Справа № 22а-1887/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Львів, вул. Чоловського, 2 тел. 261-38-59
Головуючий у 1-й інстанції суддя -
№26
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, № 2а-84/2007
Доповідач у 2-й інстанції суддя - Яворський І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 року Справа № 22а - 1887/08 (5255/07) м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

Суддів:
Любашевського В.П..

Довгополова
О.М.

при секретарі
Федунів Б.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини (Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини) ОСОБА_1 та апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 вересня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Президента України (Секретаріату
Президента України), Уповноваженого Верховної Ради України (Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України) з прав людини та Державного казначейства
України на неправомірні дії, бездіяльність, зобов'язання здійснити особистий
прийом та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И Л А :

14 квітня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду
з позовом до Президента України (Секретаріату Президента України),
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Державного казначейства
України про дії та бездіяльність
Президента України (Секретаріату Президента України), Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини (Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини), а також про відшкодування заподіяної моральної шкоди. З
адміністративного позову вбачається, що на протязі 2001-2004 років
правоохоронними органами щодо позивача було вжито ряд незаконних репресивних
заходів, чим було порушено його громадянські права та свободи. У 2001 році
позивач був звільнений з посади керуючого Івано-Франківською обласною філією
АКБ «Укрсоцбанк», а в квітні 2005 року судовим рішенням був поновлений на цій
посаді. Проте, виданий судом виконавчий лист № 2-53 незаконно не виконувався
Державною виконавчою службою у Голосіївському районі міста Києва.

З цих питань позивач неодноразово звертався до Президента України та до
Уповноваженого з прав людини. На свої звернення, вказує позивач, він отримував
відповіді, які не вирішували суті порушених питань, а були звичайними
відписувальними повідомленнями Секретаріатів.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 18 вересня 2007 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до Президента України (Секретаріату Президента
України), Уповноваженого Верховної Ради України (Секретаріату Уповноваженого
Верховної Ради України) з прав людини та Державного казначейства України на
неправомірні дії, бездіяльність, зобов'язання здійснити особистий прийом та
стягнення моральної шкоди в сумі 400 000 гривень задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність
Уповноваженого Верховної Ради України (Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України) з прав людини щодо реагування на звернення позивача від 12 січня
2006 року в частині вирішення питання про особистий прийом чи повідомлення про
порядок його здійснення та зобов'язання відповідача Уповноваженого Верховної
Ради України (Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України) з прав людини
розглянути звернення позивача від 12 січня 2006 року щодо запису на особистий
прийом. В решті вимог позову відмовлено.

Суд першої інстанції вказав на те, що незважаючи на прохання позивача в
його скаргах від 12 січня 2006 року про здійснення особистого прийому даним
відповідачем, в цій частині його звернення не було розглянуто і не було повідомлено про порядок його здійснення,
чим порушено право позивача, яке підлягає відновленню.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку Представником
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (Секретаріату
Уповноваженого з прав людини) за довіреністю. Апелянт, зокрема, вказує на те,
що ОСОБА_2 неодноразово протягом 2005 року повідомлялося, що його звернення
надсилались за належністю. Звернення від 12 січня 2006 року є аналогічним
попереднім.

Колегія суддів, перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту
встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому
рішенні, дійшла висновку про підставність апеляційної скарги представника
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини) ОСОБА_1, безпідставність
апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині задоволення позовних вимог та незаконність
постанови суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На підставі ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, втому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Колегія суддів констатує, що 23 січня 2006 року було надано повідомлення
про надіслання звернення до Верховного Суду України з пропозицією прискорити
розгляд цивільної справи ОСОБА_2 Колегія
суддів враховує, що не всі питання відносяться до компетенції
Уповноваженого з прав людини та його Секретаріату. Тому, колегія суддів
погоджується з позицією апелянта в тій частині, що немає необхідності по
кожному питанню призначати і проводити особистий прийом Уповноваженого з прав
людини.

Колегія суддів також враховує, що в інституті Уповноваженого з прав людини
щоденно протягом робочого часу діє «гаряча лінія». Крім того, на бланку кожної
відповіді надається цей номер, що давало можливість позивачу звернутися з
питання організації прийому громадян у Секретаріат Уповноваженого з прав
людини.

Згідно ст.17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з
прав людини» визначено, що звернення до Уповноваженого з прав людини подаються
у письмовій формі. Уповноважений не зобов'язаний особисто приймати громадян зі
зверненням з питань, які не входять до його повноважень.

Колегія суддів погоджується з апелянтом і в тій частині, що Уповноважений з
прав людини є однією з вищих посадових осіб держави, маючи передбачений Законом
апарат працівників, які організовують і прийом громадян. Стаття 20 п.2 Закону
України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» не зобов'язує
давати пояснення по суті справ, які закінчені або перебувають в його
провадженні, так як втручання органів державної влади в його діяльність
заборонена тим самим Законом.

З врахуванням викладеного вище, апеляційну скаргу Представника
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (Секретаріату
Уповноваженого з прав людини) необхідно
задовольнити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без
задоволення через безпідставність.

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення норм
матеріального права на підставі ст.198
ч.1п.3 з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду керуючись ст.ст. 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202,
205 ч.2, 207 КАС України, -

П О
С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав
людини задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від
18 вересня 2007 року скасувати в частині визнання неправомірною бездіяльності
Уповноваженого Верховної Ради України (Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України) з прав людини щодо реагування на звернення позивача від 12 січня
2006 року в частині вирішення питання про особистий прийом чи повідомлення про
порядок його здійснення та зобов'язання Уповноваженого з прав людини розглянути
звернення позивача від 12 січня 2006 року щодо запису на особистий прийом і
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

У питаннях розгляду інших позовних вимог, постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Суддя-доповідач
І.О.Яворський

Суддя
О.М.Довгополов

Суддя
В.П.Любашевський