Справа № К-12216/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2008
№ К-12216/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І., Голубєвої Г.К., Р
ибченка А.О., Федорова М.О.
при секретарі: Міненко О.М.

за участі представника поз
ивача: Горбунової К.О.
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу Товариства з обмеж
еною відповідальністю «Тенг
із-Дніпро» на постанову Запо
різького апеляційного госпо
дарського суду від 31.05.2005 у спра
ві № 14/445-пд
за позовом Державної п
одаткової інспекції у м. Херс
оні
до 1. Товариств
а з обмеженою відповідальніс
тю «Тенгіз-Дніпро»
2. Приватного п
ідприємства «Каліз»
про визнання д
оговору недійсним
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вим
оги про визнання недійсними
угод купівлі-продажу товарно
-матеріальних цінностей офор
мленні накладною № 31 від 06.05.2002, т
а накладною № 37 від 30.05.2002.
Рішенням Господарського
суду Херсонської області ві
д 09.12.2004 у справі № 14/445-пд в позові в
ідмовлено. Постанова суду мо
тивовано ст. ст. 29, 49 ЦК УРСР, п.19 Ро
з'яснення Вищого арбітражног
о суду України «Про деякі пит
ання практики вирішення спор
ів, пов'язаних з визнанням уго
д недійсними» від 12.03.1999 № 02-5/111. За
висновками суду сам факт ска
сування державної реєстраці
ї відповідача-2 не є підставою
для визнання недійсними укл
адених ним угод. При цьому заз
начено, що позивач не надав до
казів того, що в діях відповід
ача-2 при укладенні спірних уг
од був умисел на ухилення від
сплати податків.
Постановою Запорізького
апеляційного господарськог
о суду від 31.05.2005 по справі № 14/445-п
д постанову Господарського с
уду Херсонської області від
09.12.2004 скасовано та задоволено п
озов. Визнано недійсними уго
ди купівлі-продажу товарно-м
атеріальних цінностей, оформ
лені накладною № 31 від 06.05.2002, та н
акладною № 37 від 30.05.2002. Стягнуто
з ТОВ «Тенгіз-Дніпро» в доход
Державного бюджету лобове с
кло в кількості 750 шт., трансфор
матор в кількості 1 шт. отрима
не по накладній № 31 від 06.05.2002 заг
альною вартістю 93 750 грн., ткани
ну портьєрну у кількості 423 м.,
люстри у кількості 168 шт., бра у
кількості 38 шт., отримані по на
кладній № 37 від 30.05.2002 загальною
вартістю 24 341 грн. Стягнуто з ПП
«Каліз» на користь ТОВ «Тенг
із-Дніпро» 118 091 грн. Також стягн
уто з ПП «Каліз» судові витра
ти.
Апеляційний господарськ
ий суд не погодився із позиці
єю суду першої інстанції, заз
начивши про те, що ПП «Каліз»
скасовано державну реєстрац
ію за рішенням Господарськог
о суду Одеської області від 23
.10.2002 № 14-6-37/02-8998 з тих підстав, що з жо
втня 1999 року ПП «Каліз» не над
ав податкової звітності.
Щодо фактичних обставин
справи, судом апеляційної ін
станції встановлено, що угод
и купівлі-продажу товарно-ма
теріальних цінностей оформл
енні накладною № 31 від 06.05.2002, та н
акладною № 37 від 30.05.2002 були укла
дені на виконання договору к
упівлі-продажу дизельного па
льного від 01.06.1999 №14. ТОВ «Тенгіз-
Дніпро» згідно договору на у
мовах франко-резервуар надал
о дизельне пальне та бензин А
-76 по накладним, а ПП «Каліз» за
отримане пальне частково сп
латило 28 000 грн., що підтверджує
ться касовими ордерами. І заз
начено, що при цьому в травні 2
002 року між ПП «Каліз» та ТОВ Т
енгіз-Дніпро» укладено дві у
сні угоди, де по накладній від
30.05.2002 № 37 отримано тканину порт
ьєрну, люстри у кількості, бра
у кількості, загальною варті
стю 24 341 грн. на що виписано пода
ткову накладну № 41 від 30.05.2002 на з
азначену суму. А по накладній
№ 31 від 06.05.2002 було поставлено ло
бове скло та трансформатор н
а загальну суму 93 750 грн., на що в
иписано» податкову накладну
№ 37 від 06.05.2002. При цьому також заз
начено, що 30.05.2002 ТОВ «Тенгіз-Дні
про» направив на адресу ПП «К
аліз» пропозицію про залік з
устрічних однорідних вимог №
072, за змістом якої відповідач
-1 пропонує зарахувати зустрі
чні вимоги сторін по договор
у купівлі продажу № 14 від 01.06.1999 т
а по поставці товарів за накл
адними № 37 від 30.05.2002, № 31 від 06.05.2002.

Суд апеляційної інстанц
ії визнав вимоги такими, що пі
длягають задоволенню згідно
п. 4 Перехідних положень Циві
льного кодексу України та ст
. 49 ЦК УРСР, з таких підстав, що д
о угод, що підпадають під озна
ки ст. 49 ЦК УРСР, належать, зокр
ема, угоди, спрямовані на прих
овування підприємствами, уст
ановами, організаціями чи гр
омадянами, які набули статус
у суб'єкта підприємницької д
іяльності, від оподаткування
доходів. А оскільки державну
реєстрацію ПП «Каліз» скасо
вано з тих підстав, що зазначе
ний суб'єкт підприємницької
діяльності не надавав органу
податкової служби за місцем
реєстрації податкову звітні
сть з жовтня 1999 року, таким чин
ом, вказаним рішенням суду вс
тановлено факти, які за висно
вками Постанови Пленуму Вищо
го господарського суду Украї
ни від 25.07.2002 № 1056 є доказовою базо
ю наявності підстав для визн
ання укладених таким суб'єкт
ом господарювання угод недій
сними за ст. 49 ЦК УРСР, і які в си
лу ст. 35 ГПК України звільненн
і від доказування.
Не погодившись із постанов
ою Запорізького апеляційног
о господарського суду від 31.05.2
005 по справі № 14/445-пд, відповідач
-1 (далі - ТОВ) подав касаційну с
каргу, в якій просить скасува
ти судове рішення та залишит
и в силі рішення Господарськ
ого суду Херсонської області
від 09.12.2004. На думку скаржника су
дами були зроблені висновки,
що не відповідають обставин
ам справи. Посилаючись на фак
тичні обставини, скаржник зв
ернув увагу на те, що ДПІ відок
ремлено було взято дві товар
ні накладні № 31 і № 37, по яким пр
оведені остаточні розрахунк
и по договору і кваліфікують
ся як окремі угоди, в той час я
к вони є невід'ємною складово
ю всього ланцюга договору № 14
від 01.06.1999.
Скаржник також зазначив, що
визнання недійсними угоди к
упівлі-продажу товарно-матер
іальних цінностей оформленн
і на підставі скасування суд
ом державної реєстрації відп
овідача-2, тому що суб'єкт підп
риємницької діяльності не на
давав органу податкової служ
би за місцем реєстрації пода
ткову звітність з жовтня 1999 ро
ку, постановлено всупереч то
го, що невиконання стороною у
годи обов'язків подання звіт
ності і сплати податків не є п
ідставою для визнання угоди
недійсною, оскільки його кон
трагенти за договорами мають
нести відповідальність за н
аявності вини. Судом же не бул
о встановлено наявності вини
відповідача-1 при укладанні у
годи метою, завідомо супереч
ної інтересам держави і сусп
ільства.
Позивач заперечення на ка
саційну скаргу не надав, в суд
овому засіданні проти скарги
заперечив, повністю підтрим
авши постанову Запорізького
апеляційного господарськог
о суду від 31.05.2005.
Перевіривши правильніст
ь застосування судами першої
та апеляційної інстанцій но
рм матеріального та процесуа
льного права, юридичної оцін
ки обставин справи, доводи ка
саційної скарги, пояснення п
редставника позивача, колегі
я суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.
Постанова Запорізького а
пеляційного господарського
суду від 31.05.2005 мотивована поло
женнями ст. 49 Цивільного коде
ксу УРСР та п. 4 Перехідних пол
ожень Цивільного кодексу Укр
аїни, із посиланням на рішенн
я Господарського суду Одеськ
ої області від 23.10.2002 № 14-6-37/02-8998 в пор
ядку ст. 35 Господарського про
цесуального кодексу України
з тих підстав, що з жовтня 1999 ро
ку ПП «Каліз» не надав податк
ової звітності.
Однак необхідно врахувати
, що Цивільний кодекс України
, який вступив в силу із 01.01.2004, кон
фіскаційних санкції за уклад
ення угод з метою завідомо су
перечною інтересам держави т
а суспільства санкцій, які бу
ли встановлені Цивільним код
ексом УРСР (ст. 49), - не передбача
є. А за вчинення правочину з ме
тою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспіль
ства, починаючи із 01.01.2004 застосо
вуються санкції, передбачені
ч. 1 ст. 208 Господарського кодек
су України. За змістом статті
це можливо лише в разі викона
ння правочину хоча б однією с
тороною. Зазначені санкції н
е можна застосовувати за сам
факт несплати податків (збор
ів, інших обовязкових плат
ежів) однією зі сторін догово
ру, оскільки за таких обстави
н правопорушенням була б нес
плата податків, а не вчинення
правочину. Для стягнення цих
санкцій є необхідною наявні
сть умислу на укладення угод
и з метою, яка завідомо супере
чить інтересам держави і сус
пільства, наприклад з метою н
еправомірного одержання з де
ржавного бюджету коштів шлях
ом відшкодування ПДВ у разі й
ого несплати контрагентами д
о бюджету. Крім того необхідн
о зазначити, що встановлені ч
. 1 ст. 208 Господарського кодекс
у санкції можуть бути застос
овані лише з дотриманням стр
оків, установлених ст. 250 цього
Кодексу, протягом шести мі
сяців з дня виявлення поруше
ння, але не пізніше ніж через о
дин рік з дня порушення суб
єктом установлених законода
вчими актами правил здійснен
ня господарської діяльності
, крім випадків, передбачених
законом. А органи державної п
одаткової служби, вказані в а
бз. 1 ст. 10 Закону України від 04.12
.1990 № 509-XII «Про державну податков
у службу в Україні», можуть на
підставі п. 11 цієї статті звер
татись до судів із позовами п
ро стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочи
нами, вчиненими з метою, яка за
відомо суперечить інтересам
держави і суспільства, посил
аючись на їхню нікчемність і
висновок суду стосовно нікч
емності правочину має бути в
икладений у мотивувальній, а
не в резолютивній частині су
дового рішення.
Тобто, задовольняючи поз
ов, суд апеляційної інстанці
ї не врахував того, що із 01.01.2004 ви
моги про визнання недійсною
угоди, яка завідомо суперечи
ть інтересам держави і суспі
льства, не можуть бути предме
том позову на підставі ст. 49 Ци
вільного кодексу УРСР.
При цьому необхідно врахув
ати, що Господарський суд Хер
сонської області у своєму рі
шенні зазначив про те, що кожн
а сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посила
ється як на підставу своїх ви
мог і заперечень. Будь-яких до
казів наявності умислу у дія
х посадових осіб відповідачі
в при укладанні оспорюваних
угод позивачем не подано і не
встановлено матеріалами спр
ави. Суми податку на додану ва
ртість за зазначеними вище п
одатковими накладними включ
ені відповідачем-1 до податко
вого кредиту відповідного пе
ріоду, відображені в книзі об
ліку придбання товарів (робі
т, послуг) та відповідають дан
им податкових декларацій з п
одатку на додану вартість за
відповідний період, що підтв
ердив позивач в засіданні су
ду. На момент здійснення пере
вірки заборгованість відпов
ідача-1 перед відповідачем-2 за
отримані товари та надані по
слуги за спірними накладними
відсутня. Доказів того, що від
повідача-2 виключено із Єдино
го державного реєстру підпри
ємств і організацій України
позивач при заявлені позову
не надав. А сам лише факт скасу
вання судовим рішенням держа
вної реєстрації відповідача
-2 не є підставою визнання неді
йсними укладених ним угод.
Таким чином необхідно пого
дитись із вірним по своїй сут
і рішенням Господарського су
ду Херсонської області від 09.
12.2004, де підставою для відмови в
позові є посилання на ст. 34 Гос
подарського процесуального
кодексу України, про те, що до
кументального підтвердженн
я того, що проти винних посадо
вих осіб чи фізичної особи, як
а здійснювала підприємницьк
у діяльність від імені засно
вника відповідача-2 і писала о
спорювані угоди порушувалас
я кримінальна справа, щодо ух
илення від сплати податків, а
бо виносилися постанова про
відмову у її порушенні суду н
е надав. Будь-яких інших доказ
ів наявності умислу в діях ві
дповідача-2 при укладанні спі
рних угод позивач також не на
дав.
З огляду на наведене та в
раховуючи норми цивільного,
господарського законодавст
ва, суд касаційної інстанції
не погоджується із висновко
м суду апеляційної інстанції
про задоволення позову, як та
ким, що винесений за помилков
их юридичних висновків при н
еправильному застосуванні н
орми матеріального права. Ві
дповідно постанову Запорізь
кого апеляційного господарс
ького суду від 31.05.2005 у справі №
14/445-пд необхідно скасувати, а р
ішення Господарського суду Х
ерсонської області від 09.12.2004 у
справі № 14/445-пд залишити в силі
.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 226,
230 Кодексу адміністративног
о судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товар
иства з обмеженою відповідал
ьністю «Тенгіз-Дніпро» задов
ольнити.
Постанову Запорізького ап
еляційного господарського с
уду від 31.05.2005 у справі № 14/445-пд ск
асувати. Залишити в силі ріше
ння Господарського суду Херс
онської області від 09.12.2004 у спр
аві № 14/445-пд.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та в поряд
ку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС У
країни.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.І. Брайко

Г.К. Голуб
єва

А.О. Рибче
нко

М.О. Федор
ов