Справа № 22а-4523/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-4523/08 Головуючий
у І інстанції Федчишен С.А.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
березня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І., Маслія
секретарі Маркевичі Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Вінницької міської ради на постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Вінницької міської ради про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -
У липні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з зазначеним позовом, в якому просив частково визнати протиправним та скасувати
рішення Вінницької міської ради № 862 від 30.03.2007 року.

Постановою Ленінського
районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року заявлений позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради від
30.03.2007 року № 862 в частині включення до переліку додаткових земельних
ділянок, які можуть надаватися на конкурентних засадах, земельної ділянки
площею 3,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1,
та зобов'язано Вінницьку міську раду затвердити проект згаданої
земельної ділянки площею 3,2 га та укласти договір її оренди згідно з проектом
відведення.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Вінницька міська рада подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та
закрити провадження у справі, посилаючись при цьому на непідсудність даного
спору адміністративному суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Згідно
зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення грубо порушує норми
Конституції, існуючі права і свободи ТОВ «Український житлово-фінансовий
фонд «Допомога» та його керівника і власника ОСОБА_1., ігнорує рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.09.2006 року, ухвалу про
забезпечення позову від 20.09.2006 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване
рішення не ґрунтується на вимогах
чинного законодавства, з огляду на наступне.

Колегією
суддів встановлено, що листом від 27.04.2005 року, який був адресований
виконуючому обов'язки Вінницького
міського голови, Вінницька автомобільна школа ТСОУ повідомила, що не заперечує
проти вилучення у неї з постійного користування земельної ділянки орієнтовною
площею 3,2 га поАДРЕСА_1та передачі її в оренду ТОВ «Український
житлово-фінансовий фонд «Допомога».

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 800
від 23.03.2006 року був погоджений проект рішення міської ради «Про
затвердження матеріалів погодження місця розташування складських споруд та
надання ТОВ «Український житлово-фінансовий фонд «Допомога» погодження на
складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2.».

ТОВ
«Український житлово-фінансовий
фонд «Допомога» на виконання даного рішення виготовлено містобудівну документацію,
складено та затверджено акт вибору земельної ділянки, отримано відповідні погодження,
висновки і дозволи від управління
містобудування і архітектури, Вінницької регіональної екологічної інспекції, органів держсанепідемнагляду,
Вінницького міського управління земельних ресурсів та УЛ УМВС України у Вінницькій області.

25.05.2006 року Вінницька міська рада
прийняла рішення № 64, яким ТОВ «Український житлово-фінансовий
фонд «Допомога» відмовлено в затвердженні матеріалів місця розташування складських споруд по АДРЕСА_2, та відмовлено в
погодженні на складання проекту відведення
даної земельної ділянки.

Проте постановою
Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 вересня 2006 року вказане вище
рішення було визнано протиправним та скасовано.

Незважаючи на це,
30.03.2007 року Вінницька міська рада прийняла рішення № 862, яким затвердила перелік
додаткових земельних ділянок, які можуть надаватися на конкурентних засадах,
яким включила в перелік земельних ділянок територіальної громади
міста, які можуть надаватися на конкурентних засадах (аукціон на право оренди) земельну ділянку, на яку претендує позивач,
площею 3,2 га за рахунок земель Вінницької автомобільної школи ТСОУ.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Вінницька міська рада була позбавлена права приймати 30.03.2007
року оскаржуване рішення, оскільки воно ігнорує попередні судові рішення щодо
цієї земельної ділянки. Так, як зазначалося вище, постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 25
вересня 2006 року було задоволено позов ТОВ «Український житлово-фінансовий
фонд «Допомога» та скасовано рішення Вінницької міської ради № 64 від
25.05.2006 року, яким відмовлено товариству у затвердженні місця розташування
складських споруд та відмовлено в погодженні на складання землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2

При цьому, відповідно до ухвали
Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.12.2006 року роз'яснено позивачу,
що відповідно до п. 17 ст. 151 Земельного кодексу України судове рішення про
задоволення позову щодо оскарження відмови міської ради у погодженні місця
розташування об'єкта є підставою для розробки проекту відведення земельної
ділянки.

Окрім того відповідно до ухвали Ленінського
районного суду м. Вінниці від 20.09.2006 року було задоволено клопотання ТОВ
«Український житлово-фінансовий фонд «Допомога» про вжиття заходів забезпечення
позову та заборонено Вінницькій міській раді вносити до порядку денного сесії
Вінницької міської ради розглядати будь-які питання, що стосуються земельної
ділянки, розташованої по вул. Покришкіна, 8 у м. Вінниці.

Що стосується доводів апеляційної скарги
про те, що зазначену справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства, оскільки спір фактично стосується встановлення права на оренду
земельної ділянки, то судова колегія
вважає їх помилковими, враховуючи
наступне.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 статті 17 КАС України спори фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративних судів і
розглядаються за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України встановлено, що суб'єкт владних повноважень - це
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова
особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Передумовою
виникнення права оренди земельної ділянки та
здійснення інших дій щодо оформлення цього права згідно чинного законодавства
України є рішення органу місцевого самоврядування.

Орган
місцевого самоврядування є органом, що здійснює владні управлінські функції в
частині надання та оформлення такого права оренди. І тільки після розгляду
таких питань та прийняття відповідних рішень у особи виникають певні
зобов'язання та права щодо виконання
прийнятого рішення.

Оскільки
нормами КАС України (без зазначення будь - яких виключень, в тому числі і щодо
правовідносин, що стосуються права оренди земельної ділянки) передбачено, що
спір між фізичними особами та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень розглядається за правилами КАС України, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про підсудність даного спору адміністративній
юрисдикції.

В свою чергу, вимога про укладення
договору оренди спірної земельної ділянки свідчить про необхідність оформлення
права позивача на оренду, яке випливає з рішення про погодження місця
розташування об'єкта в установленому чинним законодавством порядку, оскільки за
правилами ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Крім того, ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача
земельних ділянок в оренду в разі зміни їх цільового призначення здійснюється
за проектами відведення земельних ділянок в порядку ст.ст. 118-123 Земельного
кодексу України на підставі відповідного рішення шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Слід також зазначити, що укладення
договору оренди земельної ділянки в розумінні ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України передбачає,
насамперед,
порядок оформлення права на оренду земельної ділянки, наявність якого у товариства
встановлено судом в ході розгляду спору. Вчинення ж дій, безпосередньо
пов'язаних з укладенням договору оренди земельної ділянки має відбуватись за
процедурою, визначеною чинним законодавством, оскільки такі дії мають технічний
характер і не впливають на наявність права.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у позивача як
засновника ТОВ «Український житлово-фінансовий фонд «Допомога» права на подання адміністративного позову,
колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому, відповідно до ч. 2
вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

В свою
чергу, частиною 2 статті 50 КАС України встановлено, що
позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень.

І
найважливіше відмітити, що статтею 104 вказаного Кодексу передбачено, що до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка
вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

З
огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення стосується
прав позивача, оскільки останній як власник
ТОВ «Український житлово-фінансовий фонд
«Допомога» має розумний економічний інтерес, пов'язаний з ефективністю
діяльності створеного ним товариства.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційну
скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року залишити без змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 05 березня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 06 березня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: