Справа № 22а-1831/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції суддя
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, справа № 2а-677/07
у 2-й інстанції суддя Яворський І.О.
рядок статзвіту №59
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 року
Справа № 22а-1831/08(5172/07) м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Любашевського В.П.

Довгополов О.М.

при секретарі:
Поврознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України
про стягнення заборгованості по грошовій допомозі, по грошовій премії та
матеріальної допомоги для вирішення матеріально-побутових питань, -

В С Т А
Н О В И Л А :

04 серпня 2006 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду
з позовом до Державної податкової адміністрації України про стягнення з відповідача на його користь
33 134,00 гривень. З позову вбачається, що
в червні 1997 року позивача було призначено на посаду начальника відділу
по боротьбі з корупцією податкової міліції ДПА у Закарпатській області.22
червня 2005 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи у запас за п.64 підпункт „а”
(за віком). При звільненні позивач був забезпечений такими видами грошового
забезпечення: надбавка згідно Указу Президента України №288 від 22.03.2002 року
- 100% - 847,00 гривень; надбавка згідно ПКМУ №1592 п.4.2 - особливі умови
праці - 50%; надбавка згідно Указу Президента України №595 від 12 липня 2003
року - 90%- 1860,30 гривень; надбавка за таємність - 15%- 70,50 гривень, всього
позивачу нараховано грошового утримання 3927,30 гривень. Крім цього позивачу
була виплачена вихідна допомога за період роботи в Управлінні Служби безпеки
України, що складає 2199,60 гривень. Позивач також отримав вихідну допомогу в
розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 7 років 8 місяців 25 днів у
органах ДПА, а всього отримав суму - 15945,00 гривень. Проте, позивач вважає,
що повинен був отримати 33 134,00 гривень і тому звернувся до суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16
листопада 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ДПА України на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошової
допомоги в сумі 33 134,00 гривень. Після апеляційного розгляду даної справи, 27
березня 2007 року ухвалою колегії суддів
Закарпатського обласного суду апеляційну скаргу Державної податкової
адміністрації України задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 16 листопада 2006 року скасовано, а справі направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції. Апеляційний суд звернув увагу на необхідність
розгляду справи колегіальним складом у порядку ст..24 КАС України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17
вересня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто
з Державної податкової адміністрації України на користь ОСОБА_1 заборгованість
з грошової допомоги в сумі 33 134, 00 гривень.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку Державною податковою
адміністрацією України.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На підставі п.10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ
та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року №393, військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з органів
внутрішніх справ при звільненні за вислугою строку служби, за віком, за
станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах),
виплачується грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби. Тобто, даний Закон конкретно передбачає,
що така допомога виплачується одноразово та за кожний повний календарний рік
служби (за роботу у відповідному правоохоронному органі). До прийняття на
роботу в органи державної податкової служби позивач працював в Управлінні
Служби Безпеки в Закарпатській області. Після прийняття ОСОБА_1 на роботу та
звільнення з органів ДПС вислуга в ОДПС станом на 22 червня 2006 року становила
7 років 8 місяців 25 днів. Згідно наказу ДПА України від 22 червня 2006 року
№52-О/Д позивачу було виплачено вихідну допомогу в розмірі 13 745 гривень. За
період служби у СБУ позивач отримав
вихідну допомогу в розмірі 2 199,6 тисяч гривень. Станом на час звільнення з
органів СБУ позивачу було виплачено
п'ятимісячне грошове забезпечення відповідно до п.10 вказаної постанови.

Під час звільнення позивача з ДПС у 2005 році, з врахуванням змін, внесених
до Постанови КМУ №393, ОСОБА_1 була нарахована і виплачена допомога в розмірі
50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в
ОДПС, яку він і отримав за 7 років 8 місяців 25 днів роботи в ОДПС.

Згідно Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання , до
стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років,
включається час роботи в органах державної податкової служби.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що діючі законодавчі акти не встановлюють обмежень
щодо зарахування строку служби при
розрахунку грошової допомоги у разі повторного звільнення .

З врахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає рішення суду першої
інстанції законним, прийнятим з дотриманням норм як
матеріального так і
процесуального права.

У порядку ст.198 ч.1п.3 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду
має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Підставою для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення є згідно ст.202 ч.1 п.4 КАС України
порушення норм матеріального чи процесуального права. Порушень закону колегія
суддів не встановила. Підстав для зміни чи скасування постанови суду першої
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя-доповідач
І.О.Яворський

Суддя
О.М.Довгополов

Суддя
В.П.Любашевський