Справа № 22а-172/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а- 172/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008
року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Бєлової Л.В.,

суддів Бистрик Г.М.,

Малиніна В.В.

при секретарі Гладишко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_1на
постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 22 березня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1до обласного центру по нарахуванню та виплаті
пенсії та допомоги головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської облдержадміністрації, управління праці та соціального захисту
населення Лугинскої районної державної адміністрації, управління Пенсійного
Фонду України в Лугинскому районі Житомирської області про стягнення невиплачених
коштів, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2005 року позивачка - ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до обласного центру по нарахуванню та виплаті
пенсії та допомоги головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської облдержадміністрації, управління праці та соціального захисту
населення Лугинської районної державної адміністрації, управління Пенсійного
Фонду України в Лугинському районі Житомирської області про стягнення з
управління праці та соціального захисту населення Лугинскої районної державної
адміністрації невиплачених коштів у сумі 3096, 80 грн., за період з 01.10.2002
року по 30.09.2005 рік та про стягнення невиплачених коштів у сумі 15484,00
грн. за той самий період, передбачених
ст.. ст.. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала
наступним.

Так, вона є потерпілою від Чорнобильської
катастрофи 3-ї категорії, і проживає в АДРЕСА_1, що відноситься до зони
гарантованого добровільного відселення.

Як зазначає позивачка, згідно ч. 1 ст.. 37 ЗУ
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», - їй за період з 01.10.2002 по 30.09.2005 року
УПСЗН Лугинської районної державної адміністрації повинно було виплатити
компенсацію як громадянці що проживає на території радіоактивного забруднення щомісячно за вказаний період 40 % від
мінімальної

Суддя-доповідач - Бєлова Л.В.

Справа в апеляційній інстанції №22а - 1605/07
перереєстровано на № 22-а-172/08

Головуючий в першій інстанції -Нечуй Б.П.

Справа в першій інстанції № 2а-4/2007 р.

заробітної плати; і згідно ч. ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - їй за
той самий період УПФУ в Лугинському районі Житомирської області повинно було
щомісячно здійснювати доплату до пенсії у розмірі 2-х мінімальних заробітних
плат.

Натомість, як вказує позивачка, вона
отримувала вказані виплати відповідно до розмірів встановлених Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року, яка встановлює фіксовані суми таких виплат, у значно
менших розмірах.

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 22 березня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1. - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою,
позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову
Лугинського районного суду Житомирської області від 22 березня 2007 року, та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

Представник Управління Пенсійного фонду
України в Лугинському районі Житомирської області в запереченнях на апеляційну
скаргу зазначає що він не є належним відповідачем по справі, а тому просить
оскаржувану постанову в частині відмови у стягненні коштів у сумі 15484,00 грн.
за позовом ОСОБА_1. залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині - без
задоволення.

18.03.2008 року в судовому засіданні
Київського апеляційного адміністративного суду представник Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області підтримав
позицію викладену в запереченнях на апеляційну скаргу.

Крім того, представник УПФУ в Лугинському
районі Житомирської області просив Київський апеляційний адміністративний суд,
при прийнятті рішення, врахувати що позивачкою пропущено строк звернення до
суду, а тому просив застосувати наслідки пропуску строку для звернення до суду
передбачені ст. 100 КАС України щодо позовних вимог до УПФУ в Лугинському районі Житомирської
області за період з 01.10.2002 року по
01.10.2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи
вбачається що позивачка - ОСОБА_1. є постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується ксерокопією посвідчення (а.с.1 ).

Також, як встановлено в
суді першої інстанції, позивачка проживає в АДРЕСА_1, що відповідно до
Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року відноситься до зони гарантованого
добровільного відселення.

З матеріалів справи
вбачається що позивачка є пенсіонером, і їй призначена пенсія в 1975 році за віком (а.с. 5)

Відповідно до абз. 3 ч.
1 ст. 37 ЗУ
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII в редакції чинній на момент
звернення позивачки до суду, - громадянам, які проживають на території
гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування у розмірі
- 40 % від мінімальної заробітної плати.

Відповідно
до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції чинній на момент звернення
позивачки до суду, - пенсіонерам, які проживають на території гарантованого добровільного
відселення, пенсії підвищуються на 2-і
мінімальні заробітні плати.

Так,
позивачка звернулась за доплатою сум, визначених ст.ст. 37, 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції чинній на момент звернення позивачки до суду за період з 01.10.2002
року по 30.09.2005 рік, зазначаючи що вказані виплати були виплачені їй не у
відповідності до норм Закону, а у розмірах визначених Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 року, і є значно меншими.

Так,
відповідно до зазначеної Постанови КМУ, передбачено виплату сум вказаних у ст. 37 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у твердій сумі за місяць і ця сума визначена у 2,10 грн. в місяць.

Вказаною
постановою також у твердій сумі визначено суму доплати до пенсії, передбачену
ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», і ця сума визначена у 10,50 грн. в місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка
отримала за період з 01.10.2002 року по 30.09.2005 рік підвищення до пенсії
передбачені до ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у сумі 378,00 грн. Це
підтверджується ксерокопією довідки виданої УПФУ в Лугинському районі
Житомирської області від 16.02.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка
отримала за період з 01.10.2002 року по 30.09.2005 рік грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування передбачену
ст.. 37 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у сумі 75,60 грн. Це підтверджується ксерокопією
довідки виданої обласним центром з
нарахування та виплати пенсій і допомоги Міністерства праці і соціальної
політики від 26 лютого 2007 року і з якої видно що вказана виплата
нараховувалась позивачці щомісячно у сумі 2,10 грн, тобто у розмірах
встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року (а.с. 13)

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що позивачці
правомірно були виплачені вказані допомога та доплата до пенсії за період з
01.10.2002 року по 30.09.2005 рік у
фіксованих сумах, встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, яка
була прийнята на реалізацію ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і виходячи з реальних
можливостей видаткової частини Державного бюджету України.

З такими
висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується
виходячи з наступного.

Постанова КМ від 26.07.1996 р № 836
“Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” встановлювала розмір оскаржуваних доплат, який не
змінювався на протязі тривалих років та суперечить іншим нормам законів.

Так, відповідно Законів України “Про встановлення
мінімальної заробітної плати за 2002, 2003, 2004, 2005 роки" розмір мінімальної заробітної
плати встановлений у таких сумах:

- жовтень 2002 -
165 грн.;

- листопад
2002 - 165 грн.,

- грудень
2002 - 165 грн.;

- з
січня 2003 по листопад 2003 року - 185 грн.;

- з
грудня 2003 року по серпень 2004 року -
205 грн.;

- з
вересня 2004 року по грудень 2004 року - 237 грн.;

- з
січня 2005 року по березень 2005 року - 262 грн.;

- з
квітня 2005 року по червень 2005 року - 290 грн.;

- липень
2005 - серпень 2005 - 310 грн.;

- вересень
2005 року - 332 грн.

Вказані закони не мали обмежень щодо застосування ст.
ст.. 37, 39 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів
України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягає застосуванню ст. ст.. 37,
39 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи” з урахуванням розміру мінімальної плати за оскаржуваний період
проведення доплат.

Виходячи з вищенаведеного
та відповідно вимог ст. ст. 37, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи” суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. не підлягають задоволенню.

Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки
позивачки, подані в письмовому вигляді до суду першої інстанції (а.с. 3) щодо
сум зазначених виплат які повинні були їй бути виплачені у відповідності до
розмірів встановлених ст.ст. 37, 39 ЗУ
„Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, і суд апеляційної
інстанції цілком погоджується з розрахунками позивачки, з урахуванням
наступного.

Так,
відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України, - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно
до ч. 1 ст. 100 КАС України, - пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, як зазначалось вище, 18.03.2008 року в судовому
засіданні апеляційного суду представник УПФУ в
Лугинському районі Житомирської області просив Київський апеляційний
адміністративний суд, при прийнятті рішення, врахувати що позивачкою пропущено
строк звернення до суду, а тому просив застосувати наслідки пропуску строку для
звернення до суду передбачені ст. 100 КАС України щодо позовних вимог до
УПФУ в Лугинському районі Житомирської
області за період з 01.10.2002 року по
01.10.2004 року.

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду вважає обґрунтованим посилання представника УПФУ в
Лугинському районі Житомирської області на пропуск позивачкою строку звернення
до суду з вимогами до УПФУ про стягнення коштів підвищення до пенсії по статті
39 ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період з 01.10.2002 року по 01.10.2004
року, та вважає за необхідне в цій частині відмовити позивачці у задоволенні
позовних вимог.

Таким чином, щодо позовних вимог до УПФУ в
Лугинському районі Житомирської області про стягнення підвищення до пенсії по
статті 39 ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в редакції чинній на момент звернення з позовом, підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині стягнення зазначених коштів у сумі 6512
грн. за період з 01.10.2004 по 30.09.2005 р.р.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими
доводи УПФУ в Лугинскому районі Житомирської області викладені ним і у
запереченнях на позов і у запереченнях на апеляційну скаргу, щодо того що він є
неналежним відповідачем по справі так як він не має відношення до виплати
коштів передбачених ст.. 39 ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи” оскільки не є розпорядником вказаних коштів.

Так, згідно ст.. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року N 1788-XII, - що визначає пенсії громадянам, які
постраждали від Чорнобильської катастрофи:
умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом

"Про статус і
соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на
одержання пенсій на підставах,
передбачених цим Законом.

Згідно ст. 8
зазначеного Закону, - виплата
пенсій здійснюється з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.п. а, п. 2 Постанови КМУ «Про
забезпечення і виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами
Пенсійного фонду» від 11 квітня 2002 року № 497, - органи Пенсійного фонду крім призначення і
виплати пенсій відповідно
до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" здійснюють:
призначення і виплату
пенсій, надбавок, підвищень
та доплат відповідно до серед інших Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, саме відповідне територіальне управління ПФУ
є відповідачем за позовом про стягнення недоплаченої суми доплати до пенсії
встановленої ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про
статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, при встановленні наведених фактів судом
першої інстанції правильно і повно
встановлені фактичні обставини справи, однак, при винесенні постанови за позовом ОСОБА_1. порушено
норми матеріального права та прийнято помилкове рішення, що призвело до
прийняття незаконної постанови та
безпідставної відмови у задоволенні позову.

Відповідно
до п. 3 ч. 1 статті 198 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право
скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно
до ст. 202 КАС України, - підставами для скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або
питання.

За таких обставин
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1на постанову
Лугинського районного суду Житомирської області від 22 березня 2007 року - задовольнити частково.

Постанову
Лугинського районного суду Житомирської області від
22 березня 2007 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з
управління праці і соціального захисту населення Луганської
райдержадміністрації на користь ОСОБА_1. суми недоплаченої щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування передбаченої ст. 37 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в
редакції чинній на момент звернення позивачки до суду за період з 01.10.2002
року по 30.09.2005 рік у розмірі
3096, 80 грн.; та в частині
відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з управління Пенсійного Фонду
України в Луганському районі
Житомирської області суму недоплаченої
щомісячної доплати до пенсії передбачену ст.. 39 ЗК «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в
редакції чинній на момент звернення позивачки до суду за період з 01.10.2004
року по 30.09.2005 рік у розмірі 6512 грн - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1в цій частині -
задовольнити.

Стягнути з управління праці і соціального захисту населення
Луганської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1. суми недоплаченої
щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування передбаченої
ст. 37 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції чинній на момент звернення позивачки до суду
за період з 01.10.2002 року по 30.09.2005 рік
у розмірі 3096, 80 грн;

Стягнути з управління Пенсійного Фонду
України в Луганському районі
Житомирської області суму
недоплаченої щомісячної доплати до пенсії передбачену ст.. 39 ЗК «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в
редакції чинній на момент звернення позивачки до суду за період з 01.10.2004
року по 30.09.2005 рік у
розмірі 6512 грн.;

В решті
постанову - Лугинського районного суду Житомирської
області від 22 березня 2007 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення, та може бути оскаржена у встановленому законом порядку
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:

Судді