Справа № 22-а-61/2007
Суддя: Ведмедь Н.І.
Дата ухвалення: 2007-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-61 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції - Гура А.О.
Категорія 22 Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

17 квітня 2007 р. колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь
Н.І., Данильченко Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.,

та осіб,
які беруть участь у справі - представника позивача ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні
в приміщенні апеляційного суду
цивільну

справу

за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Сумського обласного

військового
комісаріату

на
постанову Лебединського районного суду Сумської області від 19 грудня 2006 року

в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сумського
обласного військового комісаріату про порушення конституційних прав і свобод,
на неправомірні дії, зобов'язання перерахування розміру пенсії,

встановила:

Постановою Лебединського районного суду Сумської області
від 19 грудня 2006 року позов ОСОБА_2. задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Сумського обласного військового комісаріату в частині
проведення перерахунку і виплати ОСОБА_2. пенсії з 01 липня 2000 року до 01
жовтня 2003 року та зобов'язано його перерахувати і виплатити не донараховану
пенсію за цей період в розмірі 423 грн. 32 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2., посилаючись на порушення
норм матеріального права, просить цю постанову скасувати та ухвалити нову
постанову про задоволення його позову в повному обсязі. При цьому вказував, що
рішення суду суперечить положенням Конвенції про захист прав людини та основних
свобод, Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакту про громадські і
політичні права, Конституції України.

Сумський обласний військовий комісаріат в апеляційній
скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи і порушення
норм матеріального і процесуального права, просить вказану постанову суду
скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2. в повному обсязі. При цьому вказує, що згідно Постанови КМУ від 08
січня 2000 року № 12 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 17 липня 1992 року
№ 393», а також відповідно до роз'яснень Міністерства фінансів України
середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення, що включена в
розрахунок пенсії, при чергових перерахунках пенсії у зв'язку з підвищенням
грошового забезпечення військовослужбовців перегляду не підлягала незалежно від
дати звільнення з військової служби. Тому під час перерахунку пенсій з 01
квітня та з 01 липня 2000 року Міністерство оборони України не перераховувало
суми додаткових видів грошового забезпечення і залишало їх в абсолютних сумах.
Крім того зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду,
враховуючи, що про порушення свого права він повинен був знати ще з 2000 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 1982
року він був звільнений з військової служби на пенсію наказом командира в/ч
35564 № 184 та виключений зі списків

2

особового складу наказом командира в/ч 44154 № 010 від 14
січня 1983 року, і йому була призначена пенсія військового службовця,
враховуючи вислугу 26 років. В подальшому відповідно до змін в пенсійному
законодавстві неодноразово проводився перерахунок пенсії позивача.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційних скарг,
заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував правовідносини,
дослідив всі наявні докази в справі і дав їм оцінку, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні на підставі
ст. 86 ч. 1 КАС України.

Вірним колегія суддів вважає висновок місцевого суду про
часткове задоволення позову ОСОБА_2. в зв'язку з відсутністю правових підстав
для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія,
премії та інших надбавок, яких він не отримував під час військової служби.

Так, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17
липня 1992 р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського складу..." передбачає, що розмір
додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто
звернувся за пенсією), за 24 останні календарні місяці служби підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд
протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв
у службі.

З наведеного слідує, що позивач, якій не отримував під
час служби надбавок, як додаткових видів грошового забезпечення, так як був
звільнений зі служби в 1982 році, не має права на перерахування пенсії з їх
врахуванням, оскільки дія нормативних актів, на які він посилається в
обґрунтування своїх вимог щодо перерахунку розміру призначеної йому пенсії, на
нього до 01 січня 2005 року не поширювалась.

Суд першої інстанції дійшов також вірного висновку і про
відсутність правових підстав для включення премії, яку не отримував позивач, до
складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія.

Виходячи зі змісту п. З постанови Уряду № 829 від 22
травня 2000 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців..." та
розділу 34 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра
Оборони №75 від 05 березня 2001 року, згідно яких надано право командирам
військових частин преміювати військовослужбовців та позбавляти премій за певних
умов, передбачених відповідною Інструкцією, то премії не є тим постійним
додатковим видом грошового забезпечення, з врахуванням якого до 01 січня 2005
року повинна була бути обрахована пенсія.

Не спростовують рішення суду доводи ОСОБА_2. щодо
невірного застосування судом норм матеріального права при перерахунку пенсії з
вищевказаних підстав, оскільки діюче законодавство передбачає один порядок
визначення розміру грошового забезпечення як при призначенні, так і при
перерахунку пенсії.

Виходячи з наведеного, відсутні й правові підстави для
перерахунку грошової допомоги, виплаченої ОСОБА_2. при звільненні.

3

Інші доводи його апеляційної скарги також не спростовують
висновків суду, який дав оцінку всім наявним доказам, у тому числі й тим, на
які посилається апелянт.

Також залишенню без задоволення підлягає апеляційна скарга
Сумського обласного військового комісаріату.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи
апелянта про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. в
повному обсязі, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 22 травня 2000 року №
829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» посадові оклади
військовослужбовців підвищилися, в тому числі й підвищився посадовий оклад
ОСОБА_2. - з 80 грн. до 135 грн., тому повинна бути збільшена і надбавка за
особливі умови служби, яку позивач отримував під час проходження військової
служби і з урахуванням якої, відповідно, розраховується пенсія.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. є пенсіонером
з 1982 року, а тому в даному випадку йдеться не про призначення йому пенсії на
підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», а про перерахування
її відповідно до змін у діючому законодавстві.

Як вбачається з довідки № 11/4593 від 26 вересня 2006
року про проведені перерахунки пенсії позивача (а.с. 7-9), виданої ОСОБА_2.
Сумським обласним комісаріатом, в період з 01 липня 2000 року по 30 вересня
2003 року своєчасний перерахунок по цих надбавках відповідачем не проводився. З
пояснень ТВО начальника відділу -помічника Сумського обласного військового
комісара (з фінансового і соціального забезпечення) майора Крятова Ю.О.,
наданих апеляційному суду в судовому засіданні, вбачається, що за відсутності
відповідних роз'яснень Міністерства фінансів України, як головного розпорядника
асигнувань на виплату пенсій військовослужбовцям і в зв'язку з виділенням
бюджетних коштів без врахування відповідного підвищення, Сумський обласний
військовий комісаріат був вимушений не перераховувати суми відповідних
додаткових видів грошового забезпечення. Однак, на думку колегії суддів, це не
звільняє відповідача від обов'язку перерахувати позивачу пенсію в цій частині у
відповідності до вимог діючого законодавства і виплатити не донараховану пенсію
за цей період в розмірі 423 грн. 32 коп.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені
обставини справи, а постанова ухвалена з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ст. 195, п. 1
ч.1 ст. 198 , ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Сумського обласного
військового комісаріату залишити без задоволення, а постанову Лебединського
районного суду Сумської області від 19 грудня 2006 року в даній справі - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.