Справа № 22-0018/2007
Суддя: Осіян О.М.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22 - 0018/2007 рік Головуючий
в 1 -й інстанції Суховаров А.В.
45 Доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Костюченко
Н.Є.,

суддів -
Осіяна О.М,Присяжної Ж.І.

при
секретарі - Качур
Л.В.,

розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня
2006 року за позовом
Дніпропетровського
міського управління УМВС
України в Дніпропетровській області
до ОСОБА_1 про
примусове видворення за межі України, -

встановила:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ленінського
районного суду М.Дніпропетровська від 14 серпня 2006 року, якою задоволено
позов Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській
області, та його примусово видворено з України.

В обґрунтування скарги відповідач вказує на те, що немає
законних підстав для його видворення за межі України, оскільки суд не врахував,
що він разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми прибув в Україну на
постійне місце проживання у 1994 році та був зареєстрований у родичів за
адресою АДРЕСА_1. Тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України
"Про іміграцію" він має дозвіл на імміграцію, оскільки цей Закон
набрав чинності із 07 серпня 2001 року. Його від'їзд у Вірменію був зумовлений
необхідністю знятися із реєстрації, що неможливе без одержання паспорту
Вірменії. Сім'я також підготувала документи на одержання посвідчення на право
проживання, але їм повернули документи без письмової відповіді. Крім того, матері
його дружини на праві власності належить частина домоволодіння в
М.Дніпропетровську, де проживає вся сім'я.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
постанову суду необхідно скасувати, постановивши у справі нове рішення про
відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції виходив із
того, що ОСОБА_1 перебуває на території України, маючи при собі паспорт
громадянина Вірменії із відмітками про прибуття в Україну 17.03.2006 року. Між
урядами України та Вірменії підписана угода про безвізові поїздки громадян.

Постановою начальника УМВС України у Дніпропетровській області від 24
грудня 2004 року, санкціонованої прокурором області, прийняте рішення про
видворення відповідача із забороною в'їзду на територію України терміном на 5
років.

Оскільки відповідач у термін, призначений органом внутрішніх справ не
покинув територію України та ухиляється від виїзду, суд, посилаючись на норми
ст.30, 32 частини 2-4,5 Закону України "Про правовий статус іноземців та
осіб без громадянства" прийняв рішення про примусове видворення
відповідача із України.

Але із
такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без

2

врахування вимог
законодавства та наявних доказів у справі.

Як вбачається із матеріалів справи у відношенні ОСОБА_1 24 грудня 2004 року
була прийнята постанова про його видворення із території України, та заборону
в'їзду в Україну терміном на п'ять років.

Матеріалами справи підтверджується, що сім'я відповідача прибула до України
у 1994 році із паспортами старого зразка гр. СРСР та поселились у
М.Дніпропетровську. Відповідач ОСОБА_1 був тимчасово прописаний у
М.Дніпропетровську. До 2003 року орган внутрішніх справ ніяких спроб щодо
видворення відповідача не приймав.

Оскільки, оформлення дозволу на проживання в Україні без зняття із
реєстрації у Вірменії неможливе, а у Вірменії неможливе зняття із реєстрації
без паспорту нового зразка, через це відповідач виїхав до Вірменії, де отримав
паспорт громадянина Вірменії із відміткою про реєстрацію, та повернувся до
України.

При вирішенні питання щодо видворення орган внутрішніх справ вилучав паспорт
у відповідача, але всупереч вимогам п.41 Правил в'їзду іноземців та осіб без
громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її
територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня
1995 p. N 1074, не оформив відповідних протоколів про вилучення та
не оформлював відповідачу тимчасовий дозвіл у такому випадку. Відповідач і
члени його сім'ї зверталися до органу внутрішніх справ щодо оформлення
документів на право проживання в Україні, чого не заперечував і представник
позивача, але офіційного вирішення цього звернення орган внутрішніх справ не
оформив.

При наявності таких обставин у справі та порушення порядку видворення,
передбаченого ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", Правилами в'їзду іноземців та осіб без громадянства в
Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 p. N 1074
постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст.ст.30,323акону України "Про правовий статус іноземців та
осіб без громадянства", п.41 Правил вїзду іноземців та осіб без
громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її
територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня
1995 p. N 1074, ст. 198,202,205,207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду М.Дніпропетровська
від 14 серпня 2006 року скасувати.

В задоволенні позову Дніпропетровського міського
управління УМВС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове
видворення за межі України відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця з моменту її проголошення.