Справа № 2а-45/2008
Суддя: Мазай Н.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-45/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 травня 2008 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі : головуючої - судді: Мазай Н.В.

при секретарі Возній В.В.

з участю : позивача ОСОБА_1

представника
відповідача : Мамалиги Л.Л.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради про визнання
протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а
н о в и в :

Позивач 28.01.2008 року звернулася в суд з позовом до
відповідача про визнання протиправною
бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії
посилаючись на те, що згідно з договором дарування від 12
вересня 2001 року вона набула права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. 3 листопада 2004 року позивач одержала державний акт на
право власності на земельну ділянку площею 0,1701 га, на якій знаходиться
вказаний житловий будинок. Згідно
з описом меж в плані меж належної їй земельної ділянки в указаному державному акті зазначено, що від
точки Ж до точки А її земельна ділянка межує із землею
загального користування, що являє собою проїзд від вул. Миру до воріт її домоволодіння. Земля під вказаним проїздом
відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України відноситься до земель комунальної власності територіальної
громади м. Монастирище, якою
розпоряджається Монастирищенська міська
рада. В проекті детального планування центральної частини м. Монастирище,
виконаного у 1987 році, зафіксовано
проїзд до належної тепер їй земельної ділянки з боку вул. Миру шириною 3,5 м та довжиною близько 30 м. В натурі
ширина проїзду від вул. Миру до її земельної ділянки та розташованого на
ній будинку не відповідає вимогам закону (п.3.22 ДБН 360-92), тобто є меншою
3,5 м, що унеможливлює проїзд по ньому
вантажного чи пожежного автомобіля, тому в липні 2006 року та 14 вересня 2006
року вона звернулась до Монастирищенської міської ради з письмовими заявами про врегулювання цього питання, зокрема, шляхом встановлення належної ширини проїзду. Рішеннями виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради № 126 від 27 липня
2006 року та № 185 від 28 вересня 2006 року узаконено існуючий проїзд до її земельної ділянки з вул. Миру шириною 3,5 м. Однак, постановою Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 21 грудня 2006 року вказані рішення виконавчого
комітету Монастирищенської міської ради визнані протиправними та скасовані. Зазначена постанова суду
ніким не оскаржувалась та набрала законної сили 1 січня 2007 року. Отже, за таких обставин Монастирищенська міська
рада була зобов'язана знову розглянути її заяви та прийняти по них відповідні
рішення. Оскільки жодних повідомлень
від відповідача вона не одержувала, то 8 лютого 2007 року звернулась до нього з письмовою заявою, в
якій просила повідомити про причини не вирішення питання щодо проїзду до мого
будинку з вул. Миру. На цю заяву вона отримала відповідь від 26 лютого 2007
року, в якій, однак, не вказано ні про результати розгляду її заяв від 2006
року, ні про причини їх не розгляду. Отже, відповідач, як власник землі
під проїздом, до цього часу не прийняв жодного рішення по її заявах та не вжив заходів до встановлення ширини проїзду
до її будинку згідно з вимогами закону. Бездіяльність відповідача в частині не розгляду її заяв
про встановлення належної
ширини проїзду до її будинку суперечить пунктам „а" та „є" ч. 1 ст.
12 Земельного Кодексу України, згідно з якими розпорядження землями
територіальних громад та
здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства відноситься
до повноважень, зокрема, міських рад. Крім
того, бездіяльність відповідача в частині неповідомлення її про причини не
вирішення питання щодо проїзду до її будинку з вул. Миру після 8 лютого 2007
року порушує вимоги ст. 40 Конституції України, згідно з якою усі мають право
направляти індивідуальні звернення до органів місцевого самоврядування та
посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк. Вказана бездіяльність відповідача порушує також її права,
як власника земельної ділянки та житлового будинку,
який на ній розташований, іншого проїзду до її будинку не існує, тому вона змушена звернутися за їх захистом до суду.

ПозивачОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримала повністю та пояснила, що в позовній заяві вона пояснила все,
підтримує її повністю, додатків до неї не має. Відповідь на лист від 08.02.2007
року вона отримала, але вважає її необґрунтованою. До власників земельних
ділянок після отримання відповіді на заяву від 08.02.2007 року про встановлення
земельного сервітуту та в суд з цього ж питання вона не зверталась. Перша заява
прошу узаконити під'їзд з вул. Миру до мого домоволодіння дата заяви 12.07.2006
року рішення № 126 Міської ради Друга заява 14.09.2006 року внесення змін в
рішення № 126( текст заяви від 14.09.2006 року цитує дослівно) Рішення міської
ради № 185 цитує повністю. З 21.12.2006 року зверталася до суду з позовами до
суду з питань влаштування проїзду до будинку. Зверталася до суду з позовною
заявою 13.10.2006 року про визнання недійсним
державного акту на право власності на земельну ділянку та примусового виконання
обов'язку в натурі. Відповідачами у справі були ОСОБА_2, Монастирищенська
міська рада, Монастирищенський районний відділ земельних ресурсів. У справі
прийнято рішення, в позові відмовлено. Просить в позовній заяві визнати протиправною бездіяльність
відповідача - Монастирищенської міської ради Черкаської області в частині не
розгляду її заяв від 2006 року про встановлення
в натурі меж проїзду з
вул. Миру до її будинку АДРЕСА_1 відповідно
до проекту детального планування центральної частини м. Монастирище, а також в частині ненадання їй
обґрунтованої відповіді на заяву від 8 лютого 2007року. Зобов'язати Монастирищенську міську раду Черкаської
області розглянути її заяви від 2006 року про
встановлення в натурі меж проїзду з вул. Миру до її будинку по вул. Партизанській, в м. Монастирище
відповідно до проекту детального планування центральної частини м. Монастирище шириною не
менше 3,5 метра та зобов'язати
Монастирищенську міську раду Черкаської області надати їй обґрунтовану відповідь на її заяву від 8 лютого 2007 року в частині
зазначення причин не вирішення питання щодо проїзду до її будинку з вул. Миру.

В судовому засіданні представник
відповідача Монастирищенської міської ради Черкаської області Мамалига Л.Л.
(діє на підставі доручення № 78 від 02.04.2007 року) позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що
Монастирищенська міська рада на неодноразові звернення позивача усні та
письмові, а також на заяви давала своєчасно і обґрунтовано відповіді, розглядала
їх та надавала рішення. Доказом про надання відповідей на заяви є рішення
міської ради, що свідчить про те що заява була розглянута всебічно, повно.
Рішення міської ради № 126 від 27.07.2006 року
та № 185 від 14.09.2006 року породили конфлікт між сусідніми
землекористувачами, Після звернення до суду Зозулі, рішення міської ради
скасовані. До лютого місяця 2007 рокуОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради
з заявами не зверталась, за весь цей період йшли судові розгляди. 8 лютого 2007
року позивач знову звернулась в міську раду з заявою. На дане звернення їй
надано обґрунтовану відповідь та
запропоновано встановити сервітут. На всі звернення та заяви міська рада
реагувала своєчасно незалежно від того, чи це була усна чи письмова заява.
Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Просить в задоволенні
позову відмовити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення
проти позову № 34 від 21.03.2008 року відповідно до якого: розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про
визнання протиправною
бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії вважаємо її
безпідставною та такою, що не підлягає задоволення з наступних причин. 12.07.2006 року гр.ОСОБА_1 звернулася до голови міської ради із заявою про узаконення проїзду до своєї присадибної ділянки з вул. Миру,
яка рахується по вул. Партизанській, м.
Монастирище. 27.07.2006 року виконавчим комітетом було
розглянуто заяву від 12.07.2006, акт комісії від 12.07.2006 та
прийнято рішення «Про узаконення проїзду до присадибної ділянки гр.ОСОБА_1 з
вул. Миру, за № 126. 28.09.2006 року виконавчим комітетом було
внесено зміни до п.1 рішення № 126 від 27.07.2006 «Про узаконення
проїзду до присадибної ділянки гр.ОСОБА_1 з вул. Миру та зазначено
ширину спірного проїзду. Спеціалісти
Монастирищенської міської ради та виконавчий комітет Монастирищенської міської ради в
межах своїх повноважень та керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом
України «Про звернення
громадян» вчасно реагували, систематично аналізуючи та інформуючи усно та письмово про
результати розгляду звернень гр.ОСОБА_1 Терміни розгляду звернень не порушувались та вчасно
розглядались. І тому немає необхідності повторно розглядати
заяви від 2006 року гр.ОСОБА_1
про встановлення в натурі меж проїзду з вул. Миру до її будинку АДРЕСА_1 відповідно до
проекту детального планування центральної
частини м. Монастирище. Вищевказані рішення
виконавчого комітету Монастирищенської міської
ради «Про узаконення проїзду до присадибної ділянки гр.ОСОБА_1 з вул. Миру шириною 3,5м. спричинили виникнення
конфлікту між власниками та користувачами сусідніх земельних ділянок. І
тому гр. ОСОБА_2 (сусідній землекористувач)
звернулася до суду з позовом до виконавчого
комітету Монастирищенської міської ради про визнання рішень виконавчого
комітету Монастирищенської міської ради протиправними та їх скасування. 21.12.2006 року Монастирищенським районним судом були скасовані рішення виконавчого комітету Монастирищенської
міської ради від 27.07.2006 року № 126 та рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради від 28.09.2006 № 185. 08.02.2007 року гр.ОСОБА_1 звернулася до Монастирищенської міської ради про причини не вирішення питання
проїзду з вул. Миру до її житлового будинку. Після розгляду заяви гр.ОСОБА_1 та
врахуванні рішення Монастирищенського
районного суду від 21.12.2006 року була надана їй письмова відповідь в якій
чітко роз'яснено, що відповідно до ст.ст. 98, 99, 100,101, 102
Земельного кодексу України розширення проїзду з вул. Миру можливе при
умові встановлення земельного сервітуту за домовленістю між сусідніми землекористувачами на підставі договору
або за рішенням суду. Адже в іншому випадку будуть порушені права інших
землекористувачів. В подальшому гр.ОСОБА_1
до Монастирищенської міської ради не зверталась.
З 20.03.2007 року гр.ОСОБА_1 звертається з позовними вимогами до ОСОБА_2, Монастирищенської міської
ради, Монастирищенського відділу земельних ресурсів про визнання
недійсним державного акта на право приватної
власності на землю та примусове виконання
обов'язку в натурі. 02.10.2007
року рішенням Монастирищенського районного суду в позовних вимогах гр.ОСОБА_1 було
відмовлено. 07.12.2007 року рішенням Апеляційного суду Черкаської області було залишено в силі рішення Монастирищенського районного суду від 02.10.2007
року. Тому стає зрозумілим, що всі звернення
усні та письмові гр.ОСОБА_1 були розглянуті в 2006 році та 2007 році своєчасно
та обґрунтовано і позовні вимоги є безпідставними. Просить відмовити
ОСОБА_1 у визнанні
протиправною бездіяльність
Монастирищенської міської ради в частині не розгляду заяв від 2006 року
про встановлення в натурі меж проїзду з вул. Миру до будинку гр.ОСОБА_1 АДРЕСА_1 відповідно до проекту детального
планування центральної частини
м. Монастирище, а також в частині ненадання обґрунтованої відповіді
на заяву від 08.02.2007 року; зобов'язанні розглянути заяви від 2006
року про встановлення в натурі меж проїзду з
вул. Миру та зобов'язанні надати обґрунтовану відповідь на заяву від 08.02.2007 року.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з наступного :

в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині не
розгляду заяв позивача від 2006 року про встановлення в натурі меж проїзду з
вул. Миру до її будинку АДРЕСА_1 відповідно до детального планування
центральної частини м. Монастирище
:

Судом встановлено, що
позивачОСОБА_1 12.07.2006 року звернулася до Голови Міської Ради м. Монастирище
Тишенка О.М. з заявою наступного змісту : “ Прошу узаконити проїзд до моєї
присадибної ділянки з вул. Миру”, яка за вх. № 2 від 12.07.20006 року
зареєстрована в секретаріаті міської ради ( а.с. 40).

Відповідно до п. 5) ст. 33
Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих
органів міських рад належить вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом.

На виконання вказаного Закону
Монастирищенська міська Рада рішенням Виконавчого комітету Монастирищенської
Міської Ради № 126 від 27.07.2006 року “ Про узаконення проїзду до присадибної
ділянки гр.ОСОБА_1 з вул. Миру”
узаконила гр.ОСОБА_1 проїзд до присадибної ділянки із вул. Миру при
умові добровільної згоди суміжних землекористувачів. В разі не згоди гр.ОСОБА_1
з прийнятим рішенням спір вирішувати в судовому порядку. ( а.с. 10).

Таким чином, Монастирищенська
міська рада розглянула заяву гр.ОСОБА_1
в установленому законом порядку.

Не погодившись в повній мірі
з прийнятим рішенням гр.ОСОБА_1 звернулась 14.09.2006 року до Голови Міської
Ради м. Монастирище з заявою про внесення змін до рішення міської Ради про
передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 в частині розміру земельної
ділянки по відношенню до проїзду до її садиби. Внесення змін в рішення міської
ради від 27.07.2006 року № 126 в п. 1, а саме визначити ширину існуючого
проїзду. (не менше ніж 3,5 м). Приватизуючи (даючи дозвіл ) земельну ділянку
ОСОБА_3 врахувати ширину проїзду не менше 3,5 м. ( а.с. 65-66).

В цій частині суд вважає за
необхідне зазначити, що позовна вимога ОСОБА_1 у цивільній справі за її позовом
до ОСОБА_2, Монастирищенської міської ради, Монастирищенського районного
відділу земельних ресурсів, третя особа на стороні позивача відділ
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, третя особа
на стороні відповідача служба в справах неповнолітніх Монастирищенської
райдержадміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної
власності на землю та примусове виконання обов'язку в натурі про зобов'язання
Монастирищенської міської ради Черкаської області та Монастирищенського
районного відділу земельних ресурсів Черкаської області встановити межі проїзду
від вулиці Миру в м. Монастирище Черкаської області до належної їй земельної ділянки,
розташованої АДРЕСА_1 з урахуванням вимог закону, відповідно до генерального
плану забудови центральної частини міста Монастиреще, фактично вимога
продубльована з її заяви до Монастирищенської міської ради від 14.09.2006
року), судом залишена без задоволення.

З заявою з іншими вимогами,
стосовно встановлення проїзду до присадибної земельної ділянки позивач до Монастирищенської
міської ради не зверталась.

На виконання вказаного Закону
України “ Про місцеве самоврядування в Україні” Монастирищенська міська Рада
рішенням Виконавчого комітету Монастирищенської Міської Ради № 185 від
28.09.2006 року “ Про внесення змін до рішення № 126 від 27.07.2006 року “ Про
узаконення проїзду до присадибної ділянки гр.ОСОБА_1 з вул. Миру” вирішила у п. 1 рішення виконавчого комітету міської
ради від 27.07.2006 року № 126 “ Про узаконення проїзду до присадибної ділянкиОСОБА_1
з вул. Миру” ширина існуючого проїзду становить 3,5 м. Рекомендовано відділу
архітектури райдержадміністрації вжити заходів по усуненню порушення ОСОБА_2. В
разі незгоди ОСОБА_1 з прийнятим рішенням, спір вирішувати в судовому порядку.
( а.с. 11).

Отже, і другу заявуОСОБА_1
від 14.09.2006 року відповідач розглянув у встановлені законом строки.

Рішення виконавчого
комітету Монастирищенської міської ради № 126 від 27.07.2006 року та № 185 від
28.09. 2006 року оскаржені ОСОБА_2 до Монастирищенського районного суду
Черкаської області та постановою суду
від 21.12.2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Монастирищенської міської
ради, ОСОБА_1 про визнання рішень виконавчого комітету Монастирищенської
міської ради протиправними та їх скасування ( справа № 2а-76/06) визнані
протиправними та скасовані.

Після скасування
вищеописаних рішень Монастирищенської міської радиОСОБА_1 зі скаргами на дії чи
рішення ( бездіяльність) посадових осіб
Монастирищенської міської ради в будь-які органи не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 16
Закону України “ Про звернення громадян” скарги на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи,
організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи
подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не
позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно чинного
законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з
прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

З 26 березня 2007 року
позивачОСОБА_1 зверталась до Монастирищенського районного суду з позовами про
вирішення спірного питання про влаштування проїзду до її присадибної земельної
ділянки з боку вулиці Миру в м. Монастирище.

За таких обставин, суд
вважає, що протиправна бездіяльність відповідача в даному випадку не має місце,
оскільки всі звернення усні та письмові гр.ОСОБА_1
були розглянуті в 2006 році та 2007 році своєчасно та обґрунтовано, доказів протилежного позивачем не
надано.

В частині зобов'язання
відповідача розглянути заяви позивача від 2006 року про встановлення в натурі
меж проїзду з вул. Миру до її будинку АДРЕСА_1 відповідно до проекту детального
планування центральної частини м. Монастирище шириною не менше 3,5 метра :

Судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні те, що
позивачОСОБА_1 18.07.2007 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2,
Монастирищенської міської ради, Монастирищенського районного відділу земельних
ресурсів, третя особа на стороні позивача відділ містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства, третя особа на стороні відповідача служба в
справах неповнолітніх Монастирищенської райдержадміністрації про визнання
недійсним державного акта на право приватної власності на землю та примусове
виконання обов'язку в натурі ( справа № 2-339/07) ( а.с. 89-91).

Серед позовних вимог у вказаній
цивільній справі позивачОСОБА_1 ставила вимогу про зобов'язання
Монастирищенської міської ради Черкаської області та Монастирищенського
районного відділу земельних ресурсів Черкаської області встановити межі проїзду
від вулиці Миру в м. Монастирище Черкаської області до належної їй земельної ділянки,
розташованої АДРЕСА_1 з урахуванням вимог закону, відповідно до генерального
плану забудови центральної частини міста Монастирище.

Рішенням Монастирищенського
районного суду від 02.10.2007 року в задоволенні позовних вимог позивачаОСОБА_1
відмовлено повністю. Вказане рішення Монастирищенського районного суду ухвалою
апеляційного суду Черкаської області від 07.12.2007 року залишено без змін.

Рішенням Монастирищенського районного суду
від 02.10.2007 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Монастирищенської міської ради, Монастирищенського районного
відділу земельних ресурсів, третя особа на стороні позивача відділ
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, третя особа
на стороні відповідача служба в справах неповнолітніх Монастирищенської
райдержадміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної
власності на землю та примусове виконання обов'язку в натурі встановлено, що
“згідно викопіюванням із проекту детального планування м. Монастирище від 1987
року ( а.с. 11, 31, 114) зафіксовано проїзд з вул. Миру в бік садибиОСОБА_1 на
довжину земельної ділянки ОСОБА_3. Проїзд не сполучається з земельною ділянкоюОСОБА_1,
що підтвердив в судовому засіданні і представник відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального господарства Монастирищенської
райдержадміністрації. Натомість, на вказаному викопіюванні зафіксовано під'їзд
до земельної ділянки ОСОБА_1 з вул. І Богуна.”( а.с. 97).

Отже, друга вимога позивача у
даній цивільній справі була предметом розгляду цивільної справи № 2-339/07 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Монастирищенської міської ради, Монастирищенського
районного відділу земельних ресурсів, третя особа на стороні позивача відділ
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, третя особа
на стороні відповідача служба в справах неповнолітніх Монастирищенської
райдержадміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної
власності на землю та примусове виконання обов'язку в натурі

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини, а тому суду вважає, що позов і в цій
частині не підлягає до задоволення.

Крім цього, позивачем не надано
суду будь-яких інших доказів на правомірність встановлення під'їзду до її
земельної ділянки з боку вулиці Миру в м. Монастирище розміром 3,5 метрів, а
тому суд вважає, що позов цій частині не підлягає до задоволення.

В частині зобов'язання
відповідача надати позивачу обґрунтовану відповідь на її заяву від 8 лютого
2007 року в частині зазначення причин не вирішення питання щодо проїзду до її
будинку з вул. Миру :

Судом встановлено, що
позивачОСОБА_1 звернулась до Монастирищенської міської ради з заявою від
08.02.2007 року з вимогою надання письмової довідки про причини не вирішення до
цього часу питання щодо проїзду до її будинку з вулиці Миру, який є землею
загального користування, що знаходиться в комунальній власності. Крім того, просила
надати їй письмову довідку згідно з наявною земельно-кадастровою документацією
щодо розміру земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 АДРЕСА_2
і межує з вказаним вище проїздом. В довідці просить вказати вичерпну інформацію
про дану земельну ділянку. ( а.с. 14).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України “ Про звернення
громадян” звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідь ОСОБА_1 на її заяву від
08.02.2007 року надана Монастирищенською міською радою 26.02.2007 року № 11,
тобто в передбачений Законом строк, для розгляду звернень громадян ( а.с. 15).

Позивачем питання про визнання
відповіді Монастирищенської міської ради № 11 від 26.02.2007 року необґрунтованою в позовній заяві не
порушувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист
яких вони просять.

Позивач вимогу про визнання
відповіді Монастирищенської міської ради № 11 від 26.02.2008 року
необґрунтованою не ставила, не надала доказів суду про необґрунтованість
відповіді та не посилалась на них в судовому засіданні, а тому суд розглядає
позов в межах пред'явлених позивачем позовних вимог і вважає, що позов в цій
частині не підлягає до задоволення, оскільки судом не встановлено порушення
прав чи інтересів позивача.

Крім цього, суд вважає за
необхідне зазначити, що з будь-якими іншими заявами позивач до
Монастирищенської міської ради з приводу порушеного права по встановленню
проїзду до її присадибної ділянки з вул. Миру не зверталась, а тому суд дійшов
висновку, в межах пред'явленого позивачем позову, відповідач діяв у
встановленому законом порядку, що виключає його відповідальність за даним
позовом.

На підставі викладеного ст.
ст. 16, 20, Закону України “Про звернення громадян”, ст. 33 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, ст. ст. 12, 83 ЗК України та керуючись ст. ст. 7, 8, 9,10, 11, 72, 99,
100, 104-106, ч.4 ст. 128,
158-163, 185-186 КАС
України, суд -

п о с т
а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1
до Монастирищенської міської ради про визнання протиправною
бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні
дії, відмовити повністю.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з
дня отримання копії повного тексту постанови через Монастирищенський районний
суд до Київського апеляційного
адміністративного суду .

Апеляційну
скаргу на постанову суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний
суд.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя Н.В. Мазай