Справа № 22а-197/2008
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» березня 2008 року
м. Одеса

Колегія
суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Стас Л.В.

суддів: Димерлій О.О., Яковлева Ю.В.

при секретарі -
Вихренко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1на постанову господарського суду
Херсонської області від 12 червня 2007 року по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкових повідомлень-рішень від
26 січня 2007 року №000161702/0, №000171702/0, та від 30 березня 2007 року
№000181702/2, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
- приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкових повідомлень-рішень від
26 січня 2007 року №000161702/0 - про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість з фізичних осіб в
сумі 386310 грн. 52 коп., від 26 січня 2007 року №000171702/0 - про визначення
податкового зобов'язання з податку на додану вартість
з фізичних осіб в сумі 546077 грн. основного боргу і застосування 273208 грн.
50 коп., штрафних санкцій та від 30
березня 2007 року №000181702/2.

Позивач вважає, що податкові порушення не підтверджені,
податковий облік вівся належним чином, відсутність первинної документації, яку
було вкрадено, не є підставою для нарахування податкових зобов'язань, та
посилається на положення Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств”, відповідно до якого, валові витрати виробництва та обігу - це
сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які
набуваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності. У разі втрати, знищення або
зіпсуття первинної документації, платник податків має право письмово заявити
про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких
документів.

Позивачем повідомлено Державну податкову інспекцію у м.
Херсоні про крадіжку первинної документації та надано копію постанови про
відмову у порушенні кримінальної справи від 21 серпня 2006 року, тому позивач
вказує, що при визначенні податкових зобов'язань ПП ОСОБА_1, посадовими особами
ДПІ у м. Херсоні до уваги приймався лише факт відсутності первинної документації,
що і призвело до неправильного визначення податкових зобов'язань.

Відповідач - Державна податкова інспекція у м. Херсоні,
проти позову заперечував, посилаючись на правомірність винесених рішень, а
також на те, що у зв'язку із відсутністю на момент перевірки первинних документів бухгалтерського обліку,
підтверджуючих валові витрати і податковий кредит у повному обсязі,
перевіряючими визнано неправомірним віднесення до складу валових витрат
непідтверджених витрат, а до складу податкового кредиту - податку на додану
вартість, непідтвердженого податковими накладними, позивачем завишено загальну
суму валових витрат з податку на прибуток за перевіряємий період у розмірі
2971619 грн. 41 коп.. Підстави для нарахування податкового зобов'язання за податком на прибуток в сумі 386310 грн. 52
коп., є обгрунтованими та законними. Перевіркою встановлено порушення пп. 7.4.5
п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” внаслідок якого
позивач зависив податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 582220
грн., також виявлено несвоєчасне подання декларацій з ПДВ за вересень 2004 р.-
травень 2005 р. Подання заяви до органу внутрішніх справ про викрадення
первинних документів документів бухгалтерського обліку не звільняє підприємство
від обов'язків діяти у відповідності з
податковим законодавством. Платнику податків було надано достатньо часу для
поновлення втрачених документів.

Постановою господарського суду Одеської області від 12
червня 2007 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права та неповноту з'ясування
обставин справи, що мають істотне значення для вирішення по суті, просить
постанову господарського суду Херсонської області від 12 червня 2007 року
скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Коллегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та
обгрунтованність постанови суду першої інстанціїї в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягяє з наступних
підстав.

Судом першої інстанціїї встановлено, що в січні 2007 року
посадовими особами Державної податкової інспекціїу м. Херсоні була проведена планова
виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання
приватним підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2004р. по 30.09.2006р., за результатами якої
бів складений акт від 22.01.2007р. №43/17-222. За висновками перевірки були
прийняті податкові повідомлення-рішення від 26 січня 2007 року:

-№000161702/0 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 386310
грн. 52 коп.,

-№000171702/0
про про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 819285 грн. 50
коп. (546077 грн. - за основним платежем, 273208 грн. 50 коп., - штрафні
санкції),

-№000181702/2 про зменьшення суми бюджетного відшкодування
з податку на додану вартість в розмірі 36143 грн. та 18071 грн. 50 коп.
штрафних санкцій.

Посадові особи ДПІ у м. Херсоні
встановили, що в порушення ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992р. №13-92 “Про прибутковий податок з громадян” та пп 5.3.9 п. 5.3 ст.
5 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем до складу
валових витрат віднесено витрати, які не підтверджуються первинними
документами: накладними, актами виконаних робіт, розрахунковими та платіжними
документами, що привело до завищення валових витрат на загальну суму 2971619,
41 грн.. Також перевіркою встановлено порушення п. 19.1 ст. 19 Закону
України від 22.05.2003р. №889-ІV “Про податок
з доходів фізичних осіб”, а саме, - неведення обліку доходів і витрат у періоді
з 01.01.2004р. по 30.09.2006р., відсутня книга обліку доходів і витрат. За
результатами перевірки донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі
386310,52 грн., в тому числі за 2004р. у сумі 215748, 32 грн., за 2005р. у сумі
170562,02 грн.

Відповідно до ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 “Про прибутковий податок з
громадян”, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними із одержанням доходу. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
№283/97-ВР від 22.05.1997р., валові витрати виробництва та обігу - це сума
будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які
набуваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від
22.05.1997р. №283/97-ВР “Про оподаткування
прибутку підприємств” не належать до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Абзацем 5 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від
22.05.1997р. №283/97-ВР “Про оподаткування
прибутку підприємств” передбачено у разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник
податків не надасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених
документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, не
підтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами
і на суму несплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки
Національного банку України, збільшеної в 1,2 рази. Таким чином, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанціїї, вважає, що позивач не
довів будь-яких порушень зі сторони податкової інспекції при визначенні
податкових зобов'язань з податку на прибуток.
Відсутність часу або коштів для поновлення документів не є підставою для
звільнення підприємства від виконання вимог законодавства. До того ж позивач не
обгрунтував причин невжиття заходів щодо поновлення втрачених документів.

Крім того, перевіркою правильності визначення податку на
додану вартість податковою інспекцією встановлено, що порушення пп. 7.4.1,
7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР
від 03.04.97р. позивачем завищено суму податкового кредиту з податку на додану
вартість внаслідок ненадання для перевірки податкових накладних для
підтвердження податкового кредиту за перевіряємий період на загальну суму
582220,00 грн. В результаті такого порушення позивачем занижено податок на
додану вартість на загальну суму 546077 грн..

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про
податок на додану вартість” №168/97-ВР
від 03.04.97р. податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником податку у звітньому періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових
витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Перевіркою встановлено також порушення пп. 7.4.5 п. 4.5 ст. 7 Закону
України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.97р., в якому
вказано, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, внаслідок якого
позивач зависив податковий кредит з податку на додану вартість.

У відповідності до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
“Про податок на додану вартість”
№168/97-ВР від 03.04.97р., у разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені
до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді
фінансових санкцій, встановлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний
висновок, що позивачем необгрунтовано віднесено до складу валових витрат суми,
які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення яких
передбачена правилами ведення
податкового обліку, то як наслідок, відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на
додану вартість” №168/97-ВР від
03.04.97р. у позивача були відсутні правові підстави для віднесення до складу
податкового кредиту сум не підтверджених належними документами.

У зв'язку з наведеним, судова колегія погоджується також
з висновками суду першої інстанції, що посилання позивача на крадіжку всіх
первинних документів, необхідних для надання перевірці, не звільняє підприємця
від обов'язку поновити втрачені документи, тим паче, що він мав достатньо часу для поновлення вкрадених
документів, але навіть частково їх не поновив.

З огляду на вищевказане, колегія судів вважає, що суд
першої інстанції правильно та і в достатньому обсязі встановив обставини
справи, та прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч.1 ст. 205, ст. 254 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1-
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Херсонської
області від 12 червня 2007 року по справі за
позовом приватного підприємця ОСОБА_1до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкових повідомлень-рішень від
26 січня 2007 року №000161702/0, №000171702/0, та від 30 березня 2007 року №000181702/2
- залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом одного місяця з
дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: