Справа № 2а-580/2008
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-580/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29
лютого 2008 р.
Харківський
окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді
Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Макєєвої Г.О.,

за
участю: представника позивача - Новікової Л.М., представника відповідача -
Храпач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом

Акціонерного товариства відкритого типу «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» (в подальшому -
АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ») до Територіальної державної інспекції праці у
Харківській області (в подальшому - ТДІП у Харківській області) про скасування
акту перевірки та припису, -

В С Т А Н О В И В:

АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» звернулося до суду з
адміністративним позовом до ТДІП у Харківській області про скасування акту
перевірки та припису, в якому просить: скасувати акт перевірки №
20-32-811-609/1930 від 04 вересня 2007 р. в частині порушення позивачем ст. 9
Закону України «Про відпустки», як такий, що суперечить вимогам ч. 1 п. 1, п.
4, ч. 2 п. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» та ст. 82 Закону України «Про
працю»; скасувати припис № 20-32-811-609/1353 від 04 вересня 2007 р. у частині
виконання вимог відповідача по приведенню у відповідність наказів № 31-ВК від
01 квітня 1999 р. та № 13-ВК від 15 лютого 2000 р. до вимог ст. 9 Закону
України «Про відпустки» як такий, що суперечить вимогам ч. 1 п. 1, п. 4, ч. 2
п. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» та ст. 82 Закону України «Про працю»,
обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

04 вересня 2007 р. відповідачем за
зверненням колишнього працівника товариства ОСОБА_1 була проведена перевірка
позивача на предмет додержання законодавства про працю за період 1995-2004 рр.
За результатами перевірки складений акт перевірки № 20-32-811-609/1930 від 04
вересня 2007 р. та припис № 20-32-811-609/1353
від 04 вересня 2007 р.

Згідно вищезазначеного акту ТДПІ у
Харківській області в ході перевірки виявлені порушення товариством вимог ст. 9
Закону України «Про відпустки», діючий на той момент, в частині надання
щорічної відпустки, згідно наказів по кадрам, а саме: № 31-вк від 01 квітня
1999 р. та № 13-вк від 15 лютого 2000 р.

Згідно припису відповідач зобов'язав
АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» привести у відповідність зазначені накази до вимог ст. 9
Закону України «Про відпустки».

Позивач вважає зазначені висновки
неправомірними з наступних підстав.

Відповідачем ні в акті, ні в приписі
не вказано, який саме пункт чи частина ст. 9 Закону України «Про відпустки»
були порушені АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ».

За період 1995-2004 рр. працівнику
підприємства ОСОБА_1 надавалися з дотриманням вимог, діючого на той час
законодавства, відпустки: без збереження заробітної плати за сімейними
обставинами за його заявою, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
відпустки»; відпустки без збереження заробітної плати, в порядку визначеному в
колективному договорі в разу простою підприємства з незалежних від працівників
причин, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про відпустки»; згідно
графіку відпусток, відповідно до ст. ст. 74, 76 Закону України «Про відпустки».

Позивач вважає, що при винесені наказу
№ 31-ВК від 01 квітня 1999 р. про надання водію ОСОБА_1 щорічної відпустки з 14
квітня 1999 р. по 11 травня 1999 р. за період відпрацьованого робочого року з
14 жовтня 1995 р. по 14 жовтня 1996 р. тривалістю 26 календарних днів, з
розрахунку 24 календарних дні - основної щорічної відпустки та 7 календарних
днів - додаткової щорічної відпустки за важкі умови праці, з якої були
відраховані 5 календарних днів за 59 календарних дня використаної щорічної
відпустки без збереження заробітної плати, АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» правомірно
було зроблено відрахування 5 календарних днів, оскільки протягом робочого року
працівник фактично не працював з власної ініціативи 59 календарних днів.

Також позивач вважає, що при
винесені наказу № 13-ВК від 15 лютого 2000 р. про надання водію ОСОБА_1
щорічної відпустки з 15 лютого 2000 р. по 13 березня 2000 р. за період
відпрацьованого робочого року з 14 жовтня 1998 р. по 14 жовтня 1999 р.
тривалістю 27 календарних днів, з розрахунку 24 календарних дні - основної
щорічної відпустки та 7 календарних днів - додаткової щорічної відпустки за
важкі умови праці, з якої були відраховані 4 календарних дні за 50 календарних
дня використаної щорічної відпустки без збереження заробітної плати, АТВТ
«ВЕСОТРА-ХАРКІВ» правомірно було зроблено відрахування 4 календарних днів,
оскільки протягом робочого року працівник фактично не працював з власної
ініціативи 61 календарний день. При цьому зазначив, що відділ кадрів правомірно
відрахував 4 календарні дні з розрахунку 50 календарних дні, використаної
щорічної відпустки без збереження заробітної плати, і яку позивач вважає
арифметичною помилкою, оскільки необхідно мати на увазі відрахування за 46
календарних дні щорічної відпустки без збереження заробітної плати, наданої
згідно наказу № 148-ВК від 15 листопада 1998 р.

Позивач вважає, що виконання вимоги
відповідача про відрахування з розрахунку 61 календарний день значно погіршить
становище працівника, що є недопустимим.

У судовому засіданні представник
позивача - Новікова Л.М. - підтримала позовні вимоги в повному обсязі,
додатково пояснивши суду, що із-за не проведення відповідачем аналізу всіх
відпусток, наданих працівнику ОСОБА_1 за період 1995-2004 рр., відповідачем
зроблено помилковий висновок, що відпустки без збереження заробітної плати відповідно
до ст. 25 Закону України «Про відпустки» працівникові не надавалися, а за ч. 2
ст. 26 цього Закону в розрахунок при проведенні відрахувань не застосовувалися.
Крім того, в процесі розгляду справи відповідач не зміг пояснити яким саме
конкретним способом повинні бути проведені у відповідність із законом № 31-ВК
від 01 квітня 1999 р. та № 13-ВК від 15 лютого 2000 р.

Представник відповідача - Храпач
Н.П. - заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та
просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши суду наступне.

04
вересня 2007 р. ТДПІ у Харківській області здійснена перевірка додержання
законодавства про працю на АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» за зверненням ОСОБА_1.

Згідно з наказом від 01 квітня 1999 р. № 31-ВК (на підставі графіка
відпусток) встановлено, що ОСОБА_1 з 13 квітня 1999 р. по 11 травня 1999 р.
надана щорічна відпустка тривалістю 26 календарних днів за період роботи з 14
жовтня 1995 р. по 14 жовтня 1996 р. (24 календарні дні + 7 календарних днів за
важкі умови праці, з яких відраховано 5 календарних днів за 59 календарних днів
використаної відпустки без збереження заробітної плати (31:12-2.58*2=5). Згідно
з наказом від 15 лютого 2000 р. № 13-ВК (на підставі графіку відпусток)
встановлено, що ОСОБА_1 з 15 лютого 2000 р. по 13 березня 2000 р. надана
щорічна відпустка тривалістю 27 календарних днів за період роботи з 14 жовтня
1998 р. по 14 жовтня 1999 р. (з розрахунку 24 календарних дні + 7 календарних
днів за важкі умови праці, відраховуючи 4 календарних дня за 50 календарних
днів використаної відпустки без збереження заробітної плати).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про відпустки» до обчислення стажу роботи,
що дає право на щорічну відпустку відноситься час, коли працівник фактично не
працював, але за ним зберігалося місце роботи (посади) і йому не виплачувалась
заробітна плата у порядку, визначеному ст. 25 та частиною другою ст. 26 цього
Закону, за винятком відпустки без збереження заробітної плати для догляду за
дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Згідно з п. 2 ст. 26 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у
порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган
у разі простою підприємства з незалежних від працівників причин може надаватися
відпустка без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням.
Згідно із Законом України від 02 листопада 2000 р. № 2073-14 частину другу
вищезазначеної статті 26 виключено.

Таким чином, відповідач вважає, що керівництвом АТВТ
«ВЕСОТРА-ХАРКІВ» порушені вимоги ст. 9 Закону України «Про відпустки». За
результатами перевірки керівнику товариства наданий припис від 04 вересня 2007
р. № 20-32-811-609/1930-1353.

Суд,
вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, установив такі обставини.

Згідно
акту перевірки № 20-32-811-609/1930 від 04 вересня 2007 р, ТДПІ у Харківській
області за зверненням ОСОБА_1 була проведена перевірка додержання законодавства
про працю, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ», в ході якої встановлено порушення
ст. 9 Закону України «Про відпустки».

За
результатами вищезазначеної перевірки, 04 вересня 2007 р. ТДПІ у Харківській
області наданий АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» припис про приведення у відповідність
наказів № 31-ВК від 01 квітня 1999 р., № 13-ВК від 15 лютого 2000 р. до вимог
ст. 9 Закону України «Про відпустки».

Згідно наказу АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» № 31-ВК від 01 квітня
1999 р. про надання водію ОСОБА_1 щорічної відпустки з 14 квітня 1999 р. по 11
травня 1999 р. за період відпрацьованого робочого року з 14 жовтня 1995 р. по
14 жовтня 1996 р. тривалістю 26 календарних днів, з розрахунку 24 календарних
дні - основної щорічної відпустки та 7 календарних днів - додаткової щорічної
відпустки за важкі умови праці, з якої були відраховані 5 календарних днів за
59 календарних дня використаної щорічної відпустки без збереження заробітної
плати.

Згідно наказу АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ»
№ 13-ВК від 15 лютого 2000 р. про надання водію ОСОБА_1 щорічної відпустки з 15
лютого 2000 р. по 13 березня 2000 р. за період відпрацьованого робочого року з
14 жовтня 1998 р. по 14 жовтня 1999 р. тривалістю 27 календарних днів, з
розрахунку 24 календарних дні - основної щорічної відпустки та 7 календарних
днів - додаткової щорічної відпустки за важкі умови праці, з якої були відраховані
4 календарних дні за 50 календарних дня використаної щорічної відпустки без
збереження заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам
тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який
відлічується з дня укладання трудового договору.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про відпустки», до стажу роботи, що дає
право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного
робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка; час, коли
працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися
місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі
час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або
переведенням на іншу роботу); час, коли працівник фактично не працював, але за
ним зберігалося місце роботи (посада) і йому виплачувалася допомога по
державному соціальному страхуванню, за винятком частково оплачуваної відпустки
для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; час, коли працівник
фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому не
виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному статтями 25 і 26 цього
Закону, за винятком відпустки без збереження заробітної плати для догляду за
дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на
цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною шістнадцятирічного
віку; час навчання з відривом від виробництва тривалістю менше 10 місяців на
денних відділеннях професійно-технічних навчальних закладів; час навчання новим
професіям (спеціальностям) осіб, звільнених у зв'язку із змінами в організації
виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників;
інші періоди роботи, передбачені законодавством.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до стажу роботи, що дає право
на щорічні додаткові відпустки (статті 7 та 8 цього Закону), зараховується час фактичної роботи із шкідливими, важкими умовами або з
особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше
половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного
виробництва, цеху, професії або посади.

Таким
чином, суд вважає, що АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» були дотримані вищезазначені вимоги
Закону України «Про відпустки» при прийнятті наказів № 31-ВК від 01 квітня 1999 р., № 13
від 15 лютого 2000 р. про надання щорічних відпусток ОСОБА_1, підприємством не
була обмежена кількість обов'язкових для надання відпустки 24 календарних днів
і було правомірно проведено відрахування календарних днів за дні
використаної відпустки без збереження заробітної плати, оскільки, під час
знаходження у відпустках без збереження заробітної плати ОСОБА_1 фактично не
виконував роботи із шкідливими, важкими умовами або з
особливим характером праці, що, в свою чергу, позбавляє його права на додаткову
відпустку.

Із врахуванням
вищевикладених обставин, а також із врахуванням того, що в приписі ТДПІ у
Харківській області не конкретизовано, у відповідність до яких саме вимог ст. 9
Закону України «Про відпустки» необхідно позивачеві привести накази № 31-ВК від
01 квітня 1999 р., № 13-ВК від 15 лютого 2000 р., суд вважає, що позовні вимоги
АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» щодо скасування припису №
20-32-811-609/1353 від 04 вересня 2007 р. обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги АТВТ «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» про скасування акту перевірки №
20-32-811-698/1930 від 04 вересня 2007 р. в частині порушення підприємством ст.
9 Закону України «Про відпустки», суд вважає необґрунтованими, оскільки цей акт
не має обов'язкового характеру та не впливає на права та обов'язки суб'єкта
господарювання, у зв'язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС
України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведені підстави
законності та обґрунтованості прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд стягує з державного
бюджету на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог, судові
витрати в розмірі 01 гривня 70 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6, 9
Закону України «Про відпустки», ст. ст. 8-14, 71, 94, 157, 159, 160-164, 167,
181, 185, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Акціонерного товариства відкритого типу «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» задовольнити
частково.

Скасувати припис Територіальної державної інспекції праці
у Харківській області № 20-32-811-609/1353 від 04 вересня 2007 р.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог Акціонерного товариства відкритого типу «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» про
скасування акту перевірки Територіальної державної інспекції праці у
Харківській області № 20-32-811-698/1930 від 04 вересня 2007 р.

Стягнути з державного бюджету на користь Акціонерного
товариства відкритого типу «ВЕСОТРА-ХАРКІВ» судові витрати в розмірі 01 (одна)
гривня 70 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в
десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії
до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи
апеляційної скарги.

Постанову в повному обсязі виготовлено 05 березня 2008 р.

Суддя О.В.
Присяжнюк