Справа № 22-а-1522/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Саржевській І.В
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16
квітня 2008 року
справа № 22-а-1522/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого:

Міронової Г.М.

Суддів

Геращенка І.В., Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання

Танцюра Н.С.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Краснолиманського МВ УМВС України в Донецькій області

на постанову

Краснолиманського міського суду
Донецької області

від

05.01.2006 року

у адміністративній справі

№ 2-а-20/06

за позовом

ОСОБА_1

до

Краснолиманського міського
відділу УМВС України в Донецькій області

про

стягнення грошової компенсації
замість забезпечення форменим одягом, заборгованості по сплаті матеріальної
допомоги до відпустки,

ВСТАНОВИЛА:

29.08.2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Краснолиманського МВ УМВС України в
Донецькій області, в якому просив стягнути
компенсацію за ненадане формене обмундирування під час проходження служби в ОВС
України у сумі 4218,52 грн.

Крім того, позивач просив стягнути щорічну
матеріальну допомогу до відпустки за період 1998 - 1999 роки з урахуванням
компенсації громадянам втрати частини грошових коштів з Краснолиманського МВ
УМВС України в Донецькій області у сумі 733,50 грн.

Постановою Краснолиманського
міського суду Донецької області
від 05 січня 2006 року позов ОСОБА_1
було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні вимог позивача
відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, що беруть участь у справі, у судове засідання апеляційної
інстанції не прибули, повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, вважає за можливе
апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції
скасуванню, з наступних підстав.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач
проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений з 26.02.2005 року
з посади старшого інспектора ГРП Краснолиманського міського відділу на підставі
наказу № 56 за п. 65 «а» (за віком) Положення
про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України.

Вислуга років на день
звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 04 місяців 28 днів, у
пільговому обчисленні - 20 років 08 місяців 17 днів.

На день звільнення позивача відповідач своєчасно нарахував
грошову компенсацію за формене обмундирування, видавши йому довідку № 463 від
17.05.2005 року «Про виплату грошової компенсації замість належних предметів
форменого обмундирування» у розмірі 4218 грн. 52 коп., але компенсація
виплачена позивачу так і не була.

В
ст. 16 Закону України «Про міліцію» встановлено, що працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого
затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безоплатно.

Статтею
71 Постанови КМУ України від 29 липня 1991 р. № 114 «Про затвердження Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР» (із змінами та доповненнями) закріплено, що особам середнього,
старшого і вищого начальницького складу (до яких відноситься позивач), які
бездоганно прослужили в органах внутрішніх справ, Збройних Силах СРСР і органах Комітету державної безпеки СРСР 20 і
більше років (у пільговому обчисленні), а тим, які мають особливі заслуги,
незалежно від вислуги років, при звільненні в запас або відставку наказами начальників, які здійснюють звільнення, може
надаватися право носіння
встановленої форми одягу.

Згідно
з пунктом 4.6 Положення про забезпечення речовим майном в системі МВС України, затвердженого
Наказом МВС України № 1489 від 5 грудня 2003 року, звільненим в запас видається
належне на день звільнення обмундирування чи виплачується грошова компенсація
за нього. Зазначеним особам, які звільняються без права носіння форми одягу,
виплачується тільки грошова компенсація.

Наказом МВС України №
1265 від 30 грудня 2005 року приписи, які викладені в п. 4.6. Положення змінені в частині виплати
компенсації, але це вже мало місце після звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, тобто на момент звільнення
на нього розповсюджувались положення
Наказу МВС України № 1489 від 5 грудня 2003 року.

Здійснюючи
апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі, колегія суддів виходить з того, що
конституційні принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на компенсаційні виплати після звільнення,
передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України,
набуте в тому числі при проходженні бездоганної державної служби, не може бути
звужене чи скасоване. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Розглянувши питання щодо стягнення грошової
компенсації, судова колегія встановила неправильність висновків відповідача
робити залежність гарантованих прав і свобод людини від низького фінансування органів МВС
України з державного бюджету, як на то посилається відповідач.

Що стосується строку
звернення, то колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку звернення до
суду є поважними, оскільки ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача про
виплату йому заборгованості за невикористане службове обмундирування, яку
відповідач обіцяв сплатити при надходженні коштів.

Проте,
суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення вимог в
частині стягнення щорічної матеріальної допомоги з відповідача, оскільки вказані обставини не знайшли свого
підтвердження під час судового розгляду, зокрема, позивач за період з 1998 року
по час звільнення з рапортом про надання матеріальної допомоги до УМВС України в
Донецькій області не звертався.

Тому,
на підставі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі
вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення
прийнято з частковим порушенням норм
матеріального і процесуального
права.права.

Керуючись статтями 24,
160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Краснолиманського міського відділу УМВС України в
Донецькій області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької
області від 05 січня 2006 року у справі №
2-а-20/06 за позовом ОСОБА_1 до Краснолиманського міського відділу УМВС України
в Донецькій області про стягнення грошової компенсації замість забезпечення
форменим одягом, заборгованості по сплаті матеріальної допомоги до відпустки -
задовольнити частково.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 січня 2006 року у справі № 2-а-20/06 за
позовом ОСОБА_1 до Краснолиманського міського відділу УМВС України в Донецькій
області про стягнення грошової компенсації замість забезпечення форменим одягом,
заборгованості по сплаті матеріальної допомоги до відпустки - скасувати.

Стягнути з Краснолиманського міського відділу УМВС України в Донецькій
області на користь ОСОБА_1 невиплачену компенсацію за формене обмундирування в
сумі 4218,52 грн.

В іншій часті позовних вимог ОСОБА_1
до Краснолиманського міського відділу УМВС України в Донецькій області
відмовити за безпідставністю.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: