
22-а-3543/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Міронової Г.М.

Колеснік
Г.А.

при секретарі
судового засідання

Чуріковій
Я.О.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто

від відповідача:

Меркулова Н.А. - за дов. від 04.12.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

ОСОБА_1

на постанову Ворошиловського районного суду м. Донецька

від

19 лютого 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-81/08 (суддя Кутья С.Д.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області

про

визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинення певних дій, відшкодування
моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 19 лютого 2008 року у справі № 2-а-81/08 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1до Підрозділу примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області
про визнання бездіяльності по виконанню виконавчого листа від 31 липня 2007
року, визнання незаконним та скасування постанови державного виконавця ОСОБА_2.
про відмову у відкритті виконавчого провадження від 5 вересня 2007 року,
примушення до виконання виконавчих дій по виконанню судового рішення і
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та під час апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги
заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Сторони у справі про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційний розгляд справи здійснювався
із застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивачем заявлені позовні вимоги до
Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у Донецькій області шляхом оскарження
бездіяльності, рішення у вигляді постанови державного виконавця, а також
зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Стаття 181 КАС України встановлює
особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС
України учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та
особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають,
що рішенням, дією
або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження
рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Проблемою даного спору є невиконання
відповідачем виконавчого листа від 31 липня 2007 року, виданого Ворошиловським
районним суд м. Донецька на підставі постанови Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2007 року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1до Донецької обласної служби Української державної інвестиційної
експертизи „Доноблінвестекспертиза” і товариства з обмеженою відповідальністю
„Арена”.

Згідно з частиною 3 статті 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності державного
виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний
орган державної виконавчої
служби.

Стаття 3 Закону України „Про державну
виконавчу службу” від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (з наступними змінами та
доповненнями) визначає, що органами державної виконавчої служби є Департамент
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи державної
виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районні, міські (міст обласного значення), районні в містах
відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Як вбачається з даної норми, підрозділи
примусового виконання рішень не є органами державної виконавчої служби.

Відповідно до норм Закону України „Про
виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та
доповненнями) підрозділи примусового виконання рішень входять до структури
відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про
державну виконавчу службу” районні,
міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої
служби є юридичними особами, мають поточні та вкладні (депозитні) рахунку в
органах Державного казначейства України, гербову печатку.

Як встановлено колегією суддів під час
апеляційного розгляду справи, підрозділ примусового виконання рішень
відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій
області не є юридичної особою.

Відповідно до статті 48 Кодексу
адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в
адміністративному судочинстві
(адміністративна процесуальна правоздатність) визнається
за громадянами України, іноземцями, особами без
громадянства, органами державної
влади, іншими державними органами,
органами влади Автономної
Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами,
організаціями (юридичними
особами). Здатність особисто здійснювати
свої адміністративні
процесуальні права та
обов'язки, у тому числі доручати
ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність),
належить фізичним особам,
які досягли повноліття і не визнані судом
недієздатними, а також фізичним особам
до досягнення цього віку у
спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства
можуть самостійно брати участь. Здатність
особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права
та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи
представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам
державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим,
органам місцевого
самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам,
організаціям (юридичним особам).

Проаналізувавши вищезазначені норми,
колегія суддів дійшла висновку, що позивачем пред'явлені позовні вимоги до
підрозділу примусового виконання, який не може бути відповідачем у
адміністративній справі з приводу оскарження рішень, дій, бездіяльності
державного виконавця в розумінні норм статей 48 та 181 КАС України, оскільки не
є ні органом державної виконавчої служби, ні юридичною особою взагалі.

Колегія суддів зазначає, що позивач 14
січня 2008 року доповнив адміністративний позов, визначивши в якості
відповідача Головне управління юстиції України Донецької обласної державної
адміністрації, що не було взято до уваги судом першої інстанції. З огляду на
вищенаведений аналіз норм КАС України, Законів України „Про державну виконавчу
службу”, „Про виконавче провадження” колегія суддів вважає, що відповідачем у
спірних правовідносинах має бути відділ державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області, до структури якого входить підрозділ
примусового виконання рішень, бездіяльність та рішення державного виконавця
якого оскаржує позивач. Розгляд і вирішення справи, відповідачем у якій не є
особа, що має адміністративну процесуальну правосуб'єктність, як наслідок,
призведе до неможливості виконання судового рішення і порушення права позивача
на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини 5 статті 181 КАС
України адміністративна справа з приводу
рішень, дій або бездіяльності державного
виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом
десяти днів після відкриття провадження у справі, у зв'язку з чим колегія
суддів погоджує посилання скаржника на порушення судом першої інстанції термінів
розгляду справи.

Відповідно до статті 157 КАС України суд
закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 203 КАС
України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Керуючись статтею 24, пунктом 1 частини 1
статті 157, частиною 1 статті 203, статтями 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 19 лютого 2008 року у
справі № 2-а-81/08 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 19 лютого 2008 року і закрити провадження
у справі № 2-а-81/08 за позовом ОСОБА_1до Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у
Донецькій області про визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинення певних дій, відшкодування
моральної шкоди.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 27 березня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий
суддя:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Г.М. Міронова

Г.А. Колеснік

З
оригіналом згідно:

Суддя Р.Ф. Ханова