Справа № 22-а-117/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Х В А Л А Іменем україни
Справа №22а-117/08?
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Бистрик Г.М.,
при секретарі: Джуринській Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за апеляційною скаргою Державної виконавчої служби у Коростенському
районі на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від
23 березня 2007 року по справі за скаргою ОСОБА_1на дії органу Державної
виконавчої служби у Коростенському районі,
року ОСОБА_1звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Державної
виконавчої служби (далі - ДВС) у Коростенському районі в якій просила визнати
дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби у
Коростенському районі - ОСОБА_2щодо відмови у відкритті виконавчого провадження
по примусовому виконанню виконавчого листа № 2п-472 від 21 квітня 2006 року -
неправомірними і зобов'язати його відкрити виконавче провадження по примусовому
виконанню зазначеного виконавчого листа. (а.с. 34)
скаргу ОСОБА_2. обґрунтовувала тим, що постановою Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 21.04.2006 року
(а.с. 32 - 33) за правилами адміністративного судочинства було частково задоволено її позов до
Коростенського міського управління праці та соціального захисту населення і
Колективного підприємства «Побутрадіотехніка» про стягнення коштів передбачених
Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
прийнято рішення про стягнення з Колективного підприємства «Побутрадіотехніка»
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. На виконання цього
рішення судом було видано виконавчий лист № 2п-472 (копія в матеріалах справи
а.с. 37).

Також
ОСОБА_2. в обґрунтування скарги зазначала, що на її письмову заяву до відділу
ДВС у Коростенському районі про примусове виконання постанови суду від
21.04.2006 року, що була надіслана ОСОБА_2. разом з виконавчим листом № 2п-472,
державним виконавцем відділу ДВС у Коростенському районі було прийнято
постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яку Ванчуріна вважає
незаконною і необґрунтованою, а тому звернулась зі скаргою на дії державного
виконавця зазначеного відділу ДВС до суду.

Постановою
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2007
року скаргу ОСОБА_2. - задоволено: визнано неправомірною відмову державного
виконавця відділу ДВС в Коростенському районні у відкритті виконавчого
провадження по виконанню судового рішення від 21.04.2006 року; зобов'язано
державного виконавця відділу ДВС в Коростенському районні відкрити виконавче
провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду.

Не
погоджуючись із зазначеною постановою державним виконавцем відділу ДВС в
Коростенському районні - подано апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає що
оскаржувана постанова постановлена судом першої інстанції незаконно та
необґрунтовано та просить скасувати постанову Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 23 березня 2007 року, та прийняти нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_2. в задоволенні позову до комунального підприємства,
Коростенського міського управління праці та соціального захисту населення про
стягнення недовиплачених коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга державного
виконавця відділу ДВС в Коростенському районні не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається
що постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від
21.04.2006 року (а.с. 32 - 33) за
правилами адміністративного судочинства
було частково задоволено позов ОСОБА_2. до Коростенського міського
управління праці та соціального захисту населення і Колективного підприємства
«Побутрадіотехніка» про стягнення коштів передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийнято рішення про стягнення з
Колективного підприємства «Побутрадіотехніка» на користь ОСОБА_2. 18981,60 грн.
шляхом списання цих коштів з рахунку Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області.

Також з
матеріалів справи вбачається що на виконання цього рішення судом було видано
виконавчий лист № 2п-472, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 37),
відповідно до якого суд вирішив: стягнути з КП «Побутрадіотехніка»на користь
ОСОБА_1доплату за роботу на території радіоактивного забруднення в сумі 15818
грн. та доплату у зв'язку із обмеженим споживанням продуктів харчування
місцевого виробництва на користь ОСОБА_2. у сумі - 3136, 60 грн., а всього
стягнути на користь ОСОБА_2. - 18981,60
грн. шляхом списання цих коштів з рахунку Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області.

Як
вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2006 року ОСОБА_2. звернулась з
заявою про примусове виконання виконавчого листа Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області № 2п-472 (а.с. 38) до ДВС у Коростенському районі.

21
грудня 2006 року державний виконавець ДВС у Коростенському районі - Ю.М.
Гусаківський прийняв постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження
по виконанню виконавчого листа № 2п-472. (а.с. 39)

Свою
відмову у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець обґрунтував
тим, що у резолютивній частині виконавчого документа вказано два боржника, що
на підставі п. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою
для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Вказана
постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження була оскаржена
ОСОБА_2. до Корост енського міськрайонного суду і скарга ОСОБА_1була задоволена
судом.

Суд
першої інстанції, приймаючи постанову про задоволення скарги ОСОБА_1про
визнання неправомірною відмову у відкритті виконавчого провадження, виходив з
того що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого
провадження по виконавчому листу № 2п-472 є необґрунтованою, а також тим що
такі дії державного виконавця порушують права «Заявника» як учасника виконавчого
провадження.

З такими
висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується
виходячи з наступного.

Так,
відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», - державний
виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону -
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється
на підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Ст. 19 Закону «Про виконавче провадження»
встановлює вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, відповідно до ч. 1 цієї статті, - у
виконавчому документі повинні бути зазначені: назва
документа, дата видачі
та найменування органу, посадової особи, що видали документ;
дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника,
їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за його
наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також
інші відомості, якщо
вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, такі як дата і місце
народження боржника та його місце роботи
(для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; резолютивна
частина рішення; дата набрання чинності рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має
бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений
печаткою.

Перевіривши виконавчий лист № 2п-472, копія
якого міститься в матеріалах справи,
апеляційний суд вважає що він повністю відповідає вимогам зазначеної
статті.

Відповідно
до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти
до виконання виконавчий документ
і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання і цей
документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за
належним місцем виконання
рішення.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», -
державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, про що
виносить постанову, серед інших випадків, у разі: п. 7 - наявності інших
обставин, передбачених законом,
які виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження
державний виконавець ДВС у Коростенському районі послався на п. 7 ч. 1 ст. 26
ЗУ «Про виконавче провадження», і
виходив з того що існують обставини, передбачені законом, які виключають
здійснення виконавчого провадження, а саме - те що в резолютивній частині
виконавчого документу зазначені 2 боржники.

На цю саму підставу державний виконавець ДВС у
Коростенському районі посилається, серед інших, як на одну з підстав своєї
апеляційної скарги.

З такими доводами апеляційної скарги, а також з цими
доводами, викладеними в постанові про відмову у відкритті виконавчого
провадження суд апеляційної інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Так, по-перше, державний виконавець, не обґрунтував у
постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження про те що наявність в
резолютивній частині виконавчого документу двох боржників - є зазначеною в
законі обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження.

По-друге, суд апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції, стосовно того, що відповідно до ч. 4 ст. 11
ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні можуть брати участь
кілька боржників.

Крім
цього, апеляційний суд вважає за необхідне підкреслити, що державний
виконавець, у випадку незрозумілості резолютивної частини рішення, викладеної у
виконавчому документі, має право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення чи змісту документа, і таке право надано йому
статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст.. 1 Закону України «про
державну виконавчу службу», - Державна
виконавча служба входить
до системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання
рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі
- рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до
ст.. 2 КАС України, - завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 9 КАС
України - суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
ст. 19 Конституції України, - органи державної влади
та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами

України.

Державна
виконавча служба, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до покладених на
нього завдань, зобов'язана діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України і основним завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Тому, при
прийнятті заяви про виконання рішення суду від ОСОБА_2. державний виконавець
ДВС у Коростенському районі зобов'язаний був здійснити всі можливі дії в межах
своєї компетенції щоб забезпечити права та інтереси заявниці відповідно до
покладеного на нього завдання - своєчасного
повного і неупередженого примусового виконання рішення, а якщо спосіб
виконання рішення був не зрозумілим державному виконавцю, - то він мав право
звернутись до суду за його роз'ясненням.

Стосовно
вимог апеляційної скарги щодо прийняття апеляційним судом нового рішення, яким
відмовити ОСОБА_2. в задоволенні позову до комунального підприємства,
Коростенського міського управління праці та соціального захисту населення про
стягнення недовиплачених коштів, - то ця вимога не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Так, по-перше,
цією вимогою представник апелянта - ДВС у Коростенському районі фактично
просить скасувати не тільки постанову суду якою, було визнано незаконними йог
дії щодо прийняття постанови про відмову
у відкритті виконавчого провадження, а й постанову суду першої інстанції від
21.04.2006 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2. по суті, про примусове
виконання якої позивачка і звернулась до ДВС.

Крім того,
доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про
те що виконавчий лист 2п-472 було видано на підставі постанови суду
першої інстанції, яка прийнята судом із порушенням норм матеріального права, то
ці доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду до уваги не
беруться з тих підстав, що рішення набрало законної сили, не було оскаржено
ніким з осіб, передбачених ст.. 185 КАС України, а також з тих підстав, що
апеляційну скаргу подано не на рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.,
а на рішення суду першої інстанції, яким було задоволено її скаргу на дії
державного виконавця по відмові у виконанні судового рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що скарга
ОСОБА_2. на постанову державного виконавця ДВС у Коростенському районі
підлягала задоволенню, оскільки така постанова прийнята ним неправомірно,
необґрунтовано і без достатніх на те підстав, а тому, апеляційна скарга -
задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції - повинна бути
залишена в силі.

Так, відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що постанова Коростенського міськрайонного суду Житомирської області
від 23 березня 2007 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчої служби у Коростенському районі на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2007 року - залишити без задоволення

Постанову
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2007
року по справі за скаргою ОСОБА_1на дії органу Державної виконавчої служби у
Коростенському районі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді