Справа № 3/325
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

14
год. 16 хв.

17.05.2008 р.
№ 3/325

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є.
при секретарі Серпутько Т. С.

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

Київської
міської державної адміністрації

до

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Всеукраїнської громадської організації «Звичаєва громада українських
козаків», Київського міського відділення Партії Регіонів, Міжнародного
товариства «Україна, Польща, Німеччина», Міжнародного благодійного фонду Н.
Потопаєвої, Печерської районної організації Всеукраїнського об'єднання
«Батьківщина», ОСОБА_3

про

обмеження
права на мирні зібрання

В С Т А Н О В И В

Київська
міська державна адміністрація звернулась до Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом про встановлення обмеження права на
мирні зібрання шляхом заборони: ОСОБА_1, ОСОБА_2 проведення 18 травня з 09:00
до 18:00 мітингу по вул. Інститутській; Всеукраїнській громадській організації
«Звичаєва громада українських козаків»проведення 18 травня з 13:00 до 15:00
акції на майдані Незалежності; Київському міському відділенню Партії Регіонів
проведення 18 травня з 09:00 до 21:00 ігротеки на майдані Незалежності та вул.
Хрещатик; Міжнародному товариству «Україна, Польща, Німеччина»проведення 18
травня з 10:00 до 22:00 концерту естрадних співаків на майдані Незалежності;
Міжнародному благодійному фонду Н. Потопаєвої проведення 18 травня з 16:00 до
21:30 акції-мітингу по вул. Хрещатик; Печерській районній організації
Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина»встановлення агітаційних наметів 18
травня 2008 року з 09:00 до 21:00 на майдані Незалежності; ОСОБА_3 проведення
траурного мітингу 18 травня 2008 року з 09:00 на майдані Незалежності.

В
судовому засіданні представник Позивача позовні уточнила та просила суд
заборонити Київському міському комітету Комуністичної партії України проведення
заходу 18 травня 2008 року з 11:00 до 18:30 біля пам'ятника В. І. Леніна та по
вул. Хрещатик, 36 та зазначив наступне. Як вбачається з листа Секретаріату
Президента України від 8 травня 2008 № 02-02/1576, 18 травня 2008 року
відповідно до Указу Президента України від 21 травня 2007 року № 431 «Про
заходи у зв'язку з 70-ми роковинами Великого терору - масових політичних
репресій 1937-1938 років», в Україні відзначатиметься День пам'яті жертв
політичних репресій. Згідно із листом ГУ МВС України в місті Києві від 15
травня 2008 року № 1/2679, 17 - 19
травня 2008 року за дорученням Кабінету Міністрів України в місті Києві
відбудуться щорічні збори Ради керуючих ЄБРР,
а також 18 травня 2008 на Майдані Незалежності з 09:00 проводитиметься
траурний мітинг, присвячений 64-ій річниці примусової депортації кримських
татар. Виходячи з наведеного, ГУ МВС України в місті Києві просить звернутися
Київську міську державну адміністрацію до суду щодо обмеження мешканцям
Автономної республіки Крим права на проведення зазначеної акції на Майдані.
Таким чином, представник Позивача просить встановити обмеження права на мирні
зібрання відповідачам 18 травня 2008 року з метою забезпечення прав і свобод
громадян, запобіганню заворушенням і злочинам, загрози здоров'ю населення та
правам і свободам інших людей. Представник Позивача також наголосила на тому,
що 16 травня 2008 року листом №051-1068 Директору Міжнародного благодійного
фонду Н. Потопаєвої Гонносі Г. А. було рекомендовано утриматися від проведення
у місті Києві запланованих масових заходів 18 травня 2008 року.

Відповідачі в судове засіданні не заявилися.

Розглянувши
подані Позивачем документи та матеріали справи, заслухавши пояснення
представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків:

Керуючись
положеннями частини 1 статті 182 Кодексу адміністративного судочинства України
органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування негайно після
одержання повідомлення про проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій
тощо мають право звернутися до окружного адміністративного суду за своїм місцем
знаходження із позовною заявою про заборону таких заходів чи про інше обмеження
права на мирні зібрання (щодо місця чи часу їх проведення тощо).

Таким
чином на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо негайного
звернення до окружного адміністративного суду.

Як
підтверджується матеріалами справи, до Київської міської державної
адміністрації надійшли наступні повідомлення:

1) 7 квітня 2008 року, Вх. № 13659 -від Міжнародного товариства
«Україна, Польща, Німечинна»про проведення 18 травня з 10:00 до 22:00 концерту
естрадних співаків на майдані Незалежності;

2) 6 травня 2008 року, Вх. № 17993 -від Міжнародного
благодійного фонду Н. Потопаєвої про проведення 18 травня з 16:00 до 21:30
акції-мітингу по вул. Хрещатик;

3) датоване 8 травня 2008 року,
Вх. № 18555 -від Всеукраїнської громадської організації «Звичаєва громада
українських козаків»про проведення 18
травня з 13:00 до 15:00 акції на майдані Незалежності;

4) 13 травня 2008 року, Вх. № 18758 -від громадян України, кримських
татар, які повернулися з місць депортації і захищають свої Конституційні права
в Криму (відповідальний ОСОБА_3.) про
проведення траурного мітингу 18 травня 2008 року з 09:00 на майдані
Незалежності;

5) 13 травня 2008 року, Вх. № 18813 -від Київського міського відділення Партії
Регіонів про проведення 18 травня з 09:00 до 21:00 ігротеки на майдані
Незалежності та вул. Хрещатик;

6) 13 травня 2008 року, Вх. № 18814 -від Київського міського
комітету Комуністичної партії України;

7) 15 травня 2008 року, Вх. № (нечитабельний) - від
Печерської районної організації Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина»про
проведення встановлення агітаційних наметів 18 травня 2008 року з 09:00 до
21:00 на майдані Незалежності;

8) датоване 16 травня 2008 року,
Вх. № - відсутній - від ОСОБА_1., ОСОБА_2. про проведення 18 травня з 09:00 до
18:00 мітингу по вул. Інститутській.

Суд
звертає увагу на те, що аналіз вищевказаних матеріалів справи свідчить про те,
що на частину повідомлень відсутнє підтвердження Позивача про негайне
реагування як того вимагають норми чинного законодавства.

Згідно
із положеннями статті 39 Конституції України громадяни мають право збиратися
мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування; обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися
судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та
громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для
охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно
до статті 1 Закону України «Про основи національної безпеки України»національна
безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина,
суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства,
своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз
національним інтересам; національні інтереси - життєво важливі матеріальні,
інтелектуальні і духовні цінності Українського народу як носія суверенітету і
єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави,
реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний
розвиток.

Статтею
3 вищезгаданого Закону передбачено, що об'єктом національної безпеки є людина і
громадянин - їхні конституційні права і свободи. Згідно із статтями 27, 34, 49
та 50 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров'я, життя
і здоров'я інших людей від протиправних посягань; держава забезпечує
санітарно-епідемічне благополуччя; кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля.

Законодавчого
визначення громадського правопорядку не має. Водночас, суд доходить до
висновку, що під «громадським правопорядком»слід розуміти відсутність
правопорушень.

Частиною
5 статті 182 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд
задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського
порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів,
демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи
злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Реальність
такої небезпеки Позивачем не доведена. В чому полягають інтереси національної
безпеки і громадського порядку виходячи з заявлених позовних вимог Позивачем не
визначені, а судом не встановлені.

У
якій формі (заворушень, злочинів тощо) очікується небезпека Позивачем не
визначено. Доказів на підтвердження своїх припущень Позивачем не надано.

Згідно
з положеннями Указу Президента України від 21 травня 2007 року № 431/2007 «Про
заходи у зв'язку з 70-ми роковинами Великого терору - масових політичних
репресій 1937-1938 років», з метою належного вшанування пам'яті жертв
політичних репресій, привернення уваги суспільства до трагічних подій в історії
України, викликаних насильницьким впровадженням комуністичної ідеології,
відродження національної пам'яті, утвердження нетерпимості до будь-яких проявів
насильства проти людства та у зв'язку з 70-ми роковинами Великого терору -
масових політичних репресій 1937 - 1938 років, встановлено в Україні День
пам'яті жертв політичних репресій, який відзначається щороку у третю неділю
травня.

Як
випливає з літерального тлумачення положень вищевказаного Указу Президента
України №431/2007, чіткої заборони щодо проведення розважальних заходів чи
спортивних змагань в Указі не міститься.

Водночас,
суд вважає, що кожен законослухняний громадянин, виходячи з положень
аналізованого Указу Президента України №431/2007, повинен своїми діями сприяти
відродженню національної пам'яті та утвердженню нетерпимості до будь-яких
проявів насильства проти людства. Указом Президента України №431/2007 з метою
привертання уваги суспільства до трагічних подій в історії України - масових
політичних репресій 1937 - 1938 років встановлено День пам'яті жертв політичних
репресій.

Суд
звертає увагу, що стаття 11 Європейської Конвенції про захист прав людини та
основних свобод містить два пов'язаних між собою права: право на свободу
зібрань та право на свободу об'єднань. Так, статтею 11, зокрема передбачено:

1. Кожен має право на свободу мирних
зібрань та на свободу об'єднання з іншими, включаючи право створювати
профспілки і вступати до них для захисту своїх інтересів.

2. Здійснення цих прав не підлягає
жодним обмеженням, за винятком тих, які встановлені законом в інтересах
національної або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання
злочинам, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод
інших осіб і є необхідними в демократичному суспільстві. Ця стаття не
перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особам, що
входять до складу збройних сил, поліції або органів державного управління.

На
думку Суду, таке поєднання двох свобод в одному положенні не є випадковим, адже
свобода об'єднання фактично містить як компонент свободу зібрань.

Відповідно
до сталої практики Європейського суду з прав людини свобода мирних зібрань, як
і свобода вираження, «є фундаментальним правом у демократичному суспільстві та
… є однією з підвалин такого суспільства» (Rassemblement jurassien et Unite
jurassienne v. Switzerland, 1980).

Якщо
суб'єкт владних повноважень має достатні підстави вважати, що певні зібрання,
демонстрації чи мітинги не матимуть мирний характер, то обмеження на такі
заходи, включаючи їх заборону, можуть бути виправданими. Проте, якщо існує
очевидна небезпека того, що певні мирні зібрання можуть стати приводом для
заворушень і це поза контролем організаторів таких зібрань, то цей факт не може
становити виправдання для обмеження свободи зібрань.

Як
зазначив Європейський суд з прав людини у справі ОСОБА_4 fоr das Leben»v.
Austria (1988) «…формулювання «необхідне в демократичному суспільстві» означає,
що втручання повинно співвідноситися із «нагальною суспільною потребою»та
зокрема, бути пропорційним переслідуваній правомірній меті».

Як
випливає з письмових повідомлень Відповідачів на адресу Позивача, вони планують
проведення масових заходів з мирною метою, і не планують сприяти чи створювати
загрозу заворушень, злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам
інших людей.

Відповідно
до вимог статті 2 Закону України «Про міліцію»одним з основних завдань міліції
є охорона і забезпечення громадського порядку. Фактично з пояснень представника
Позивача вбачається, що від суду вимагається прийняття рішення з метою
забезпечення громадського порядку, що не є завданням суду. Завданням суду є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин (стаття 2 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи
з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи Позивача є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід
відмовити.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 69, 71, 94, 97, 112, 158-163, 182 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду підлягає
негайному виконанню.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська