Справа № 22-а-1327/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-1327/08 Головуючий у І
інстанції: Крапивний В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
березня 2008 року м.
Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді Межевича М.В.,
суддів Бараненка І.І. та Глущенко Я.Б., при секретарі
Кірієнко І.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської області на постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 3 травня 2007 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Державної виконавчої служби в Корюківському районі
Чернігівської області, Управління Пенсійного фонду України в Корюківському
районі Чернігівської області про визнання дій державного виконавця
протиправними та стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -
У квітні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та просив визнати
протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі
Чернігівської області (далі УПФУ) та державного виконавця ОСОБА_2. по прийняттю
до виконання постанови начальника УПФУ
від 18.02.2000 р. про стягнення з позивача штрафу, виконавчого збору, витрат
виконавчого провадження та понесених витрат по справі, а також пропорційно
стягнути з обох відповідачів моральну шкоду в розмірі 1000 грн. з кожного.
Постановою Корюківського
районного суду Чернігівської області від 03.05.2007 року заявлений позов
задоволено частково:
визнано неправомірними дії
державного виконавця відділу ДВС у Корюківському районі ОСОБА_2. по прийняттю
до виконання постанови начальника УПФУ від 18.02.2000 року про стягнення з
ОСОБА_1. штрафу в розмірі -153 грн., видачі розпорядження з вимогами стягнення штрафу
та виконавчого збору, ненадання постанови про відкриття виконавчого
визнано неправомірними дії УПФУ в
частині стягнення з пенсії ОСОБА_1. - 120 грн. штрафу, 7,95 грн. у повернення
витрат на проведення виконавчих дій та 10 грн. 69 коп. виконавчого збору;
стягнуто з ВДВС у Корюківському
районі на користь ОСОБА_1. - 7 грн. 95 коп. у повернення витрат на проведення
виконавчих дій, 10 грн. 69 коп. у повернення виконавчого збору, 25 грн. у
повернення судових витрат і 100 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього
стягнуто з УПФУ в Корюківському
районі на користь ОСОБА_1. - 120 грн. у повернення стягнутого з його пенсії
штрафу на користь ПФУ, 25 грн. у повернення судових витрат і 100 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а всього
стягнуто з ВДВС у Корюківському
районі - 3 грн. 40 коп. державного мита на користь держави.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, УПФУ в Корюківському районі
подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність фактичним обставинам справи та чинному
законодавству, а також на порушення норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200
КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Встановлено, що 18.02.2000 року начальником
райвідділу ПФУ в Корюківському районі було піддано адміністративному штрафу в
розмірі 153 грн. Шкаберду В.П. - директора Корюківського
міжгосподарського лісгоспу за ч. 1 ст. 165-1 КпАП України, тобто за
порушення строків перерахування збору на обов»язкове державне пенсійне
страхування і що 03.03.2000 року постанова про накладення адмінштрафу була надіслана на кероване позивачем
підприємство до примусового виконання і в травні 2000 року відбулося часткове погашення штрафу в розмірі
Також встановлено: що 25.12.2006
року УПФУ направило до ДВС у Корюківському районі копію зазначеної вище
постанови про примусове стягнення штрафу в розмірі решти 120 грн. з ОСОБА_1.,
який уже на той час працює приватним підприємцем і отримує пенсію за віком; що 26.01.2007р. вказаний ВДВС отримав дану
постанову і в той же день державний виконавець Богдановський Є.В.
відкриває виконавче провадження про стягнення з позивача вказаної суми штрафу
на користь ПФУ в Корюківському районі та
пропонує позивачу добровільно сплатити суму
штрафу. Оскільки штраф не був сплачений, то 02.02.2007р. держвиконавець
виносить постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 12
грн., а 16.03.2007р. виносить також постанову
про стягнення з ОСОБА_1. витрат на проведення виконавчих дій у сумі 7,95
грн., після чого направляє до управління ПФУ в Корюківському районі розпорядження про стягнення з пенсії позивача
штрафу, виконавчого збору та витрат
по проведенню виконавчих дій у вищевказаних розмірах. На підставі
розпорядження держвиконавця Управління ПФУ в Корюківському районі у
квітні-місяці 2007 року утримує з пенсії позивача на свою користь 120 грн.
штрафу, 7,95 грн. витрат виконавчого провадження та 10,69 грн. виконавчого
збору на користь ДВС з відміткою, що залишок 1,31 грн. буде утримано в травні
Отже, вірно встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши чинне законодавство і, зокрема: ст.ст. 301 та 307 КпАП України, ст.ст. 21, 23, 26
Закону України «Про виконавче провадження», яке регулює спірні
правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова від 18.02.2000р. про накладення штрафу на
позивача була отримана відділом ДВС у Корюківському районі майже через
сім років після її винесення і що звернення постанови до виконання ще у березні
2000 року не може переривати перебігу строку для її виконання, оскільки навіть
чинним на той час адміністративним законодавством був передбачений
лише місячний термін для відстрочки
сплати штрафу. Тоді як відстрочка відділенням державної виконавчої служби УПФУ не надавалась і контроль за
виконанням даної постанови повинен був здійснювати Корюківський райвідділ ПФУ,
що не було зроблено працівниками УПФУ майже протягом 7 років.
Наведене свідчить про те, що відповідачі як суб»єкти владних повноважень, діяли
всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України, тобто не на підставі, не в
межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України. А тому суд підставно визнав дії відповідачів неправомірними. А оскільки протиправними діями відділу
ДВС та УПФУ у Корюківстькому районі позивачу спричинено моральну шкоду, яка
полягає в перенесені позивачем моральних страждань від порушень його законних
та конституційних прав, порушенні права на отримання в повному обсязі
пенсії в результаті чого на деякий
період змінився звичайний спосіб його життя, то колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції з урахуванням характеру та тяжкості перенесених позивачем
моральних страждань, їх тривалості, співмірності заявленого розміру моральної
шкоди характеру протиправних дій відповідачів, принципу розумності та
справедливості, правомірно задовольнив
позовні вимоги і про стягнення моральної шкоди на суму по 100 грн. з
кожного відповідача.
Доводи апелянта про те, що при
виконанні постанови про стягнення штрафу не було порушено норм чинного
законодавства, не приймаються до уваги, т.я. спростовуються вищенаведеним.
Доводи апелянта, що на вказані
правовідносини про відшкодування моральної шкоди, які виникли до набрання
чинності КАС України, обов»язок по її
відшкодуванню не поширюється на відповідача, спростовуються тим, що ці
правовідносини виникли до набрання законної сили актом законодавства, яким
встановлена відповідальність за заподіяння такої шкоди і продовжуються після
набрання цим актом чинності, а тому в даному випадку, відповідно до п.15
постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди», моральна шкода підлягає
Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки постанова Корюківського районного суду
Чернігівської області від 03.05.2007 року відповідає вимогам закону та обставинам
справи, а рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, то підстав для його скасування під час апеляційного
розгляду справи не вбачається.
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів
Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області залишити
без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області
від 3 травня 2007 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом місяця подачі апеляційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: