Справа № 22а-763/2008
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-763/08
головуючий суддя у 1-й
категорія статобліку-29
інстанції - Гончаренко С.А.
(справа №11/314/07-АП)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008
року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

суддів при
секретарі: за участю представників: позивача
відповідача

Туркіної Л.П.,
Проценко О.А. Стрєлка Р.Л. Данильчук А.Л. довіреність від
25.07.2007р. Сиваш О.О., довіреність
від 03.09.2007р. Демченко М.В.,
довіреність від 26.11.2007р.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Торговельно-промислової транснаціональної
корпорації «Кераміст»

на постанову Господарського суду Запорізької області від 25.07.2007 року у справі
№11/314/07-АП

за
позовом:

Торговельно-промислової
транснаціональної корпорації «Кераміст» , м. Запоріжжя

до:
про:

Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі визнання частково нечинними податкових
повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

28.03.2007р. Торгівельно-промислова транснаціональна
корпорація «Кераміст» (далі ТПТНК «Кераміст») звернулась до Господарського суду
Запорізької області з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції
по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі СДПІ по роботі з
ВПП у м. Запоріжжі) про визнання частково нечинними податкових-повідомлень
рішень №/0 від 19.08.2006р., №/1 від 26.10.2006р.,
№/2 від 28.12.2006р., №/3 від 14.03.2007р., якими визначено
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за
платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 204 662,00
грн.

Позовна заява була
мотивована тим, що податкове повідомлення-рішення про визначення податкового
зобов'язання по податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині нарахування податку на прибуток в сумі 47 338,00 грн. та
штрафних санкцій в сумі 143 183,00 грн. було прийнято за висновками акту
перевірки від 10.08.2006р., які не відповідають фактичним обставинам справи та
нормам чинного законодавства, оскільки позивачем правомірно:

- в першому кварталі 2004р. віднесено 997,1 тис. грн.
сумнівної заборгованості до валових витрат;

- в періоді з 2005р. по перший квартал 2006р. віднесено
121 748,99 грн. як суму попередньої оплати за товар згідно укладених договорів до валових витрат;

- віднесено до валових витрат у 2004р. 238 920,00 грн. як
суму попередньої оплати (авансу) за продукцію;

- віднесено до валових витрат за перший квартал 2004р. -
1 633,05 грн. та за перше півріччя 2004р. - 3 908,49 грн. як витрати на
утримання пункту медичного огляду працівників;

- в четвертому кварталі 2005р. віднесено до валових
витрат витрати з ремонту автомобіля в
сумі 2 149,63 грн.;

- не включено до складу валового доходу за 2005р. суму
кредиторської заборгованості у розмірі 11 344,03 грн.;

- в четвертому кварталі 2004р. віднесено до складу
валових витрат вартість отриманих, але не оплачених товарів у розмірі 9 453,36
грн.

Позивач просив суд визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 19.08.2006р., №/1 від
26.10.2006р., №/2 від 28.12.2006р., №/3 від 14.03.2007р.
про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток та застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 204 662,00 грн., у тому числі - 56
108,00 грн. основного платежу та 148 554,00 грн. - штрафних санкцій, в частині
нарахування податку на прибуток в сумі 47 338,00 грн. та штрафних санкцій в
сумі 143 183,00 грн.

Постановою Господарського суду Запорізької області від
25.07.2007р. у справі №11/314/07-АП у задоволенні позовних вимог відмовлено
/а.с. 95-106 т. 2/.

Позивач - ТПТНК «Кераміст», не погодившись з вказаною
постановою суду, подав апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить постанову суду від 25.07.2007р. скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на
те, що судом першої інстанції прийнято постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права, заперечує проти доводів апеляційної
скарги та просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а
постанову суду від 25.07.2007р. залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав
доводи, викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу
задовольнити, постанову суду від 25.07.2007р. скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні
заперечували проти задоволення апеляційної скарги, підтримали доводи, викладені
у відзиві на апеляційну скаргу, постанову суду від 25.07.2007р. вважають
законною та обґрунтованою та просили суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача та
відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відповідачем - СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі -
проведено планову виїзну документальну перевірку ТПТНК «Кераміст» з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з
01.10.2003р. по 31.03.2006р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт
№25/08-08/13620827 від 10.08.2006р.

Відповідно до висновків акту перевірки відповідачем встановлено
порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.4.4, пп.
5.4.8, пп. 5.4.10 п. 5.4 ст. 5, пп. 12.1.1, 12.1.2 п. 12.1, пп. 12.4.1 п. 12.4
ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 15.3.1 п.
15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п. 16 розділу II
«Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» від 24.12.2002р., ст. 96 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік», п. 5 розділу II «Перехідні
положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» від 01.07.2004р., на підставі чого було
прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.08.2006р., яким
визначено суму податкового зобов'язання по податку на прибуток та застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 204 662,00 грн., у тому числі - 56
108,00 грн. основного платежу та 148 554,00 грн. - штрафних санкцій.

Позивач, не погодившись з прийнятими рішеннями, оскаржив
їх у порядку адміністративного оскарження, але скарги були залишені без
задоволення та за результатами розгляду скарг були прийняті податкові
повідомлення-рішення №/1 від 26.10.2006р., №/2 від
28.12.2006р., №/3 від 14.03.2007р., якими було визначено суму
податкового зобов'язання по податку на прибуток та застосовано штрафні санкції,
всього - 204 662,00 грн., у тому числі 51 108,00 грн. основного платежу та 148
554,00 грн. штрафних санкцій.

Під час розгляду
даної справи судом встановлено, що ТПТНК «Кераміст» у четвертому кварталі
2000р. зверталось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з ВАТ
«Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» у розмірі 1 196
544,38 грн.

З метою забезпечення єдиного тлумачення окремих положень
податкового законодавства Державною податковою адміністрацією України надано
Узагальнююче податкове роз'яснення щодо застосування п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств», затверджене наказом №346 від
11.07.2003р., п. 1 якого передбачено, що у випадку, коли платник податку
(продавець) до 01.01.2003р. звернувся до суду з позовом про стягнення
заборгованості з покупця або про порушення справи про його
банкрутство…застосовується порядок врегулювання сумнівної, безнадійної
заборгованості, який діяв у відповідний період. Платник податку, який не
зменшив суму валового доходу у відповідний податковий період до 01.01.2003р.,
має право подати уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань за цей податковий
період.

Порядок врегулювання сумнівної, безнадійної
заборгованості встановлено пп. 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. №283/97-ВР (в
редакції Закону, яка була чинною на момент звернення позивача до суду): платник
податку - продавець товарів (робіт, послуг), у тому числі банки і небанківські
фінансові установи, має право зменшити суму валового доходу звітного періоду на
вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг), у разі коли
покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з платником
податку оплату їх вартості. Зазначене зменшення здійснюється, у разі якщо
затримка в оплаті вартості товарів (робіт, послуг) перевищує 30 днів від дати,
визначеної умовами договору, та платник податку звернувся із заявою до суду
(арбітражного суду) про стягнення заборгованості з такого покупця.

Відповідно до пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 зазначеного закону, у випадку, коли протягом
тридцяти календарних днів після прийняття зазначеного рішення покупець не
повертає суму заборгованості, визнаної судом, продавець звертається протягом
наступних тридцяти календарних днів до суду із заявою про визнання такого покупця
банкрутом. При цьому валові доходи продавця збільшуються на суму визнаної
заборгованості покупця протягом строку судового розгляду справи. У разі коли
продавець у зазначений термін не подає заяву до суду, він зобов'язаний
збільшити валові доходи на суму заборгованості, визнаної судом.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата за рішенням
суду про стягнення заборгованості з ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е.Дзержинського» не надходила, у визначений законом строк позивачем заява
про визнання такого покупця банкрутом до суду не подавалась, тому ТПТНК
«Кераміст» зобов'язано було збільшити валові доходи на суму заборгованості,
визнаної судом. Отже, відповідачем правомірно зроблено висновок про завищення
підприємством валових витрат за перший квартал 2004р. на 997,1 тис. грн., а
доводи позивача в цій частині спростовуються, оскільки посилання ТПТНК «Кераміст», в обґрунтування збільшення
нею валових витрат на суму сумнівної заборгованістю в першому кварталі 2004р.,
на ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від
24.12.2002р. №349-IV, відповідно до пп. 12.1.1 якої, платник податку -
продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат
звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих
послуг) у поточному або попередніх звітному податкових періодах у разі коли
покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким
платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх
вартості). Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо протягом
такого звітного періоду відбувається будь-яка з таких подій:

· а) платник податку звертається до суду з позовом (заявою) про стягнення
заборгованості з такого покупця або про порушення справи про його банкрутство
чи стягнення заставленого ним майна,

є небгрунтованими, тому як підприємством не були виконані зазначені у
наведеній нормі вимоги: право на збільшення валових витрат звітного періоду у
платника податку виникає, якщо платник податку звертається до суду з позовом
про стягнення заборгованості протягом такого звітного періоду.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що
станом на 31.03.2006р. ТПТНК «Кераміст» в бухгалтерському обліку має наступну
дебіторську заборгованість за виданими авансами:

- ПП «Юнис» у розмірі 72 449,40 грн., яка
виникла внаслідок невиконання ПП «Юнис» зобов'язань по поставці вугілля за
договором №237/К від 05.11.2001р.: покупець - ТПТНК «Кераміст» здійснив
передоплату на загальну суму 1 391 090,00 грн., а продавець - ПП «Юнис» здійснив
поставку вугіллю частково на загальну суму 1 318 640,60 грн.;

- ТОВ НВО «Бинар» у розмірі 3 648,88 грн., яка
виникла внаслідок невиконання ТОВ НВО «Бинар» зобов'язань по поставці
нафтопродуктів за договором №8 від 02.08.2002р.: покупець - ТПТНК «Кераміст»
здійснив передоплату на загальну суму 355 802,00 грн., а продавець - ТОВ НВО
«Бинар» здійснив поставку нафтопродуктів частково на загальну суму 352 153,56
грн.;

- Яновська ЦЗФ у розмірі 15 000,00 грн., яка
виникла внаслідок невиконання Яновською ЦЗФ зобов'язань по наданню послуг по
переробці вугілля;

- ПП «Имидж-Торг» у розмірі 55 000,00 грн.,
яка виникла внаслідок невиконання ПП «Имидж-Торг» зобов'язань по поставці
товару «сода кальцинована» технічної марки «Б» за договором №255/К від
08.11.2002р.: покупець - ТПТНК «Кераміст» здійснив передоплату на загальну суму
112 000,00 грн., а продавець - ПП
«Имидж-Торг» повернув грошові кошти у розмірі 57 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.25 п. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств» безнадійна заборгованість - це заборгованість за зобов'язаннями,
за якими закінчився термін позовної давності.

Згідно з п. 1.22 ст. 1 цього ж Закону сума заборгованості
платника податку перед іншою юридичною або фізичною особою, яка залишилася
нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, є безповоротною
фінансовою допомогою.

Як вбачається з матеріалів справи, в другому та третьому
кварталі 2005р. та першому кварталі 2006р. минув термін позовної давності
стягнення ТПТНК «Кераміст» заборгованості, передбачений ст.ст. 257, 261 ЦК
України, з постачальників за перераховані попередні оплати.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» встановлено, що до складу валових витрат відноситься сума
будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного та враховуючи, що після
закінчення терміну позовної давності перерахована попередня оплата згідно вимог
діючого законодавства не вважається компенсацією вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності, витрати позивача в даному випадку не є валовими витратами, а тому
ТПТНК «Кераміст» безпідставно завищено валові витрати у перевіряємому періоді
на загальну суму 121 748, 57 грн. у зв'язку з тим, що підприємством не
здійснено коригування валових витрат по дебіторській заборгованості за виданими
авансами, за якою минув термін позовної давності.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що
станом на 30.06.2004р. ТПТНК «Кераміст» в бухгалтерському обліку має
дебіторську заборгованість за виданими авансами по взаємовідносинам з КП
«Уніпром» у розмірі 48 900,70 грн., яка виникла внаслідок невиконання КП
«Уніпром» зобов'язань за договором №72/К від 30.03.2004р. та додаткової угоди
№1 від 29.04.2004р. до нього по поставці товару: покупець - ТПТНК «Кераміст»
здійснив передоплату у сумі 238 920,00 грн., а продавець - КП «Уніпром»
поставив дизельне паливо на загальну суму 109 704,10 грн., а також, в рахунок
погашення боргу, КП «Уніпром» за згодою ТПТНК «Кераміст» було передано
останньому мазут на загальну суму 38 253,60 грн. та повернуто невикористані
кошти за дизельне паливо на загальну суму 40 000,00 грн. Після отримання
продавцем претензії покупця з проханням повернути заборгованість у сумі 48
900,700 грн., вимоги щодо повернення боргу виконані не були, а тому ТПТНК
«Кераміст» 24.11.2004р. звернувся з позовом про розірвання договору з КП
«Уніпром» до суду, рішенням якого
стягнуто з КП «Уніпром» на користь ТПТНК «Кераміст» заборгованість у розмірі 48
900,700 грн.

Відповідно до п. 1.31 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» продаж товарів - це будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі
товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також
операції з безоплатного надання товарів.

Як вже було зазначено, згідно з визначенням валових
витрат, наданим п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств», витрати повинні здійснюватися як компенсація вартості товарів
(робіт, послуг), які придбаваються платником податку, а тому, враховуючи, що в
момент прийняття судом рішення про стягнення з продавця боргу за
недопоставлений товар договір купівлі-продажу вважається розірваним і
перерахована попередня оплата не вважається компенсацією вартості товарів
(робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку, відсутні підстави
вважати витрати ТПТНК «Кераміст» валовими, отже, відповідачем зроблено
обгрунтований висновок про завищення підприємством валових витрат за четвертий
квартал 2004р. на 40 750, 58 грн. з суми перерахованого авансу.

Підпунктом 5.4.10 п.5.4 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що до валових витрат
відносяться витрати платника податку на утримання, експлуатацію та забезпечення
основної діяльності (крім тих, що підлягають амортизації): пунктів медичного
огляду найманих працівників…

Згідно з п. 16 розділу II «Перехідні положення» Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств» у 2003р. витрати, пов'язані із забезпеченням основної діяльності
об'єктів соціальної інфраструктури, визначених у пп. 5.4.9 та пунктів медичного
огляду, передбачених пп. 5.4.10 п.5.4 ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», включаються до складу валових витрат платника податку у
розмірі 50% від суми понесених витрат».

Відповідно до ст. 96 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» дію цього пункту продовжено до 01.01.2005р. Тотожній зміст
має також і п. 5 розділу II «Перехідні положення» Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи викладене, позивачем неправомірно завищено
валові витрати на загальну суму 21464,18 грн.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що між
ОСОБА_1. (наймодавець) та ТПТНК «Кераміст» (наймач) укладено договір оренди
автомобіля від 20.06.2002р., згідно з яким наймодавець надає в оренду наймачу
легковий автомобіль, а додатковою угодою до договору оренди від 20.06.2002р.
строк оренди вказаного легкового транспортного засобу був продовжений до
20.06.2006р.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

У ч. 2 ст. 799 ЦК України зазначено, що договір найму
транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Таким чином, якщо на укладений до набрання чинності ЦК
України договір не розповсюджується дія ст. 799, то при внесенні змін до
договору необхідно керуватися ч. 2 ст. 799, а тому, враховуючи, що строк оренди
легкового транспортного засобу був продовжений і підприємством зазначену вимогу
не виконано, СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі зроблено правильний висновок
щодо завищення позивачем валових витрат з ремонту легкового автомобіля на суму
2 149,63 грн., оскільки витрати, понесені ТПТНК «Кераміст» у зв'язку з
технічним обслуговуванням та ремонтом легкового автомобіля не є такими, що
повинні відображатися у податковому обліку платника податків ТПТНК «Кераміст»
.

Під час розгляду
даної справи судом встановлено, що станом на 31.03.2006р. ТПТНК «Кераміст» має
кредиторську заборгованість у розмірі 11 344,03 грн., яка виникла внаслідок
невиконання позивачем зобов'язань по сплаті за щебінь за договором №188/К від
11.09.2001р.: ДП УПТК ВАТ «Запоріжнерудпром»
(продавець) здійснило поставку щебеню на загальну суму 11 344, 03 грн., а ТПТНК
«Кераміст» (покупець) не здійснила оплату на загальну суму 11 344,03 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення
свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора виникло право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
від 16.01.2003р. встановлено, що правила ЦК України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством,
що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

У пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» зазначено, що валовий дохід включає доходи
з інших джерел, у тому числі у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному періоді, на який припадає закінчення
терміну позовної давності, набуває статусу безповоротної фінансової допомоги та
підпадає під дію 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Аналіз зазначених норм, а також п. 1.25 ст. 1, п. 1.22
ст. 1, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»,
зміст яких викладений вище, свідчить про те, що ТПТНК «Кераміст» неправомірно
занижено валовий дохід за 2005р. на суму кредиторської заборгованості у розмірі
11 344,03 грн. за отримані, але не оплачені товари, за якою закінчився термін
позовної давності, та завищено валові витрати за четвертий квартал 2005р. на
суму оприбуткованого, але не оплаченого на протязі терміну позовної давності
товару у розмірі 9 453,36 грн., оскільки після закінчення строку позовної
давності платником податку не здійснено компенсацію вартості оприбуткованого
щебеню, а тому відсутні законодавчі підстави для віднесення вартості цього
товару до валових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що
господарський суд, з`ясувавши всі обставини, які були доведені належними
доказами, зробивши правильні висновки та застосувавши до правовідносин, які
виникли між сторонами по справі норми права, що регулюють саме ці
правовідносини, прийняв законну та обґрунтовану постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог ТПТНК «Кераміст» про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0 від 19.08.2006р., №/1 від
26.10.2006р., №/2 від 28.12.2006р., №/3 від 14.03.2007р.
про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток та застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 204 662,00 грн. в частині нарахування
податку на прибуток в сумі 47 338,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 143 183,00
грн., а тому вказану постанову необхідно залишити без змін.

Доводи, які викладені відповідачем у апеляційній скарзі,
суперечать зібраним по справі доказам та фактичним обставинам справи, а тому не
можуть бути підставою для скасування постанови суду в частині задоволення
позовних вимог. За таких обставин колегія суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.196,
198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Торговельно-промислової транснаціональної корпорації «Кераміст» - залишити
без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 25.07.2007р.
у справі №11/314/07-АП - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2008р.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: Л.
П. Туркіна

О.
А. Проценко