Справа № 2-а-90/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 90/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Стьоба О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1., представника
відповідача Кравченко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Головного управління праці
та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових
дій, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1. звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління
праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної
адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як
учаснику бойових дій.

З позовної заяви виходить, що позивач являється учасником
бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Городнянським районним військовим комісаріатом Чернігівської області 14.05.2000
року.

Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” позивачу щорічно до 5 травня повинна
надаватись разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком як
учаснику бойових дій. Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 22 Конституції України
грошова допомога призначена позивачу за 2005, 2006, 2007 роки виплачувалась не
в повному обсязі.

Так, одноразову грошову допомогу позивачу було виплачено
відповідно в 2005 році в розмірі 250 грн., в 2006 році в розмірі 250 грн., в
2007 році в розмірі 280 грн.. Мінімальна пенсія за віком у 2005 році складала
332 грн., пенсія за віком у 2006 році становила 359 грн., пенсія за віком у
2007 році становила 410 грн.. Таким чином, відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” суми виплат учаснику
бойових дій мали б скласти в 2005 році - 1660 грн., в 2006 році - 1795 грн., в
2007 році - 2050, 30 грн.. Сума недоплат за 3 роки склала 4725, 30 грн..

На підставі викладеного,
позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої
йому разової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі 4725,
30 грн..

Ухвалою судді від 20 лютого 2008 року відкрито провадження у зазначеній
справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав заявлені ним позовні вимоги
та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені в позовній заяві.
Вказав, що він являється учасником бойових дій, та відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на
отримання разової щорічної грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за
віком. На даний час він працює в Городнянській ЗОШ І ступеню вчителем фізичної
культури. З відповідним Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” він був ознайомлений з моменту встановлення йому
статусу учасника бойових дій. В 2005 та 2006
роках він не звертався до суду за захистом своїх прав по виплаті щорічної
разової грошової допомоги, оскільки йому пізно підказали, що відповідна
допомога виплачується не в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позивачем позов не
визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовну
заяву. В своїх запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет
на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення. Зокрема, розмір грошової допомоги для учасників
бойових дій у 2005 році становив 250 грн., у 2006 році - 250 грн., у 2007 році
- 280 грн.. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України. Таким чином, головне управління праці та соціального захисту населення
облдержадміністрації не мало законних підстав визначати або змінювати розміри
зазначеної допомоги, оскільки вони визначалися законами України про Державний
бюджет на відповідний рік. Крім того, у 2005, 2006 роках Конституційним Судом
України не приймались рішення щодо визнання неконституційними положень Законів
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» в частині визначення розміру щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня ветеранам війни. Також відповідно до ст. 99 КАС України
позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав по виплатам
за 2005-2006 роки, оскільки виплати позивач отримав у травні місяці
відповідного року, а до суду звернувся лише в лютому 2008 року. Відповідач в
своїх запереченнях також вказав, що позивач отримав разову грошову допомогу до
5 травня у відповідних розмірах в травні 2007 року, тобто до ухвалення
Конституційним Судом України рішення про неконституційність положень деяких
статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Водночас,
зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого
акту, який був предметом спору. Враховуючи зазначене, головне управління праці
та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, в
зв'язку з чим відсутні протиправні дії. При розгляді спірних правовідносин
відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, згідно
якої у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода
завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами
виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити
позивачу в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління праці та
соціального захисту населення облдержадміністрації частини недовиплаченої
разової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення позивача та представника
відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи питання, щодо пропущення
позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом свого
порушеного права у 2005-2006 роках, на чому наполягає сторона відповідача, суд
прийшов до висновку, що позивач зазначений у ст. 99 КАС України строк звернення
до суду в дійсності порушив, оскільки він отримував виплати до 5 травня як в
2005 році, так і в 2006 році і знав про порушене своє право, жодних доказів,
які б спростовували даний факт та підтверджували поважність причин пропущення
строку звернення до суду позивач суду не надав, а тому річний строк звернення
до суду повинен обчислюватись з травня 2005 року та травня 2006 року.

Відповідно до положень ст. 100 КАС України, пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів
війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частина 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Судом встановлено, що
ОСОБА_1народивсяІНФОРМАЦІЯ_1в м. Бобровиця Чернігівської області та з
03.03.1992 року він зареєстрований проживаючим в АДРЕСА_1( а.с. 3 - 5 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого Городнянським районним військовим комісаріатом, встановлено, що
ОСОБА_1є учасником бойових дій і має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників
бойових дій ( а.с. 3 ).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Городнянської
райдержадміністрації № 3 від 04.01.2007 року встановлено, що ОСОБА_1виплачена
разова грошова допомога до Дня Перемоги : у 2005
році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як
учаснику бойових дій у розмірі 250 грн.; у 2006 році згідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» як учаснику бойових дій у розмірі 250
грн.; у 2007 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005
рік» як учаснику бойових дій у розмірі 280 грн. ( а.с. 5 ).

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Незважаючи на відповідні положення
ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дія ч. 5 ст. 12 відповідного закону на 2007 рік зупинялась в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових
дій згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Згідно ст. 34 Закону
України № 2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет України на 2005
рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам
бойових дій складає 250 гривень.

Згідно ст. 30 Закону
України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006
рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам
бойових дій складає 250 гривень.

Згідно ст. 29 Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій складає
280 гривень.

Відповідно до ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Стаття 55 Конституції України
визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29
і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.
5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення
даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Розмір мінімальної пенсії за віком, на яку мається
посилання в частині 5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” при обрахуванні разової грошової допомоги
учасникам бойових дій, визначено статтею 28 Закону України „Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловік 25 років, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Статтею 62 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік” затверджено на 2007 рік прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2007 року в розмірі 380
грн., з 01.04.2007 року по 01.10.2007 року в розмірі 406 грн.. Для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений
на 1 відсоток, тобто застосовуєтьтся прожитковий мінімум який становить 410, 06
грн..

Стаття
1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
визначає, що непрацездатні особи - особи, які досягли встановленого законом
пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти - інваліди, а також
особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до
цього Закону.

Таким чином, при проведенні
розрахунку разової грошової допомоги, яка повинна виплачуватись позивачу, слід
виходити з мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 406 грн..

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1, як учаснику бойових дій,
неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату грошової допомоги за 2007
рік, і з врахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» сума виплати позивачу в 2007 році повинна була
складати 2030 грн. ( 406 грн. х 5 мінімальних пенсій за віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
позивачу ОСОБА_1. у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги
в розмірі 280 грн., сума недоплаченої позивачу разової щорічної допомоги
становить 1750 гривень.

Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо
правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не
приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Вирішуючи позов в частині
стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому частини разової
грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2005-2006 роки, суд прийшов до
висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та
ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» звужують обсяг
існуючих прав позивача, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру виплат як учаснику
бойових дій, однак відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання
неконституційними положень зазначених законів, не приймались.

Згідно роз'яснень в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої
дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст. 150
Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного
Суду України.

Стаття 150 Конституції
України визначає, що вирішення питань про відповідність Конституції України (
конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради України
належить до повноважень Конституційного Суду України.

Крім того, враховуючи
вимоги ст. 100 КАС України, позивачу слід відмовити в задоволенні позовних
вимог щодо порушення його права у 2005-2006 роках, так як позивачем пропущений
строк звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає сторона
відповідача.

Судом не приймаються до уваги посилання сторони
відповідача на те, що Головне управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не
мало законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є
необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 55, 150
Конституції України, ст.ст. 2, 4, 12, 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року,
рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. ст.
1, 28 Закону України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.29006 року, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя», ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 99, 158-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1до Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових дій -
задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1недоплачену частину разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій
за 2007 рік в розмірі 1750 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1щодо стягнення на його
користь з Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації недоплаченої частини разової
грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2005-2006 роки - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський