Справа № 22-а-1127/2008
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-1127/08 Головуючий у 1-й інстанції: Спаських Н.М.
Суддя -
доповідач: Межевич М.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 квітня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Межевича М.В., суддів Бараненка І.І. та Саприкіної І.В.,
при секретарі Кірієнко І.Г., розглянувши апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області на постанову
Господарського суду Черкаської області від 27 квітня 2007 року у справі за
адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському
районі Черкаської області до Черкаського районного відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення
2 451,72 грн., -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2006
року Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському
районі Черкаської області ( далі -
позивач, УПФУ в Чигиринському районі Черкаської області) звернулося до суду з позовом в якому просило
зобов'язати Черкаське районне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України (далі - відповідач, відділення ФССНВУ) прийняти до відшкодування суми у
встановленому порядку, які відобразити у відповідному акті та стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 2 451, 72 грн. з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання, заподіяного на
підприємствах розташованих на території країн СНД.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 27.04.2007 року
в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що вимоги
позивача є непередбаченим чинним законодавством способом захисту права.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням УПФУ подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, думку учасників процесу, що з'явились в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.3 та ст.
202 ч. 1 п. 4 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову
постанову приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або
питання.

Судом першої інстанцій встановлено, що відповідачем не беруться до заліку
та не відшкодовуються витрати, пов'язані з виплатою пенсії по інвалідності
громадянам України внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання по пенсії в сумі 2 451, 72
грн. (за гр. ОСОБА_1. - 349 грн. 35 коп.; за гр. ОСОБА_2. - 2102 грн. 37 коп.)

Статтею 1 Основ законодавства
України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій,
яка передбачає надання соціального захисту,
що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності,
втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених
законом, за рахунок грошових фондів,
що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до
статті 4 Основ, в Україні залежно від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими

народженням та похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті
видами загальнообов'язкового державного соціального
страхування, регулюються окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються
в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За
пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом
4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на
поховання пенсіонерів.

Відповідно до
пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам навиробництві та
професійним захворюванням; відновлення
здоров'я та працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; відшкодування
збитків, заподіяних працівниковікаліцтвомчиіншимушкодженнямздоров'я,
пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного
захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що
якщо після призначення застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є
наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, то належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
який набрав чинності з 01.04.2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до
01.04.2001 року з того часу, коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та
соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до
Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця,
Пенсійного фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування
і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон) закріплене
аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних випадків
і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За
змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або законодавством
України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
цього Закону.

При
цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від
того, у якій з колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших
держав, які не працювали в Україні, пенсії
по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону відшкодування шкоди, медична, професійна та
соціальна реабілітація провадяться
Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на виробництві
та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи
та організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок
Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як
вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, ФССНВ є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони
праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону
праці", які ліквідуються.

Доводи Відділення ФССНВ про поширення на
спірні відносини положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 9 вересня 1994 року
між частиною держав колишнього СРСР, не є обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового каліцтва,
іншого ушкодження здоров'я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на
виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками
трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між
державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів з системного
аналізу чинного законодавства, яка регулює спірні правовідносини, дійшла
висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного
випадку на виробництві на
території колишніх республік колишнього Союзу РСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків України. А обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного права, колегія суддів
вважає таким, що відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування ФССНВ України витрат Пенсійному фонду України, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій
у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
затверджений постановою Правління
Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань від 04.03.2003 р. № 5-4/4, не врегульовує
спірних відносин, які виникли у даному
випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної
юрисдикції.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому
рівні ФССНВ України витрат Пенсійному фонду України, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам,
що застраховані згідно із Законом (крім осіб, зазначених у пункті 2
статті 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством колишнього Союзу РСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого суду щодо того, що позивачем при зверненні до суду не вірно
було визначено спосіб захисту, який виразився в невірному формулюванні позовних
вимог, оскільки позивач крім зобов'язання відповідача прийняти суми до
відшкодування у встановленому порядку, що відобразити у відповідному акті
просить також стягнути з відповідача заборгованість на суму 2 451, 72 грн.,
тобто стягнути невиплачені кошти, що є єдиним та правильним способом захисту
своїх прав відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Також судом першої інстанції не
враховано, що не включення до актів сум виплачених пенсійних виплат унеможливлює визначення суми
витрат, що підлягає відшкодуванню на централізованому рівні та процедури такого відшкодування - шляхом відображення в
актах сум виплат.

Оскільки постанова Господарського суду Черкаської
області від 27 квітня 2007 року ухвалена з порушенням норм матеріального
права, то підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суду

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області на постанову
Господарського суду Черкаської області
від 27 квітня 2007 року - задовольнити .

Постанову Господарського суду Черкаської області від 27 квітня 2007 року
скасувати.

Постановити нову постанову, якою позов Управління Пенсійного фонду
України в Чигиринському районі
Черкаської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України задовольнити:

зобов'язати Черкаське районне
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання України відобразити в акті
звірки витрат вказані суми коштів за період з квітня 2005 по березень 2006
року, що підлягають відшкодуванню до Пенсійного фонду по пенсійних справах
громадян ОСОБА_2. та ОСОБА_1., які отримали трудове каліцтво за межами України
на території колишнього СРСР ;

стягнути з Черкаського районного
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання України на користь
Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської
області заборгованість за ОСОБА_1. - 349
грн. 35 коп. і за ОСОБА_2. - 2102 грн.37 коп., а всього на суму 2 451, 72 грн. (дві тисячі чотириста
п»ятдесят одна гривня сімдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом одного місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: