Справа № 2-а-6/2007
Суддя: Кліщ О.В.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кліщ
О.В.

при секретарі Подибайло
Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі справу за
позовом ОСОБА_3 до Білопільської міської ради,3-х осіб: ОСОБА_4, Білопільської
районної державної адміністрації, Білопільського районного відділу земельних
ресурсів, Консалтингової фірми "БІТЕК" - про визнання неправомірним і скасування рішення Білопільської міської ради
від 18.10.2002
року "Про уточнення площ земельних ділянок, раніше
переданих у приватну власність та затвердження технічних звітів по складанню
державних актів на право приватної власності на землю жителям м. Білопілля,
скасування Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку від
02.01.2003
року за № 704530, виданого на ім"я ОСОБА_4 на підставі рішення Білопільської міської
ради від 18.10.2002
року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним
позовом до відповідача ,
мотивуючи позовні вимоги тим, що нею з 1972 року використовувалась земельна ділянка розміром 0,03 га, яка є суміжною до її земельної ділянки для ведення особистого
селянського господарства (
городу) та дуже зручною за місцем розташування.

У березні 2002 року вона
звернулася до Білопільської міської ради із заявою про передачу їй у приватну
власність, або тимчасове користування цією земельною ділянкою для ведення
садівництва.

Рішенням Білопільської міської ради від 13.06.2002 року було надано дозвіл на передачу їй у тимчасове користування ( на умовах оренди) вищевказаної земельної ділянки.

21.11.2002
року між нею та Білопільською міською радою в особі
міського голови Костюченка В.О. було укладено договір оренди земельної ділянки
строком на п"ять років для городництва та на цих підставах вона правомірно
приступила до землекористування.

Позивачка вказує, що її сусід, ОСОБА_4, за рішенням
Білопільської міської ради від 18.10.2002 року, у 2002 році отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, межі
якої охопили і ту земельну ділянку, яка знаходиться через дорогу від його
садиби та розпочав гаражне будівництво на орендованій нею земельній ділянці.

ОСОБА_4 з 1998 року успадкував
садибу за адресою :
АДРЕСА_1,- через дорогу від її садиби.

Проаналізувавши підстави передачі у приватну власність
ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,01 га із цільовим призначенням для
індивідуального житлового будівництва, яка орендується позивачкою для ведення
особистого селянського господарства ( городництва) та враховуючи, що термін дії
договору оренди закінчується у листопаді 2007 року та ділянка у неї офіційно не
вилучалась, - позивачка вважає неправомірним рішення Білопільськоі міської ради
від 18.10.2002 року "Про уточнення площ земельних ділянок, раніше
переданих у приватну власність та затвердження технічних звітів по складанню
державних актів на право приватної власності на землю жителям м. Білопілля.

Неправомірним вищевказане рішення позивачка вважає через
підставу для його прийняття: положення ст. 119 Земельного Кодексу України ( в
редакції від 25.10.2001 року) щодо набуття особою права на земельну ділянку за
давністю користування ( набувальна давність). Адже саме нею використовувалась
суміжна із її садибою (городом) земельна ділянка розміром 0,03 га.

Неправомірним вищевказане рішення Білопільської міської
ради, яким затверджено технічну документацію зі складання державного акту та
надано дозвіл на його видачу на гр. ОСОБА_4 ( вказано у
додатку до рішення),- позивачка вважає через те, що ОСОБА_4 помер у
ІНФОРМАЦІЯ_1 та, відповідно , не міг навіть
порушувати перед органом місцевого самоврядування подібного питання а також
отримувати цей важливий правовстановлюючий документ.

Також є неузгодженості з дійсністю матеріалів технічної
документації, на яких базується вищевказане рішення. Позивачка вказує, що акт
встановлення погодження та закріплення зовнішніх меж в натурі земельної ділянки
покійного ОСОБА_4, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, - датовано 2
жовтня 2002 року, в той час як
рішення ради -
18 жовтня 2002 року. Крім того у
вищевказаному акті підписи суміжних землевласників (землекористувачів), адреси,
прізвища - не відповідають фактичній дійсності.

Так як відповіді на вищевказані питання позивачка не отримала
при зверненні до Білопільської міської ради, а дані факти зачіпають її особисті
інтереси, вона звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Відповідач, інтереси якого представляв представник ОСОБА_2. позов не визнав, заперечував проти позову, вважаючи, що оспорюване
рішення Білопільської міської ради є законним як і Державний акт на землю та
технічна документація, видані на підставі рішення.

Треті осоои, які не заявили самостійних вимог на предмет
спору, та які беруть участь на стороні відповідача, вважають позовні вимоги
необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд заслухавши пояснення сторін, представників 3-х осіб, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2, як землекористувачу на підставі рішення сесії Білопільської міської
ради від 13.06.2002 року за

2

договором на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах
оренди) було передано
в користування земельну ділянку на умовах оренди загальною
площею 0,0104
га, в тому числі ріллі 0,0104 га, згідно з планом землекористування строком на 5 років для городництва.

Розмір вищевказаної земельної ділянки 8 м на 13
м ,
що становить 104 кв. метри. Опису
меж немає.

Згідно договору позивачка, як землекористувач,
зобов"язалася використовувати землю відповідно до цільового призначення та
умов надання, договір зареєстровано в міськвиконкомі.

Але в позовній заяві позивачка не вказує на розмір
орендованої нею за договором оренди земельної ділянки ( о,0104 га) -
згідно договору оренди, а вказує на 0,03 га -
як на земельну ділянку, якою вона відкрито та
безперешкодно тривалий час з 19/2 року користується ( правову підставу користування не вказує)

Тобто на сьогодні єдиною правовою підставою користування
суміжною з позивачкою земельною ділянкою є договір оренди від 21.11.2002 року на земельну ділянку площею 0,0104 га ріллі строком на 5 років для
городництва.

В заяві адресованій виконкому Білопільської міської ради
від 29.03.2002 року позивачка просить виділити їй земельну ділянку прилеглу до
її " земельної садиби під сад 1-2 сотки".

Позивачка пояснила, що підставою визнання недійсності
рішення Білопільської міської ради від 18.10.2002 року є наявність рішення № 76
від 22.03.1995 року "Про приватизацію земельних ділянок", згідно
якого ОСОБА_4, що мешкає в АДРЕСА_1 у приватну власність
передано земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (
присадибні ділянки) - 0,10 га; а для ведення особистого підсобного господарства - 0,1816 га ,
згідно якого право володіння землею наступає після
встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості),
одержання Державного Акту на право приватної власності на землю і його
реєстрацій міською радою народних депутатів та існування оскаржуваного рішення
сесії. Кожне з них містить різні розміри земельної ділянки. Що їй гараж
ОСОБА_4. не заважає, бо притиснутий до Головачів, а через засипання ОСОБА_4.
канави оіля гаражу - вода почне підтоплювати її земельну ділянку.

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 - ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть № 259, місце реєстрації смерті -
Білопільський відділ

За життя ОСОБА_5. склав заповіт, посвідчений 02.04.1991
року державним нотаріусом Білопільської Державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі № 648 про те, що він все своє майно, належне йому на
день смерті, заповідає ОСОБА_4

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті дядька ОСОБА_5.
шляхом подачі заяви до Білопільської Державної нотаріальної контори 10.11.1998
року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 20 квітня 1999
року, ОСОБА_4 успадкував таке спадкове майно: житловий
будинок з прибудовами"А-1", дерев янии, житловою площею 19,4 кв.м.,
що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, на якій
знаходиться: сарай "Б", літня кухня "Б-1", вбиральня
В", огорожа "1-4", що належало померлому на підставі договору на
право забудови безстрокового користування, посвідченого Білопільською
держнотконторою 23
грудня 1953 року за реєстром № 4209/1, зареєстрованого в БТІ за № 4233. Свідоцтво зареєстровано
в БТІ за ОСОБА_4 20.04.1999 року.

Господарство позивачки га ОСОБА_4. знаходяться одне проти
одного по різні сторони вулиці Леніна в м. Білопілля. Земельною ділянкою
ОСОБА_4. почав користуватися з 1998 року, а ОСОБА_3. - з 1972
року. ОСОБА_4. подав заяву на приватизацію земельної
ділянки під гараж у 2002
році.

Рішенням четвертої сесії білопільської міської ради
двадцять четвертого скликання від 18 жовтня 2002 року "Про уточнення площ земельних ділянок, раніше переданих у
приватну власність та затвердження технічних звітів по складанню державних
актів на право приватної власності на землю жителям м. Білопілля вирішено
внести уточнення в площі земельних ділянок, переданих у приватну власність
громадянам -
жителям м. Білопілля, виявлені при проведенні рооіт по
складанню державних актів на право приватної власності на землю згідно з
додатком, та затвердити технічну документацію по складанню державних актів на
право власності на землю жителям м. Білопілля на території Білопільської
міської ради Сумської області та видачу громадянам, зазначеним в додатки,
державні акти на право приватної власності на землю.

Згідно "списку" уточнено площу належної на
праві власності ОСОБА_5. земельної ділянки, згідно рішення № 76 від 22.03.1995
року про передачу у власність ділянки площею 0,1816 га -
уточнена площа земельної ділянки становить 0,1947, з яких для будівництва - 0,0785, а для ведення
особистого підсобного господарства - 0,1162 ( а. с. 27).

Згідно акту встановлення, погодження та закріплення
зовнішніх меж в натурі земельної ділянки ОСОБА_4, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 від 2 жовтня 2002 року ( а. с. ЗО) - на виконання рішення сесії
Білопільської міської ради 24 скликання від 18.10.2002 року, - проведено в
натурі встановлення, погодження та закріплення зовнішньої межі земельної
ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зовнішні межі земельної ділянки закріплені межовими знаками: залізничними
костилями та частково огорожею в кількості 16 штук. Акт
погоджений з суміжними землекористувачами: ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10

Вищевказаний документ підтверджує той факт, що позивачка
та ОСОБА_4. не є суміжними землекористувачами, бо не було необхідності
погоджувати акт з ОСОБА_3.

Вказівка в ситуаційному плані опису меж від л. З до л. Й не свідчить про те, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. є суміжними землекористувачами.

На підставі рішення Білопільської міської ради 24 скликання, 19
грудня 2002 року передано у
приватну власність земельну ділянку площею 0,1947 га, розташовану на території АДРЕСА_1, - ОСОБА_5, з яких 0,0785 га -
для обслуговування житлового будинку, а 0,1162 га -
для ведення особистого господарства. Акт зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 65.

3

Вищевказане підтверджується Державним актом на право
приватної власності на землю серії РЗ № 704530, в якому на плані зовнішніх меж земельної ділянки вказані дві відокремлені
одна від одної земельні ділянки, через розташування між ними ( між точками А до Б та Ж до 3) землі міської ради - вулиці Леніна.

Згідно опису меж у Державному акті встановлено, що
земельна ділянка ОСОБА_4. не межує з земельною ділянкою позивачки. А вказівка в
плані зовнішніх меж є схематичною, бо плану земельної ділянки позивачка не
виготовляла. А при виготовленні 23 квітня 2007 року кадастрового плану земельної ділянки Білопільським районним виробничим
відділом Центрального Державного Земельного Кадастру ( ситуаційний план), згідно якому та поясненню в судовому засіданні свідка
ОСОБА_11. -
начальника відділу ЦДЗК, - земельна ділянка позивачки не межує з земельною ділянкою ОСОБА_4., бо
позивачка користується земельною ділянкою площекх більшою ніж вказано в плані
бюро технічної інвентарізащї.

По плану приватизовано 9,56, а по факту - 12,39.

Свідок ОСОБА_11. пояснив, що рішенням сесії Білопільської
міської ради може бути внесено уточнення до площ земельних ділянок, раніше
переданих громадянам у власність. Що рішення сесії є законним за умови
законності технічної документації, переданої міськрадою і для того щоб
пересвідчитися в законності рішення сесії, яке оскаржує позивачка, необхідно
провести експертизу технічної документації, поданої міськраді. Але жодна зі
сторін по справі не погодилась на проведення експертизи технічної документації,
на підставі якої прийнято оскаржуване позивачкою рішення сесії.

Свідок ОСОБА_11. пояснив, що гараж ОСОБА_4. не стоїть на
земельній ділянці ОСОБА_3. та не межує з нею, тому вони і не підписували акт
погодження меж. Що при встановленні меж складається акт встановлення і
затвердження меж і встановлюються стовпчики.

Свідок ОСОБА_11 провів розрахунки і схематично вказав
олівцем на кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_3., що за планом БТІ
земельна ділянка, яка є власністю позивачки, закінчується по лінії між точками 27 до 32
( кадастровий план). З урахуванням земельної ділянки,
наданої позивачці у тимчасове користування розміром 0,0104 га, загальна площа
земельної ділянки, якою на законних підставах користується позивачка,
збільшується до лінії між точками 28 та умовною точкою X.
(свідок ОСОБА_11 олівцем вказав на кадастровому плані).
Тобто закінчується земельна ділянка позивачки ( з урахуванням орендованої) по
лінії від т. 28 до т. X. А так як позивачка користується земельною ділянкою, умовно визначеною
свідком між точками 27 та 32 та ЗІ ( схожою на трикутник), гострий кут якої -
точка ЗІ, яка розташована від гарант ОСОБА_4. на відстані 1,5 метри ( синьою
ампулою на кадастровому плані у формі прямокутника вказаний гараж). Відстань
між точкою X ( умовноюУ та точкою 31 складає 12
метрів. А відстань від точки X до кута гаража складає 13,5 метрів. Тобто трикутник землі між точками т. 28 - т. X - т. 31 - площею 0,016
га, - який не перебуває ні у власності позивачки, ні у її тимчасовому
користуванні ( оренді) та не належить їй, як вона вважає, за давністю
користування, а є власністю держави в особі Білопільської міської ради. Що ж
стосується твердження позивачки про те, що вона правомірно користується
земельною ділянкою в межах точок т. 28 - т. X - т.31 з 1972 року, добросовісно та відкрито; набула право на земельну ділянку за
набувальною давністю, -то це твердження позивачки не відповідає вимогам ст. 1Ґ9 Земельного Кодексу
України, де вказано, що громадяни, які добросовісно відкрито і безпереривно
користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не
мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у
користування.

Передача земельної ділянки у власність або у користування
громадянам на підставі набувальної давності здійснюється в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Тобто за документами позивачки "ОСОБА_3. та №-я
особа ОСОБА_4. не є суміжними землекористувачами. Земельна ділянка ОСОБА_4. не
заважає ОСОБА_3. користуватись своєю земельною ділянкою.

Згідно показам свідка ОСОБА_12., - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів рада щодо
розбіжності у приватизованій площі за двома рішеннями - 1995 року та 2002
року, - до 1996
року технічна документація робилась неточно. Стосовно
земельної ділянки покійного ОСОБА_5. було радою прийнято шість рішень з 1950 року. Земля відрізалась, будувалась через ділянку ОСОБА_5. дорога. Свідок
вважає, що позивачка не вправі ставити питання про визнання недійсним рішення
сесії, тому що це компетенція міської ради та питання не зачіпає інтересів
сторін, 3-ї особи ОСОБА_4. Гараж ОСОБА_4. побудував на земельній ділянці
спадкодавця ОСОБА_4., всі питання побудови узгоджені з органами земельних
ресурсів, контролюючими органами, маються висновки всіх служб, дозвіл, погодження
з землекористувачами. Що при наданні позивачці у тимчасове користування
земельної ділянки площею 0,0104
га, комісійно виходили на місцевість, виносили в натурі
межі, забивали кілочки.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду,
що фактично ОСОБА_3.
користується земельною ділянкою довжиною ( по кадастровому плану) від точок 25 до т. 32 - 21,07 метри від точок 32
до т. 31 - 17,78 метри. Що в сумі - 38,85 м. А по плану та договору тимчасового користування від 21.11.2002 року повинно використовуватись: 33,9 м. : 20,90+ 13 = 22,9 м Тоото на 4,95
метри більшою ніж за планом земельною ділянкою
користується позивачка.

За документами ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не суміжні
землекористувачі. А за набувальною давністю позивачка набуде право власності на
землю за дозволом міської ради після виготовлення техдокументації на підставі
Державного Акта. Дорога та узбіччя до Державного акта не включаються.

Відповідно до спільного листа Сумського обласного
управління юстиції від 29.12.2000
року № 7-10 / 15 та Сумського обласного
управління земельних ресурсів від 29.12.2000 року №№
10-35 / 01 - 24 " Про порядок видачі державних актів
на право приватної власності на землю потенційним спадкоємцям померлих
власників земельних ділянок", - був чинним
порядок складання та видачі таких державних актів, згідно яких підставою для
проведення робіт по складанню державного акта та видачі його потенційному
спадкоємцю померлого власника земельної ділянки є його заява та клопотання
нотаріальної контори до відповідного районного ( міського )
відділу земельних ресурсів. В роботі по узгодженню меж
земельної ділянки бере участь
потенційний спадкоємець, що
зазначається в акті
узгодження меж. Державний акт

4

заповнюється на ім"я померлого власника землі. В кінці реєстрації
державних актів під прізвищем ім"ям та по батькові власника земельної
ділянки в дужках зазначається: видано потенційному спадкоємцю, його прізвище,
ім"я та по батькові. Нотаріус оформив свідоцтво про право на спадщину за
заповітом 20
квітня 1999 року, за реєстром № 702, серія ABA № 569414.

Без клопотання нотконтори - робіт по виготовленню державного акта відділ земельних ресурсів би не
виконував.Чи було клопотання нотконтори на момент прийняття рішення сесії, -судом не встановлено. Той факт що клопотання нотконтори відсутнє в технічному
звіті і в архіві не свідчить, що на момент прийняття рішення сесії його не
було. Сесія також могла затвердити техзвіт на підставі виконаних робіт.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_14. - нотаріус
Білопільської райдержнотконтори, що згідно інструкції про вчинення нотаріальних
дій, особа може оформити спадщину частинами. Спочатку оудівлю, потім землю,
техшку. Прийняття частини спадщини - є фактичним
прийняттям всієї спадщини. ОСОБА_4. фактично прийняв спадщину на все майно, яке
належало померлому ОСОБА_4. Що право спадкоємця - оформляти частину спадщини чи всю спадщину.

Свідок ОСОБА_15. пояснив суду, що працює у консалтинговій
фірмі "БІТЕК" землевпорядником та приймав участь у зйомці земельної
ділянки та встановленні межі у 2002 році Земельна ділянка
ОСОБА_3. закінчується згідно технічної документації за 12-14 метрів до початку земельної ділянки ОСОБА_4., тобто залишається ще
"сотка". Між їхніми земельними ділянками канава. Земельна ділянка
ОСОБА_4. ( що під гаражем) не заважає користуватися земельною ділянкою
позивачці ОСОБА_3. Спірну земельну ділянку на той момент - 2002 рік - ніхто не
обробляв. Розміри земельної ділянки ОСОБА_4 не порушені і ця ділянка (де гараж)
залишилась після того, як через його ділянку побудували вулицю. Замірювався
город ОСОБА_3. -
по плану 9 соток, а фактично
користується десь 12
сотками - це самозахват. Між землями немає спірної території, ділянки ОСОБА_3. та ОСОБА_4 не
межують.

Свідок ОСОБА_8. суду пояснив, що ставив підпис в акті
погодження меж 02.10.2002
року.

Свідок ОСОБА_16. суду пояснив, що позивачка тривалий час
користується городом, останні 2 роки води в кінці
городу немає, а раніше вода була. Тепер, коли канаву засипано, вся вода буде на
городі ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що гараж ОСОБА_4.
розташований до городу ОСОБА_3.

Судом встановлено, що гараж ОСОБА_4. не є капітальною
будівлею, бо виготовлений з металу і встановлений на бетонні плитіі без
фундаменту.

Згідно довідки архівного відділу Білопільської
райдержадміністрації, -
від 23.03.2007 року № 120 - рішення виконкому Білопільської міської ради від 18.10.2002 року про уточнення площ та документи на підставі яких видані вищевказані
рішення в справі відсутні.

Свідок ОСОБА_18. - архітектор
міста, пояснив, що він виходив за заявою ОСОБА_4. Що гараж ОСОБА_4. побудував
оіля вулиці місцевого значення, а у вулиці місцевого значення немає узбіччя та
не передбачена тротуарна дорожка.
На час з"ясування спору ним безпосередньо до розгляду
справи в суді -
позивачка не обгрунтувала що то її територія, було тільки
питання про відвід води. Він заміряв участки сусідів, які не заважали будівництву гаража.

Таким чином, не зважаючи на те, що позивачкою не були
встановлені межі орендованої земельної ділянки в натурі, на підставі
вищевказаних доказів встановлено, що орендована нею земельна ділянка розміром 0,104 га закінчується за 13,5
метрів до гаража ОСОБА_4. А відстань між ними - це земля, яка належить міській раді.

Встановлено судом, що позивачка не зверталась до
Білопільської міської ради з питанням встановлення межі між земельними ділянками
( що у її користуванні та у власності ОСОБА_4. немає акта встановлення меж.

Згідно ст. 12 ЗК України до
повноважень місцевих рад у галузі земельних відносин належить розпорядження
землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність громадян,
надання у користування, ін.

Згідно ст. 125 ЗК України право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі ( на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, - забороняється.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем не видано
акта, яким порушуються права позивачки, щодо володіння, користування чи
розпорядження належної їй земельною ділянкою, як і ділянки, яка знаходиться у
її тимчасовому користуванні.

Тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4,6, 9,11,71,104,
160-163 КАС України, ст.ст. 12,35,36,40,125 Земельного Кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.