Справа № 22а-4999/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Мартинюк В.Я. Справа
№ 22а-4999/08
Господарський суд Львівської обл. (№ 18/293А) Рядок
статзвіту № 69
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2008 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Кушнерика
М.П. та Олендера І.Я.,
при секретарі - Соколовській А.С.,
з участю осіб, які взяли участь у справі:
пред-ка позивача - Демідюка
В.В., довіреність № 30-/100 від 01.06.2007р.,
пред-ка відповідача - Рибак О.І.,
довіреність № 46/ВК-ЮР від 03.01.2007р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова на постанову
господарського суду Львівської обл. від 29.11.2007р. у справі за позовом
Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Галицькому районі м.Львова до Товариства
з обмеженою відповідальністю “Вока” та Товариства з обмеженою відповідальністю
/ТзОВ/ “Багатопрофільне підприємство /БП/ “Авангард” про визнання недійсним
господарського зобов'язання,-
в с т а н о в и л а:
09.10.2007р. позивач ДПІ у Галицькому районі м.Львова
звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить на підставі
ст.207 ГК України визнати недійсним господарське зобов'язання між ТзОВ «Вока»
та ТзОВ «БП «Авангард», застосувати юридичні наслідки, передбачені ст.208 ГК
України, а саме все одержане за зобов'язанням стягнути в дохід державного бюджету,
покласти на відповідачів понесені судові витрати (а.с.2-4).
Постановою господарського суду Львівської обл. від 29.11.2007р. в
задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.71-75).
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову господарського суду
оскаржив позивач ДПІ у Галицькому районі м.Львова, яка покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить
суд апеляційної інстанції скасувати постанову господарського суду та прийняти
нову постанову, якою заявлений позов задоволити.
Апелянт вказує, що підставою для задоволення заявленого позову є проведення
взаєморозрахунків між відповідачами з порушенням вимог чинного законодавства,
оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва визнано недійсними
установчі документи та свідоцтво платника ПДВ ТзОВ «БП «Авангард», 17.04.2006р.
скасована реєстрація вказаного відповідача; в провадженні СВ ТВМ-4
Солом'янського РУГУ МВС України в м.Києві розслідується кримінальна справа за
фактом фіктивного підприємництва при створенні ТзОВ «БП «Авангард» за ч.1
Також судом не врахованого того, що свідоцтво платника ПДВ визнається судом
недійсним з моменту його видачі, а відтак ТзОВ «БП «Авангард» взагалі не мало
статусу платника ПДВ, що позбавляло його права видавати податкові накладні,
через що видані накладні слід вважати фіктивними.
Не дано належної оцінки судом й тому, що укладаючи угоди, відповідачі не
мали за мету сплачувати податки, діяли в цілях незаконного відшкодування сум
При винесені рішення по справі господарським судом не було дотримано
керівних роз'яснень постанови пленуму ВС України «Про судове рішення»
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання
апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали
справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних
Як встановлено судом першої
інстанції, 01.07.2005р. між відповідачами ТзОВ “Вока” /покупець/ та ТзОВ “ БП
“Авангард” /продавець/ укладено договір поставки товару № 36-05-ВК/ЮР,
відповідно до умов якого постачальник зобов'язався систематично постачати і
передавати покупцю на умовах укладеного договору товар, а покупець прийняв на
себе зобов'язання систематично приймати вказаний товар та оплачувати його вартість
в порядку і на умовах, визначених договором (а.с.31-33).
Виконання вказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах справи накладною № 0105/7 від
01.07.2005р.; платіжними дорученнями № 695 від 04.08.2005р., № 682 від
01.08.2005р., № 667 від 27.07.2005р., № 661 від 26.07.2005р., № 610 від
19.07.2005р., № 609 від 18.07.2005р.; а також податковою накладною № 0105/7 від
01.07.2005р.; виписками з банку (а.с.34-50).
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2006р. по справі
№ 2-2632/06 позов ДПА у м.Києві до ОСОБА_1 та ТзОВ «БП «Авангард»,третя особа
Солом'янська районна у м.Києві державна адміністрація, задоволено, визнано
недійсними Статут ТзОВ «БП «Авангард» з моменту його реєстрації та свідоцтва
про реєстрацію платника податку ТзОВ «БП «Авангард» з моменту внесення в реєстр
платника податку на додану вартість; визнано недійсним протокол зборів № 1
засновників ТзОВ «БП «Авангард» (а.с.6-7).

Як слідує із заявленого позову, підставами для визнання податкового
зобов'язання недійсним податковим органом визначено такі обставини як
невідповідність укладеного договору вимогам закону, або вчинення такого з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави. Причинами для такого
твердження слугують визнання в судовому порядку недійсними статуту та свідоцтва
платника ПДВ відповідача ТзОВ «БП «Авангард», а також наявність порушеної
кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва при створенні вказаного
підприємства за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 17.04.2006р. по справі № 2-2632/06 було прийнято після
виконання спірного податкового зобов'язання.

Також у відповідності до вимог ч.1 і
3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в
спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати
ці відомості.

Згідно ч.9 п.9.8. ст.9 Закону
України «Про податок на додану вартість» при анулюванні реєстрації останнім
податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного
за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого
анулювання.

З врахуванням наведеного, правильним
слід вважати висновок суду про відсутність підстав для віднесення рішення
Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2006р. до доказів, які
покладаються в підтвердження під ставності позовних вимог.

Оскільки вказане рішення суду
винесена 17.04.2006р., тобто після укладення договору № 36-05-ВК/ЮР від
01.07.2005р. на поставку товару, на момент укладення спірного правочину ТзОВ
«БП «Авангард» перебував в Єдиному державному реєстрі, то доводи апелянта є
безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Вірно розцінена господарським судом
й постанова про проведення перевірки як неналежний та недопустимий доказ в
підтвердження обставин наявності мети, яка завідомо суперечить інтересам
держави й суспільства зі сторони ТзОВ «БП «Авангард».

Інших доказів в підтвердження
обставин наявності наміру у ТзОВ «Вока» та підставності позовних вимог органом
державної податкової служби не представлено.

Таким чином, податковим органом не
доведено наявності мети, яка завідомо суперечить держави і суспільства та
наявність умислу у сторін спірного податкового зобов'язання.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.207 ГК України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Згідно ч.1 ст.208 ГК України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох
сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за
рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею
повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Отже, необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу
хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Однак для
прийняття рішення про визнання угоди недійсною необхідно встановлювати, у чому
конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета
укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину
сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона)
усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що
укладалася і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули
або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Таким чином для визнання
зобов'язання таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, закон вимагає наявність наступних умов:

1) - вина фізичних осіб, які підписували договір, що проявляється у формі
умислу, який спрямований на приховування доходів від оподаткування;

2) - такий умисел повинен виникнути до моменту укладення договору;

3) - мета укладення такого договору - приховування доходів від
оподаткування.

Відсутність хоча б однієї з них не дає підстав стверджувати, що
зобов'язання вчинялося з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави.

Як вбачається з обставин справи, судом апеляційної інстанції не встановлено
зазначених умов, а апелянтом не доведено, що на момент здійснення правочину
(укладення договору) та його виконання відповідачі мали намір на укладення
правочину всупереч інтересам держави або суспільства.

Окрім цього, постанова про порушення
кримінальної справи № 59-1300 за фактом фіктивного підприємництва при створенні
ТзОВ «БП «Авангард» за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України,
не відноситься до документів, визначених у ч.1 ст.72 КАС України, які є
підставою для звільнення від доказування певних обставин.

Із змісту вказаної постанови також
слідує, що порушена кримінальна справа торкається дій службових та посадових
осіб іншої особи ТзОВ «БП «Авангард», зв'язок яких із спірною угодою апелянтом
не визначений.

Таким чином, заявлений позивачем
позов про визнання недійсним податкового зобовязання є необґрунтованим і
такими, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та
повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія
суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі
м.Львова на постанову господарського суду Львівської обл. від 29.11.2007р.
залишити без задоволення, а згадану постанову господарського суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця
з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: М.П.Кушнерик

І.Я.Олендер