Справа № 22-а-1105/2008
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції:
Галатіна О.О. Справа № 22-а-1105/08
Суддя-доповідач: Шаптала Н.К.
донецький апеляційний адміністративний
суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 рік місто Донецьк

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шаптала
Н.К.

суддів апеляційного суду: Ляшенка Д.В., Колеснік Г.А.

при
секретарі судового засідання: Білоус
К.І.

З участю сторін: сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцевської міської Ради Донецької області

на
постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

13 листопада
2007 року

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцевської міської Ради Донецької області

про

Визнання незаконною відмови та стягнення
заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 13 листопада 2007 року дії відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської Ради Донецької
області, щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті недоплачених суд
щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003, 2004 року у розмірі не менше ніж чотирьох мінімальних заробітних плат,
та за 2005, 2007 роки у розмірі не менше від п'яти мінімальних заробітних плат
- визнані неправомірними, та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1
заборгованість недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та
2007 роки у розмірі 5777 грн.

Відповідач - Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської Ради Донецької
області - з вказаною постановою
суду не погодився, та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції, та винести нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що всі
виплати позивачу були зроблені відповідно до норм діючого законодавства, а
саме, Постанов Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши
матеріалами справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не
підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку
колегія прийшла з огляду на наступне:

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини
справи і прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи,
якій була встановлена 3-тя група інвалідності, а з 2005 року - 2-га
група інвалідності, та їй відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року
підлягають сплаті одноразові щорічні компенсації на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних розмірів заробітної плати, як інваліду 2-ої групи, та у
розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, як інваліду 3-ої групи,
встановленої на момент її виплати.

Колегія суддів, вважає, що суд 1-ї інстанції
вірно виходив з вимог закону, що має вищу юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України, якими керувався відповідач, сплачуючи позивачу
допомогу у зменшених розмірах, замість встановлених за нормами ст. 48 Закону №
796- XII від 28.02.1991 року, - тобто п'яти мінімальних заробітних плат
інвалідам 2-ої групи, та чотирьох - інвалідам 3-ої групи, розмір яких не може
бути менше за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі ЗУ №2017 від 05.10.2000р.),
визначаються правові засади формування та застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією
України та законами України - основних соціальних гарантій.

Відповідно до
норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним державним соціальним стандартом є
прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються та визначаються
державні гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності населення, в тому
числі й щодо дотримання соціальних гарантій
та стандартів підтримки інвалідів, осіб похилого віку.

Відповідно до ст.17
ЗУ № 2017 основні державні соціальні гарантії встановлюються законами України з метою
забезпечення конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень - до
таких гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку
задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1, визначивши прерогативу норм Законів над
підзаконними актами, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, ставлячи
питання про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

З огляду на викладене,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена
без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.
195, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської Ради Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2007 року,
якою дії відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської Ради Донецької області, щодо відмови позивачу в
перерахунку та виплаті недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004 року у розмірі менше ніж
чотирьох мінімальних заробітних плат, та за 2005, 2007 роки у розмірі менше від
п'яти мінімальних заробітних плат - визнані неправомірними, та стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007 роки у розмірі 5777 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної
сили.

Колегія суддів: Н.К.Шаптала

Г.А.Колеснік

Д.В.Ляшенко