Справа № 2а-339/2008
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-339/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13
березня 2008 року Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Присяжнюк О.В.,

за
участю секретаря судового засідання - Макєєвої Г.О.,

за
участю представників позивача- Корнієнко
О.В., відповідача - Чистякової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м. Харкова
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Московському
районі м. Харкова про визнання дій протиправними про зобов'язання вчинення
дій,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова звернувся
до суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Московському районі м. Харкова про визнання
протиправними дії відповідача щодо відмови від прийняття до заліку осіб, які
отримали трудове каліцтво за межами України, при проведенні щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії в зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
за січень - червень 2007 року; про зобов'язати відповідача прийняти до заліку
список із 11 осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що стався за межами України, і які не прийняті до
заліку відповідачем у відповідний період 2007 року; про зобов'язання відповідача підписати акт щомісячної звірки
за особовими справами 11 потерпілих,
вказаних в Списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що стався за межами України, на загальну суму
витрат, що підлягає відшкодуванню, в розмірі 9859,72 грн. за період січень -
червень 2007 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 6 лютого 2007
року звернувся до Господарського суду Харківської області про зобов'язання
вчинити дії щодо підписання акту щомісячної звірки за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві, що стався за межами України,
за період лютий-грудень 2006 року. Постановою господарського суду
Харківської області від 26.06.2007 року по справі вимоги позивача задоволені.
Однак, на теперішній час відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Московському районі м. Харкова продовжує при проведенні щомісячної
звірки не приймати до заліку осіб, яким було виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався за межами України.
Також, матеріалами спірних пенсійних
справ позивач підтверджує, що трудове каліцтво із зазначеними 11 потерпілими
особами сталося в період з 1970 по 1989 р.р. в усіх випадках на території
Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки (РРФСР), яка на той час як і Українська РСР входила
до складу Союзу Радянських Соціалістичних Республік (СРСР). Пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві були призначені
вказаним особам органами соціального забезпечення в той же період на підставі
законодавства СРСР. Вказане підтверджується актами про нещасний випадок, виписками
з протоколів комісії про призначення пенсій, розпорядженнями та іншими
документами, на підставі яких складено Інформацію про осіб і суми виплачених
пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку, що стався за межами
України, по яких не проведено відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій
за період з 01.01.2007 по 30.06.2007років. Таким чином, у органів ПФУ є всі
підстави включати до актів щомісячної звірки витрат потерпілих осіб, з яким
нещасний випадок на виробництві стався за межами України.

Відповідач надав заперечення проти позову,
в якому зазначив, що відповідно
до ч.2 ст.2 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України
про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням

ними трудових обов'язків, мають
право на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно
базового Закону. Умовою виникнення відповідальності Фонду
на здійснення страхових виплат, в тому числі і виплату пенсії, є настання
страхової події, яка пов'язана з виконанням трудових обов'язків в згідно із договорами, що укладаються зазначеними юридичними та фізичними особами. Виходячи з цього побудована вся
система законодавства з цих питань.
Зокрема, п. 5) ст. 24 базового Закону передбачено, що Фонд зобов'язаний
співпрацювати фондами інших видів
соціально страхування з питань фінансування заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням
соціальних послуг застрахованим особам. Саме це є умовою виплати пенсії по
інвалідності за рахунок Фонду, що передбачено статтями 21 та 28 базового
Закону. Правове регулювання питань
відшкодування шкоди потерпілим,
які отримали каліцтво за межами
України і переїхали в Україну на постійне місце проживання і не є застрахованими в Україні, здійснюється у відповідності до
міжнародних угод. Ст. 4 базового Закону
встановлено, що якщо міжнародним договором
України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою Україною, встановлено інші норми, ніж ті, що
передбачені законодавством про страхування
від нещасного випадку,
то застосовуються норми
міжнародного договору. Зокрема,
з цього питання діє Угода про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписана 9 вересня 1994 року
державами колишнього Союзу РСР( Азербайджан, Вірменія, Білорусія, Грузія,
Казахстан, Киргизія, Молдова, Росія, Таджикистан, Туркменія, Узбекистан,
Україна).

Відповідно до ст. 2 цієї Угоди відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків (в
тому числі при настанні втрати працездатності
внаслідок нещасного випадку
на виробництві, пов'язаного
з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію
іншої Сторони), смерті,
проводиться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на
працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець
відповідальний за заподіяну шкоду,
здійснює її відшкодування у
відповідності до свого національного законодавства.

Відповідно до
Угоди про гарантії
прав громадян держав
- учасниць Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана 13 березня 1992 року,
пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї угоди та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території якої
вони проживають. Усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Проведення
взаєморозрахунків між Фондами не передбачено. Виходячи з наведеного, згідно
чинного законодавства України та відповідних міжнародних угод, підстави для відшкодування Пенсійному
фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань
виплат пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам країн - учасниць СНД та членам її сімей,
які отримали каліцтво в країнах СНД і переїхали на постійне місце проживання в
Україну - відсутні. Крім цього, що
відповідно до ст. 7 Закону України „Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності", Фонд сплачує
страхові виплати та
надає послуги працівникам, які
потерпіли на виробництві
до 01.04.01р., з
того часу, коли підприємства передали в
установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують
право цих працівників на такі виплати. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду,
продовжують отримувати належні
виплати від свого роботодавця, Пенсійного
Фонду України та
Фонду соціального страхування України. Згідно абзацу третього
частини 1 ст. 34 Закону, сума щомісячної виплати встановлюється відповідно до
ступеня втрати працездатності та середньомісячного заробітку, що мав потерпілий
до ушкодження здоров'я.
У разі, разі
коли потерпілому одночасно із щомісячною виплатою призначено пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим випадком, їх сума не повинна перевищувати
середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження
здоров'я. Отже, за відсутності у Фонді особових справ зазначених
осіб, Фонд не має правових підстав для здійснення відшкодування Пенсійному
Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Листом
від 14.08.2006р. № 21-46-921 Міністерство юстиції України та листом від 10.01.2006р. №
16/3-9 Головне науково -
експертне управління Апарату Верховної Ради України надали роз'яснення,
щодо відсутності правових підстав для відшкодування Пенсійному фонду України
Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виплат пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання громадянам країн - учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво
в країнах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну. Просив відмовити Управлінню
Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м. Харкова
підтвердив вище зазначені вимоги та просив суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Московському районі м.
Харкова підтримав раніше подане
заперечення та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи, установив такі обставини.

Для відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на
централізованому рівні Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України Пенсійний фонд України, їх
органи та відділення на всіх рівнях щомісячно в установленому законодавством
порядку проводять звірку цих витрат по особових справах потерпілих, складають
акт щомісячної звірки цих витрат, в якому визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню.

Починаючи з лютого 2006р. відповідач при проведенні щомісячної звірки
зазначених витрат відмовляється прийняти до заліку список осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався за
межами України. Відповідач відмовився підписати акти з вказаними до
відшкодування сумами із мотивів настання нещасного випадку громадян: ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, на територій інших держав.

Матеріалами спірних пенсійних справ підтверджено, що каліцтво із
вищезазначеними 11 потерпілими особами, по яким позивач просить зобов'язати
підписати відповідача акти звірок, сталося на території СРСР, а пенсії по
інвалідності були призначені відділами соціального забезпечення в період з 1970
по 1990 роки, а саме:

1. ОСОБА_1, нещасний випадок стався
29.05.70р. на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 26.08.70р

2. ОСОБА_2ч, нещасний випадок стався 04.02.87р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 31.08.87р

3. ОСОБА_3, нещасний випадок стався 18.09.79р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 15.01.80р

4. ОСОБА_4, нещасний випадок стався 29.11.89р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 27.03.90р

5. ОСОБА_5, нещасний випадок стався 11.11.80р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 18.01.84р

6. ОСОБА_6,
нещасний випадок стався
09.09.88р. на території РСФСР,
пенсія по інвалідності призначена з 26.11.88р

7. ОСОБА_7, нещасний випадок стався 18.11.74р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 21.04.75р.

8. ОСОБА_8, нещасний випадок стався 29.11.89р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 27.03.90р

9. ОСОБА_9,
нещасний випадок стався 30.12.58р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 18.01.60р

10. ОСОБА_10, нещасний випадок стався
20.10.82р. на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 15.06.83р

11. ОСОБА_11, нещасний випадок стався 27.12.74р.
на території РСФСР, пенсія по інвалідності призначена з 23.06.75р.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
органи відповідної дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків, починаючи з 01.04.2001 року повинні відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України суми виплачених ними пенсій, сплачених особам, яким призначено
пенсії внаслідок нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та
пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до Порядку відшкодування Фонду соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійного фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
04.03.03р. №5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.03р.
за №376/7697, позивач та відповідач щомісяця проводять звірку витрат по
особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання. В результаті такої звірки
складається акт.

Тобто існує Порядок здійснення
страхових виплат, призначених у зв'язку з нещасним випадком
на виробництві та
професійним захворюванням, які спричинили втрату
працездатності, особам, що
виїхали на постійне
місце проживання за межі України.

Відповідно до п.
З цього Порядку фінансування витрат,
пов'язаних із здійсненням страхових виплат потерпілому, у тому числі
на перерахування (переказ) грошових
сум за межі
України, проводиться за
рахунок Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань.

Відповідно до п.5 Порядку управлінням Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова (починаючи з січня по червень 2007р.) були
складені акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, в
яких були зазначені загальні суми, що підлягають відшкодуванню. Акти звірок
були подані на узгодження та підписання відповідачу.

В основу
механізму відшкодування покладено
щомісячне проведення органами
Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати
до 10 числа, наступного за звітним. Акти цих звірок подаються головним
управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку
про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним,
подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків.
Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом
соціального страхування від
нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25
числа місяця, наступного за звітним.
Отже, Порядок відшкодування витрат
передбачає здійснення
відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та
Пенсійним фондом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Угоди „Про взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових
обов'язків", що була підписана 9 вересня 1994р. державами колишнього Союзу
РСР в тому числі і Україною передбачено, що відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я (в тому
числі при втраті працездатності в
наслідок нещасного випадку
на виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками
трудових обов'язків, після переїзду
потерпілого на територію другої
Сторони), смерті проводиться роботодавцем Сторони, законодавство якої
розповсюджувалося на працівника
в момент отримання каліцтва, іншого пошкодження
здоров'я, смерті.

Призначення та виплата
пенсій громадянам держав
- учасників Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей
здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають (Угода
про гарантії прав громадян - учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі
пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Згідно ст. 2 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" дія цього Закону поширюється на
осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від
їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на
осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності.

Особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок
травмування на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на
забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Підпунктами „г" і „д" пункту першого ст. 21 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001р., передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його
смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Також нормами статей 21,28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що
відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я
або в разі його смерті, складається в тому числі з виплат пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Отже, виплата пенсій є складовою частиною відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, і
порядок їх виплати особам, які потерпіли на виробництві в інших ніж Україна,
державах-учасницях Угоди Про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків"
і переїхали на проживання до України, регулюється нормами зазначеної Угоди.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та
надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 01.04.2001р., з того часу, коли відповідні підприємства передали
в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право
працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду страхування від нещасних
випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального
страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне
страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання
соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі
хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в
інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом,
громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування:

пенсійне
страхування;

страхування
у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням;

медичне
страхування;

страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;

страхування
на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими
законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального забезпечення:

пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

пенсії
у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті;

медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;

допомога
на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:

профілактичні
заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним
захворюванням;

відновлення
здоров'я та працездатності потерпілого;

допомога
по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

відшкодування
збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків;

пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

пенсія
у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання;

допомога
на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між
страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася застрахована особа.

При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим,
хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено,
що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших
видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи
надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори
щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право
звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не
залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших
держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться
Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті
8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу ХІ встановлено, що уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не
залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було ушкоджено
здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та
регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України
"Про охорону праці", які ліквідуються.

Доводи
позивача про поширення на спірні відносини положень Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9 вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР, не є обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у тому
числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на
виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після
переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється
роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент
одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування
відповідно до свого національного законодавства.

Зі змісту цієї норми випливає, що вона регулює інші відносини, а не ті, які
є предметом спору у даній справі та пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися
лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі,
яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних
випадків.

Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного
права є таким, що не відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на
відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні
Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону),
у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач вибрав не вірний спосіб
захисту своїх прав, тому вимоги позивача про зобов'язання відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Московському районі м. Харкова вчинити дії по
підписанню Акту щомісячної звірки витрат
по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та
пенсії в зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання за січень-червень 2007 року на
загальну суму 9859 грн. 72 коп., суд вважає необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 17,48,69, 71, 122, 160,162,163 КАС України, ст.7 Закону України "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" , ст. 2, п.п ”г” та п.п. „д” п.1 ст.21, ст..24, ст..28,
п.3 розділу ХІ (Прикінцеві положення)
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", ст. 27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", п.3,5 Порядку відшкодування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків Пенсійного фонду України, ч. 1 ст. 2 Угоди „Про взаємне визнання прав
на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків", ст. ст. 1,3, 4, 12, 25, 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ст. 21 Закону України "Про охорону
праці", суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Московському
районі м. Харкова до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними про
зобов'язання вчинення дій.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання
постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної
інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження чи апеляційної скарги.

Постанову
в повному обсязі виготовлено 18 березня 2008 р.

Суддя О.В.
Присяжнюк