Справа № 22-а-2233/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дяченко
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23
квітня 2008 року справа
№ 22-а-2233/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Геращенка І.В., Сухарька М.Г..,

при секретарі за участю представників від позивача: від
відповідача:

Скопинської А.О . ОСОБА_1 - особисто; не з'явився

.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську
Луганської області;

на постанову

Первомайського міського суду
Луганської області

Від

17 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-254/07

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську Луганської області ;

Про

перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську
Луганської області про перерахунок пенсії, оскільки він є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС,
інвалідом 3 групи захворювання, пов'язаного з роботами на Чорнобильській АЕС та повинен отримувати
пенсію по інвалідності не менше 6 мінімальних пенсій за віком, згідно п. 4 ст.
54 Закону України „Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але
розмір фактично виплачуваної йому пенсії був значно нижчим. На його заяву до
Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про
перерахунок пенсії у зв'язку з інвалідністю отримав відмову, яку вважає
неправомірною та просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області перерахувати пенсію у зв'язку з інвалідністю
відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.04.2007 року,
виходячи з розрахунку 6 прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян з
наступним перерахунком її згідно зі змінами до норм чинного законодавства та
встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян.

Постановою Первомайського міського
суду Луганської області від 17 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про перерахунок
основної та додаткової пенсії
задоволено повністю

Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про
відмову ОСОБА_1 у перерахуванні основної та додаткової пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Первомайську Луганської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, ч.
3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року,
ст. 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006
року з 03.09.2006 року, та робити перерахунок його пенсії постійно у разі
підвищення мінімальної пенсії за віком.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської
області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, в своїй апеляційній
скарзі наполягає на скасуванні рішення суду першої інстанції, про дату слухання
справи був повідомлений належним чином.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі, просив постанову суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні з наступних
підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

ОСОБА_1 належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року, є інвалідом третьої групи, що підтверджується
посвідченням, наявним у матеріалах справи (а.с. 12-13).

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно
до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ 8 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року
максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги
та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках
відповідно до цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії
за віком, встановленої абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом
№ 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий граничний розмір визначений даною
статтею для пенсій, призначених у 2006 році відповідно до Закону № 3235-15 від
20 грудня 2005 року.

Проаналізувавши норми даної статті,
колегія судів зазначає, що ними визначений
загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених
(перерахованих) за нормами спеціального закону, у 2006-2007 роках, а також
граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом у 2006 році.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53
даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого
доходу.

Посилання відповідача на частину 5
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок
чого відповідач керувався розміром 22 грн. 30 коп., що визначені постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (зі змінами внесеними
постановою № 895 від 13 липня 2004 року), колегія судів не приймає,
оскільки ототожнювати порядок і розмір в
силу різного правового навантаження цих значень неможливо.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
„Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25
березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною
Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року, був
затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року №
749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий
мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому,
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410
грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача, як інваліда 3 групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір додаткової
пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Позиція Управління ґрунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів
України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що
будь-якою із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення
нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії
на ЧАЕС.

Колегія
суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність приписів
зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення принципу
законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005,
а також у справі № 6-рп від 09.07.2007 року), пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них
зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних
законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі, колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи зазначене, суд 1-ої інстанції правильно визнав дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області неправомірними та
зобов'язав перерахувати основну та додаткову пенсію позивачу.

Колегія суддів вважає, що дії Управління щодо виплати пенсії позивачу
(додаткової) у розмірах менших, ніж це передбачено законом є неправомірними,
оскільки не відповідають вимогам статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, яка діяла на час виникнення і вирішення спірних
правовідносин).

Проте, суд першої інстанції не зазначив у рішенні дати проведення такого
перерахунку пенсії. Оскільки на підставі ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-4, у разі виникнення права на підвищення пенсії - вона призначається з
першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, перерахування пенсії ОСОБА_1 необхідно провести з 01 вересня
2007 року.

Щодо судового рішення стосовно здійснення перерахунку додаткової пенсії постійно у разі підвищення
мінімальної пенсії за віком, то Кодекс адміністративного судочинства України
передбачає відновлення порушеного права і не встановлює обов'язку на
майбутнє.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області на постанову
Первомайського міського суду Луганської області від 17.12.2007 року у справі №
2-а-254/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.
Первомайськ Луганської області про визнання дій неправомірними та перерахунок
пенсії у зв'язку з інвалідністю - задовольнити частково.

Постанову Первомайського міського
суду Луганської області від 17.12.2007 року у справі № 2-а-254/07 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайськ Луганської
області про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії у зв'язку з
інвалідністю - змінити в частині дати перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Перерахунок пенсії на підставі ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-4 ОСОБА_1 здійснити з 01 вересня 2007 року.

Виключити з резолютивної частини постанови Первомайського районного
суду Луганської області від 17.12.2007 року пункт щодо
зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайськ Луганської області робити перерахунок пенсії, призначеної
ОСОБА_1 у разі підвищення мінімальної пенсії за віком постійно.

В іншій частині постанову Первомайського міського суду Луганської області
від 17.12.2007 року у справі № 2-а-254/07 - залишити без змін.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: