Справа № 22а-2521/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-1348/08 Головуючий
у І інстанції - Кашперська Т.Ц.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бабенка К.А., Межевича В.М.,

при секретарі: Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова
від 16 червня 2007 року по справі за його позовом до Держави України в особі її
фінансового органу - фінансового управління Чернігівської області державної
адміністрації про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних бездіяльністю
органів державної влади, -

в с
т а н
о в и
л а :

08.05.2007 року ОСОБА_1звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з
адміністративним позовом до Держави України в особі
її фінансового органу - фінансового управління Чернігівської області державної
адміністрації про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних бездіяльністю
органів державної влади.

Ухвалою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 08 травня 2007 року позивачу було надано
строк - 5 днів з дня отримання копії
ухвали для усунення встановлених судом недоліків, а саме, не зазначено доказів
на підтвердження обставини, що державні органи, а саме, Міністерство фінансів
України, Фонд державного майна України, Національний банкУкраїни повинні
здійснювати контроль за діяльністю СК АСПЕК та що дії цих органів у
встановленому порядку визнанні незаконними.

16.06.2007 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова позовну
заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну
ухвалу та направити справу до того ж суду першої інстанції для продовження
розгляду, оскільки, на його думку, всі недоліки по своїй первинній позовній
заяві ним усунуто у визначений судом термін. Крім того, позивач вважає, що
ухвалою про повернення йому позовної заяви суд порушує його право на звернення
до суду за захистом свого права. крім того, апелянт прийшов до висновку, що суд
не бажає розглядати його адмінпозов, оскільки відповідачем зазначено Держава
Україна.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1звернувся до Деснянського
районного суду м. Чернігова з
позовом про відшкодування матеріальних
збитків, заподіяних бездіяльністю органів державної влади. Позивачем ставиться дві вимоги до Держави
Україна в особі її фінансового органу - Фінансового управління Чернігівської
обласної державної адміністрації: 1) визнати бездіяльність відповідача
неправомірною; 2) стягнути з нього відшкодування матеріальної шкоди в розмірі
347, 40 грн. та 10000 грн. - моральної
шкоди, заподіяної бездіяльністю органу державної влади.

Однак, Деснянський районний суду м.
Чернігова прийшов до висновку про необхідність повернення позивачу
адміністративного позову, в зв'язку з не
усуненням останнім вище згаданих недоліків у встановлений термін.

Відповідно до п. 1 ст. 3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Адміністративний позов - це звернення до
адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових
відносинах (п. 6 ст. 3 КАС України).

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції помилково дійшов
висновку щодо повернення позову ОСОБА_1., оскільки останній виконав вимоги
ухвали Деснянського районного суду
м. Чернігова від
08.05.2007 року. Позивач в уточненій позовній заяві на підтвердження
своєї правової позиції виклав ті обставини, які, на його думку, є належними та
достатніми доказами для обгрунтування позовних вимог.

Щодо посилання
суду на непідтвердження позивачем обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, не зазначенням доказів на підтвердження того,
що державні органи - Мінфін, Фонд держмайна, Нацбанк повинні здійснювати
контроль за діяльністю СК АСПЕК та що дії цих органів у встановленому порядку визнанні
незаконними, то ці
обставини з'ясовуються судом при вирішенні спору по суті, а тому дані підстави
не є причиною для повернення позовної заяви.

В даному
випадку необхідно при вирішенні спору застосовувати положення ст. 11 КАС
України. А саме:

Розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч. 1).

Суд
розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони
просять (ч. 2).

Кожна
особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом
користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за
винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч. 3).

Суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4).

Суд
повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає (ч. 5).

Відповідно до ст.. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації
цього обов'язку і витребує необхідні докази.

Суб'єкт
владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали.

Суд може
збирати докази з власної ініціативи.

Якщо
особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних доказів.

Тобто дані обставини суд повинен
з'ясувати при розгляді справи по суті в судовому засіданні, а їх
необґрунтованість в позовній заяві не є підставою для відмови в прийнятті
вказаних вимог, а може бути лише правовим підґрунтям для відмови в задоволенні
позову.

Апеляційна інстанція вважає за
необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше
вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Отже, судова колегія приходить до
висновку, що ОСОБА_1. неправомірно повернуто позов з підстав, визначених
відповідною ухвалою. Позивач звернувся за захистом свого порушеного права,
неналежне обґрунтування позовних вимог не тягне за собою наслідків передбачених
ст. 108 КАС України, незрозумілість усувається в судовому засіданні при
розгляді справи по суті.

За таких підстав колегія суддів знаходить,
що ухвала суду першої інстанції, за
змістом якої адміністративний позов вважається неподаним та повертається
позивачу, підлягає скасуванню. Дану справу належить повернути до суду першої
інстанції для продовження судового розгляду.

Згідно зі ст. 199 КАС України за наслідками апеляційної скарги
на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу
суду і постановити нову з направленням справи
до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність
скасування ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова
від 16 червня 2007 року та
направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання
відкриття провадження та продовження розгляду.

Керуючись,
ст.ст.3, 15, 17, 19, 195, 196, 199, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в
а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 16 червня 2007 року - скасувати, справу
направити до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження
та продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді: