Справа № 22а-2108/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький апеляційний
адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

«07 » травня 2008 року
справа № 22а-2108/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка
І.В.

суддів Арабей Т.Г., Малашкевича С.А.

при секретарі судового засідання Танцюра Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1.

від
відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Луганського обласного військового комісаріату

на постанову Луганського
окружного адміністративного суду

від 20.12.2007р.

у справі № 2а-674/07

за позовом ОСОБА_1

до відповідача
Житлової комісії Луганського обласного військового комісаріату

про зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду з позовною заявою до Житлової комісії Луганського обласного військового комісаріату про зобов'язання провести його
зарахування на позачерговий квартирний облік у Луганському гарнізоні.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 20.12.2007 року у справі № 2а-674/07 (суддя Качуріна Л.С.) позовну заяву
задоволено.

Луганський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невірним
застосуванням норм матеріального права, а саме: ст. 3.10 "Інструкції про
організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та
членам їх сімей житлових приміщень", яка була затверджена наказом Міністра
оборони України № 577 від 06.10.2006 року та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 30.10.2006 року за № 1171/13045.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1. проходив службу з 1999 року у лавах Збройних Сил
України, займаючи різні посади. Під час проходження служби постійним або
службовим житлом не забезпечувався.

За рішенням житлової комісії військової частини А-3283
Криворізького гарнізону № 3 від 27.03.2006 року позивач з 11.08.2004 року
перебуває в загальній черзі як військовослужбовець, який потребує отримання
житла, з 15.05.2006 року в позачерговій.

15.05.2006 року він був звільнений в запас Збройних Сил
України у зв'язку зі скороченням штатів із залишенням на квартирному обліку для
позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони
України.

Після звільнення ОСОБА_1. прибув до м. Луганська та став
на військовий облік у Луганський обласний військовий комісаріат, зареєструвався
за адресою: АДРЕСА_1 та звернувся з необхідним пакетом документів для
постановки на квартирний облік щодо позачергового отримання відповідного житла
як звільненого у запас в зв'язку із скороченням штатів та залишенням на
квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду
Міністерства оборони України.

04.05.2007 року житлова комісія Луганського обласного
військового комісаріату відмовила ОСОБА_1. в постановці на квартирний облік на
підставі того, що командир військової частини, де він проходив службу, не подав
за 6 місяців до його звільнення необхідні документи для зарахування
військовослужбовця на квартирний облік, як це передбачено діючим
законодавством, що стало підставою для звернення до суду з адміністративним
позовом.

Згідно довідок Бюро технічної інвентаризації м. Кривого
Рогу та м. Луганська ОСОБА_1. об'єктів нерухомого майна не має.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи,
встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційних скаргах
вказується на невірне застосування норм матеріального права.

Заявник скарги вважає, що має місце порушення порядку
звернення до військового комісаріату для зарахування військовослужбовця на
квартирний облік.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства компетенція судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян
на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Як передбачено п. 1, 9 ст. 12 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та ч. 1 п. 22 "Положення про порядок забезпечення
жилою площею в Збройних Силах України" військовослужбовці, які
потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас
або відставку за віком, станом здоров'я, а також із скороченням штатів або
проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на
військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання
житла з державного житлового фонду, а в разі реформування військової частини -
у військовому комісаріату і квартирно-експлуатаційних частинах районів та
користуються правом позачергового одержання житла.

Враховуючи приведені вимоги, колегія суддів приходить до
висновків, що позивач користується правом позачергового одержання житла, а дії
відповідача не відповідають нормам права, діючого на час виникнення спору,
тобто є неправомірними.

Не приймається до уваги довід військового комісаріату щодо застосування
приписів ст. 3.10 "Інструкції про
організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та
членам їх сімей житлових приміщень", оскільки вона була затверджена
наказом Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 року та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 30.10.2006 року за № 1171/13045, тобто вже після
звільнення позивача з військової служби 15.05.2006 року, згідно до ст. 58
Конституції України.

На час звільнення ОСОБА_1. зі Зброїних Сил України та
виникнення права на позачергове одержання житла діяло
"Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах
України", затверджене наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року
№ 20, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 року за № 43/579,
п. 37 якого передбачав у разі звільнення в зв'язку із скороченням штатів,
обов'язок командира військової частини за проханням військовослужбовця за 3
роки до звільнення подати до військкомату і КЕЧ району необхідні документи для
зарахування на квартирний облік, на якому перебуває військовослужбовець, який
вибрав місто проживання інший населений пункт, де зареєструвався у
передбаченому законом порядку.

Звільнення позивача з військової служби
15.05.2006 року у зв'язку з реформуванням Збройних Силах України
унеможливило виконати командира військової частини вимоги наведеної норми
Положення, що не повинно порушувати права ОСОБА_1.
на позачергове одержання житла.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для
скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 47, 58, 65
Конституції України, п. 8 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії
соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей», п.п. 1, 9 ст. 12 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ч. 1 п. 22
"Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах
України", ст. 2, ст. 9, ст. 71, ст. 72, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст.
196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст.211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Луганського обласного військового комісаріату на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 20.12.2007 року у справі № 2а-674/07-
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду
від 20.12.2007 року у справі № 2а-674/07 за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного військового комісаріату
про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну
силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 07.05.2008 року проголошено повний текст ухвали.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді С.А.Малашкевич

Т.Г.Арабей