Справа № 2-а-40/2008
Суддя: Демченко B.C.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а - 40/2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2008 року м.
Звенигородка

Звенигородський
районний суд Черкаської області

у складі:
головуючої судді Демченко В.С.

при
секретарі Горбенко І.М. .

за участі: позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Куроченко М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородки адміністративну
справу провадження в якій відкрито за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації
про стягнення допомоги на оздоровлення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом
про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення до Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської райдержадміністрації за 2007 ріои в сумі 1670 гривень. Позов
обґрунтовується тим, що він як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
1 категорії, інвалід третьої
групи, згідно абзаца 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, який визначається
на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік,
виплачена УПСЗН Звенигородської
райдержадміністрації частково в розмірі
90 гривень. Вважає, що розмір виплаченої їй щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення за 2007 рік не відповідає
розміру встановленому абзацом 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник
УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації позов не визнала і в задоволенні
його просить відмовити, посилаючись на
те, що позивачу в 2007 році як постраждалій внаслідків Чорнобильської катестрофи 1 категорії,
інваліду третьої групи правильно
виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в порядку встановленому постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи № 836 від 26.07.1996 року та « Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» №
562 від 12.07.2005 року в розмірі 90 гривень .
Виплата проведена в межах виділених
бюджетних коштів, тому підстав для стягнення одноразової допомоги у розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат, встановлених на день виплати, немає.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав:

Судом
встановлено, що

позивач є
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1),інвалід третьої
групи безстроково / а.с.1/;

на
момент звернення до суду УПСНЗ Звенигородської райдержадміністрації виплачено
позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення 06.07.2007 року в розмірі 90 гривень - в порядку і розмірі встановленому постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року / а.с. 5 /.

Оскільки
розмір щорічної грошової допомоги на
оздоровлення встановлений постановами
Кабінету Міністрів України « Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 836 від
26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року суперечить вимогам частини абз. 3 ч.4 ст. 48 Закону України « Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Згідно
ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно
до абзацу 3 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , щорічна допомога на оздоровлення
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інвалідам третьої групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною
5 ст. 48 вищезазначеного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання органом соціального захисту населення.

Згідно
частини 7 ст. 48 вищенаведеного Закону
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи
із загальних засад приорітетності законів над підзаконними нормативними актами
при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «
Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи № 836 від 26.07.1996 року та
« Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від
12.07.2005 року.

Крім
того Рішенням Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 9 липня 2007
року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення пункту 30
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік » яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого
третього, четвертого п'ятого, шостого, та
сьомого частини першої , частини
третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого шостого, сьомого
частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно
до ст.17 Закону України № 3477-1У від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та
застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та
практику Суду, як джерело права.

У рішенні від 30.11.2004 року у справі «
Бакалов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що для держави
неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів.

За таких
обставин суд вважає, що позивач має право на одержання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі встановленому саме
абзацем 3 частини 4 ст. 48 Закону України
« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»-
чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.

Тому Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації повинно доплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за
2007 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати, а
саме:

Згідно
довідки УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації № 1149/ 08-28 від 21.03.2008 року щорізна допомога на оздоровлення виплачена
позивачці за 2007 рік - в розмірі 90
гривень 06.07.2007 року /а.с.5/. Розмір мінімальної заробітної плати згідно
Закону України від 15.03.2007
року « Про внесення змін
до Закону України про Державний бюджет України на 2007 рік» станом на 1.07.2007 року складав 440
гривень. Відповідно розмір допомоги на оздоровлення, яку слід було виплатити
позивачу за 2007 рік складає 1760
гривень, а сума недоплати з врахуванням виплати 90 гривень - 1670 гривень.
Зазначену суму слід стягнути з УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації на
користь позивача.

На
підставі ст. 3,8,19,55 Конституції України, абзацу 3 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1001 року з наступними змінами і доповненнями, рішень Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20 - рп/
2004 від 1.12.2004 року, № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року, керуючись ст. 6,10-12, 18,71,104,158-163,167
КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації на користь
ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інваліду третьої
групи за 2007 роки в розмірі 1670 гривень / однієї тисячі шістсот
сімдесяти гривень/.

Від
сплати судового збору сторони звільнені на підставі п.18,34 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року « Про державне мито».

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з
дня складення у повному обсязі. . Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному адміністративному
суду Київської області через
Звенигородський районний суд. Одночасно копія апеляційної скарги надсилається
до апеляційного адміністративного суду Київської області.

Суддя