Справа № 22-а-3044/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем
України

15 травня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-3044/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі за участю позивача

Шаптала Н.К., Колеснік І.В. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради

на постанову

Дружківського міського суду Донецької області

від

25 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-212/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради

про

визнання дій незаконними та стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо
недоплати допомоги на оздоровлення незаконними та стягнути з нього
недоотриманні суми на оздоровлення за 2000-2006 роки, у загальному розмірі
8668,10 грн.

Постановою Дружківського міського
суду Донецької області від 25 грудня 2007 року позовні вимоги позивача
задоволені у повному обсязі, на користь позивача стягнуто недоотримані суми на
оздоровлення за 2000-2006 роки 8668 грн.
10 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради як
особа, яка постарждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, його визнано
інвалідом 2 групи (1 категорія), у зв'язку з чим він користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2000-2006 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає
щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1
категорії 2 групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: з 1 січня
2002 р. у розмірі 140 грн., з 1 липня 2002р. у розмірі 165, з 1 січня 2003 р. у
розмірі 185 грн., з 1 грудня 2003 р. - 205 грн., з 1 січня 2004 року у розмірі 205
гривень, з вересня 2004 року - 237 гривень, з 1 січня 2005 р. у розмірі 262
гривні, з 1 квітня 2005 р. - 290 грн., з 1 липня 2005 р. - 310 грн., з 1
вересня 2005 року - 332 гривні, з 1 січня 2007 року - 400 гривень, з 1 квітня
2007 року - 420 гривень. Судом встановлено, що відповідачем позивачу щорічна
допомога на оздоровлення сплачувалась таким чином: допомога за 2000 рік - 26,70
грн. (виплата здійснена 29.05.2002); 2001 рік - 53,40 грн., 2002 рік - 53,40
грн. (виплати здійснені 31.08.2004); 2003 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена
30.09.2004); 2004 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена 28.03.2005); 2005 рік -
120 грн. (виплата здійснена 21.06.2006); 2006 рік - 120 грн. (виплата здійснена
25.05.2007).

Таким чином, судом було встановлено,
що фактично за період з 2000 по 2006 роки відповідачем було недоплачено
позивачу суму щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі 8668,10 грн

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме,
управління зазначило, що здійснювало виплати, керуючись Постановами КМУ № 836
від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Крім того, відповідач наполягав на застосуванні ст.ст. 99, 100 КАС України
стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом.

Позивач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення апеляційної скарги УАСЗН.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням,
віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що також підтверджується посвідченням.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП щорічна
допомога інвалідам 2 групи
виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону №
796-ХП).

За період з 2000 - 2006рр. Управління виплатило позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірах: за 2000р. - 26,70 грн., 2001р. - 53,40 грн., 2002р. - 53,40 грн., за
2003р. - 26,70 грн., за 2004р. - 26,70 грн.
установлену постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова № 836). За 2005р. - 120 грн., за 2006р. 120 грн.
установлену постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
"Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема,
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи постановою
№ 836 встановлена допомога - 26,70 гривень (за грошовою реформою 1996 року),
постановою № 562 встановлена допомога - 120 гривень.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу, а не постанови №№ 836, 562.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на пропуск позивачем передбаченого ст.ст. 99,
100 КАС України строку звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки, відповідач при розгляді даної справи в суді першої
інстанції не наполягав на застосуванні зазначених норм, тобто це не було
предметом дослідження в суді першої інстанції.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірах : 26,70 грн. за 2000 рік, 53,40 грн. за 2001 рік, 53,40 грн. за 2002
рік, 26,70 грн. за 2003 рік, 26,70 грн. за 2004 рік та 120 грн. за в 2005 рік -
суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та
соціального захисту населення Дружківської міської ради на корить позивача суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки у розмірі 6688 грн. 10 коп.

Проте суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії
відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення в 2006 році
та не врахував, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України. За таких
обставин твердження суду першої інстанції про невідповідність Закону України
“Про Державний бюджет України на 2006 рік” Конституції України є передчасними,
бо це є прерогативою саме Конституційного Суду України. Тому не можна
стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними.

За відсутності визнання закону про бюджет
неконституційним у суду першої інстанції не було правових підстав визнавати дії
відповідача протиправними, бо відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає частковому
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської
ради - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Дружківського міського суду Донецької області від 25 грудня 2007 року у справі №
2-а-212/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Дружківської міської ради в частині визнання дій неправомірними
протягом 2006 року та стягнення коштів на оздоровлення за 2006 рік у сумі 1980
гривень.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Дружківської міської ради, в частині визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1980 гривень.

В іншій
частині постанову Дружківського міського
суду Донецької області від 25 грудня 2007 року у справі за № 2-а-212/07 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту проголошення, а в разі складання в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу і проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий:

Судді:

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-3044/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі за участю позивача

Шаптала Н.К., Колеснік І.В. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради

на постанову

Дружківського міського суду Донецької області

від

25 грудня 2007 року

по справі

№ 2-а-212/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради

про

визнання дій незаконними та стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення, -

Керуючись ст.ст. 195-196,
п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 207
Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської
ради - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Дружківського міського суду Донецької області від 25 грудня 2007 року у справі №
2-а-212/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Дружківської міської ради в частині визнання дій неправомірними
протягом 2006 року та стягнення коштів на оздоровлення за 2006 рік у сумі 1980
гривень.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Дружківської міської ради, в частині визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1980 гривень.

В іншій
частині постанову Дружківського міського
суду Донецької області від 25 грудня 2007 року у справі за № 2-а-212/07 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту проголошення, а в разі складання в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу і проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий:

Судді: