Справа № 2-а-4221/2008
Суддя: Ярмола О.Я.
Дата ухвалення: 2008-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 4221 2008 рік
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської
області в складі в складі
головуючого судді Ярмоли О.Я.
при секретарі судового засідання Павловій О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Біла Церква,
в залі суду № 5 справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до управління Пенсійного Фонду України в м.
Біла Церква про зобов'язання провести
перерахунок доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного
контролю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно
до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право, як непрацюючий пенсіонер на
доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в
розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата
проводиться в значно нижчому розмірі. А тому позивач просить суд зобов'язати
відповідача провести перерахунок вказаної доплати до його пенсії, встановивши
її на рівні однієї мінімальної заробітної плати в розмірі 440 грн. з
01.07.2007року .

В судовому засіданні
позивач уточнив та збільшив позовні вимоги, просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, починаючи з 26.07.1996 року.

Представник
відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнала, подала письмово
викладені заперечення на позов.

Заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м.Біла Церква, як непрацюючий пенсіонер.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач зареєстрований і постійно проживає в м.Біла Церква. А відповідно до
постанови КМ України за № 106 від 23.07.1991 року (додаток № 1) місто Біла
Церква віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в ред.
до 01.01.2008р.) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення , підвищуються у розмірах, встановлених частиною
першою цієї статті.

Отже, позивач, як непрацюючий
пенсіонер, відповідно до Закону має право на доплату до пенсії за проживання на
території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Судом встановлено, що вказана
доплата до пенсії проводиться
відповідачем у розмірі 5 грн. 20 коп.,
передбаченому постановою КМ України
від 26.07.1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ
України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами
Президента України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Розмір доплати до пенсії,
визначений постановою КМ України від
26.07.1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить вимогам ст.39 Закону та іншим
нормам Законів.

Так, згідно Закону України “Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік” розмір мінімальної
заробітної плати встановлений 185 грн., який згідно внесених послідуючих змін
до Державного бюджету України зростав кожен наступний рік і в жодному з цих
законів не було обмежень щодо застосування розміру мінімальної заробітної
плати, як розрахункової величини при визначенні компенсаційних виплат
відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити, що дію
положень ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з Законами України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до Закону України
від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було доповнено вказаний Закон ст.71, згідно якої дія положень цього
Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до
цього Закону.

За рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі
положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема,
п.30 ст.71 цього Закону, яким було зупинено дію статті 39 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати.

Вказане вище рішення
Конституційного Суду України стосувалося лише положень Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», що діяв протягом бюджетного 2007 року.

Рішення Конституційного
Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним. Крім того, в
п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суду України
у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, оскільки
закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то
суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме
положення ст.39 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та положення зазначених вище
Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови
КМ України.

Згідно ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
В разі колізії між нормативними актами КМ України та Законами України
застосуванню підлягають саме положення Законів України, які є актами вищої
юридичної сили.

Починаючи з 1996 року
розмір доплати за проживання на території радіоактивного забруднення залишався
незмінним станом на кінець 2007 р. Відсутність належного фінансування виплат,
передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської катастрофи», не є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Відповідно до п.9 ст. 28 Закону
України «Про державний бюджет України на 2008 рік» у Закон України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» внесені зміни , зокрема : частину 1 та 2 ст.
39 замінено однією частиною - « громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України». Зазначені зміни діють з 01.01.2008
р. по 31.12.2008 року.

Суд вважає, що право на доплату
до пенсії на рівні однієї мінімальної заробітної плати позивач набув з
09.07.2008 року, тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом вказаного рішення,
оскільки згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти, або
окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно Закону України
від 15.03.2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 липня
2007 року - 440 гривень., з 01 жовтня 2007 р. - 460 грн.

Крім зазначених в
позовній заяві вимог, позивач просив, суд збільшити період протягом якого слід
зобов'язати відповідача провести перерахунок доплати за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю, а саме, з липня 1996 року.

Представник відповідача в
судовому засіданні просила застосувати при розгляді даної справи положення про
строк звернення до адміністративного суду.

Так, відповідно до ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Інших
строків для звернення до адміністративного суду по даній категорії справ ні
КАС, ні іншими законами не встановлено, а тому вимоги позивача про зобов'язання
відповідача провести перерахунок зазначеної доплати до його пенсії є
безпідставним.

Згідно до ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач вказав, що не
оскаржував раніше дії відповідача, так як не був достатньо ознайомлений з
законодавством і лише, в листопаді 2007 року подав до суду даний позов.

Суд не вбачає підстав для
визнання причин пропуску вказаного строку звернення до суду поважними. Крім
того, слід зазначити, що дію положень ст.39
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» було також зупинено на 2006 рік в частині
виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно з Законами України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік». Вказані положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» не були скасовані та не визнавалися
неконституційними.

Отже, з врахуванням
всього наведеного суд приходить до висновку, що позивач має право на доплату до
пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі
мінімальної заробітної плати, щомісячно, починаючи з 9 липня 2007 року по
31.12.2007 р.

На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про
державне мито» позивач звільнений від сплати держмита на користь держави.

Керуючись ст.ст.19,113, 152 Конституції України, ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп, Законом України від 15.03.2007 року «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 28 Закону України «Про державний бюджет
України на 2008рік »ст.ст. 6,9,17, 158-163, 167,185,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1
згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території
радіоактивного забруднення, встановивши її рівні мінімальної заробітної плати з
розрахунку: 440 грн., щомісяця, за
період з 9 липня 2007 року по 01 жовтня 2007року, та з розрахунку 460 грн.,
щомісяця, за період з 01 жовтня 2007 року по 31
грудня 2007року.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя: Ярмола О.Я.