Справа № 22-а-1709/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
Суддя
І інстанції - Шальєва В.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2008 року справа № 22-а-1709/08

у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Сіваченка І.В., Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання

Агейченковій
К.О.

За участі представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2007
року у справі за № 2 а - 1763/07 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи - ОСОБА_1 до Жовтневої міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької області про визнання недійсним податкових
повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до Жовтневої міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької області, вказавши, що відповідач неправомірно
визначив суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість та штрафних санкцій та з податку з доходів фізичних
осіб, зокрема, відповідачем необґрунтовано
включена сума, віднесена до валових витрат, сплачена контрагенту по контракту у
розмірі 11200,00 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада
2007 року позов суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1 до
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької
області про визнання недійсним податкових повідомлень - рішень задоволено у
повному обсязі.

На постанову суду Жовтневою
міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя Донецької області була подана апеляційна скарга. Податковий орган
просив скасувати постанову з тих
підстав, що судом порушені норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає,
що висновки суду є незаконними стосовно
невірного застосування правових норм, які підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, зокрема, п.п. 7.3.1 п. 7.3. та п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість».

Представник Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької
області у судове засідання не з'явився, був
повідомлений належним чином, надіслав телеграму з проханням відкласти слухання
справи, у зв'язку з хворобою інспектора податкового органу.

Представник позивача в судовому засіданні
заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідача, просив
постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегією суддів явка сторін у судове засідання не визнана обов'язковою, їх
неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, у зв'язку з чим було
відмовлено у задоволенні клопотання відповідача.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, вважає, що постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада 2007 року винесена
законно та обґрунтовано з додержанням вимог процесуального та матеріального
закону, з огляду на що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а постанова суду має бути залишена без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду
на наступне.

Дійсно, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та
обігу (надалі - валові витрати) - сума будь - яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, відповідно до п.п. 5.2.1 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь - яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання
електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

На підставі п.п. 5.3.9 ст. 5 зазначеного
Закону не належать до складу валових витрат будь - які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документам, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Однак, як встановлено під час розгляду
справи, відповідач не заперечував проти того, що всі витрати, які були
віднесені позивачем до складу валових витрат, в тому числі, й витрати на
перевезення металопродукції та її порізки, підтверджені відповідними
документами, тому колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно віднесення позивачем
до валових витрат витрати з перевезенням
металопродукції та її порізки.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що
висновки податкового органу про визначення податкових зобов'язань до позивача з
податку на додану вартість є необгрутованими та вказує на неправомірність
застосування й штрафних (фінансових) санкцій.

Окрім того, суд першої інстанції правильно послався на
приписи ч. 2 ст. 71 КАС України щодо недоведеності відповідача факту того, що
позивачем було порушено приписи Закону України «Про податок на додану вартість»
та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи вищевикладене та ухвалюючи вказане
рішення, колегія суддів виходить з приписів ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, зокрема, з того, що оскаржуване
податкове повідомлення - рішення прийнято необґрунтовано, тобто не враховано
усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо, без
повного дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, непропорційно, а саме: без дотримання необхідного балансу між
будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, без урахування права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, та постанова прийнята з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 184, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.
Маріуполя Донецької області про скасування постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 15 листопада 2007 року - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2007 року у справі
за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1 до
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької
області про визнання недійсним податкових повідомлень - рішень - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий:
Г.М. Міронова

Судді:
І.В. Сіваченко

М.Г. Сухарьок