Справа № 2-а-1673/2008
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-1673/08
П О С Т А Н О В А

іменем України

03
березня 2008 року Харківський окружний адміністративний суд

у складі:
головуючого - судді Ральченка І.М.

при секретарі
Спіріній О.С.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Красько С.Ю.

розглянув
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Харківського університету повітряних сил ЗС України про стягнення недосплаченої
надбавки та компенсації,

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому вказав, що проходив службу у військовій частині А-0678,
на час звільнення з військової служби йому не була видана грошова компенсація
замість продовольчих пайків в період з 11.03.2000 року по 31.12.2005 року. В
обґрунтування позову в цій частині
ОСОБА_1 послався на ч. 2 ст. 9 Закону України „Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, якою передбачена
виплата грошової компенсації замість продовольчого пайка. Крім того, вказав, що
станом на 01.05.2003 року його вислуга років складала 18 років 9 місяців, а
тому відповідно до Указу Президента №389/2003 від 05.05.2003 року „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну
службу” він мав право на щомісячну надбавку до грошового забезпечення у розмірі
50%. Зазначив, що вказана надбавка відповідачем виплачувалась йому в меншому
розмірі, а саме від 10 до 50%, що є порушенням законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити його у
повному обсязі.

Представник відповідача Красько С.Ю.
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити позивачу у задоволенні позову, вказав, що ст. 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від
20 грудня 1991 року № 2011-XII в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків відповідно до п. 2 Закону України „Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів” від 07.02.2000 року № 1459-III призупинена з 11.03.2000 року. Крім того, отримання грошової компенсації замість продовольчих пайків
здійснюється лише за бажанням військовослужбовців, в іншому випадку видачі
підлягають пайки в натуральній формі. Позивач бажання про одержання грошовї
компенсації замість продовольчих пайків не виявляв, до відповідача з цього
приводу не звертався. Тому зазначена позовна вимога позивача є необгрунтованою.
Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з позивача недоплаченої за період з травня 2003
року по листопад 2005 року щомісячної надбавки за безперервну військову службу
є також незаконними. Відповідно до п. 1 Указу Президента №389/2003 від
05.05.2003 року „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони
України за безперервну службу” та
п. 2 Наказу Міністра оборони України „Про затвердження інструкції про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних
Силах України” №411/7732 від 28.05.2003 року
порядок, умови виплати і розміри щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України встановлюється за рішенням Міністра оборони України.
Зазначеними нормативними актами Міністру надано право встановлювати надбавку,
відповідно до Указу Президента України, в якому визначений не твердий розмір, а лише її граничний
відсоток, а саме для осіб зі стажем служби понад 15 років - 50%. Розміри
вказаної надбавки встановлені
розпорядженнями Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення. Тому твердження позивача про те, що починаючи з
01.05.2003 року військослужбовцям з вислугою років понад 15 років підлягає
надбавка підлягає виплаті у розмірі 50% є помилковим. ОСОБА_1 в період
проходження служби отримував щомісячну надбавку за безперервну військову службу
у розмірах, встановлених Міністром оборони України в межах прав, наданих йому
Президентом України. Виходячи з викладеного вимоги позивача є безпідставними та
необгрунтованими.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи судом
встановлене наступне.

Позивач
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині А-0678, правонаступником
якої є Харківський університет повітряних Сил. 24.11.2005 року ОСОБА_1 був
звільнений із військової служби у запас за п.63 п.п. „Г” у зв'язку із
скороченням штатів наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від
24.11.2005 року № 78-пм.

Із довідки ХУПС від 23.08.2006 року №131 вбачається, що ОСОБА_1
під час проходження служби забезпечувався продовольчим пайком до
10.03.2000 року, з 11.03.2000 року не забезпечувався, грошова компенсація
замість пайка не отримував.

Відповідно
до ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII в
редакції Закону до 03.11.2006 року, військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дію
ч.2 ст. 9 Закону № 2011-XII в частині одержання військовослужбовцями речового
майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової
компенсації замість них зупинено Законом України „Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів” від 07.02.2000 року № 1459-III. Зазначений Закон
опублікований в газеті „Урядовий кур'єр”, 2000, 03, від 11.03.2000 року № 45.

Враховуючи
викладене слід зазначити, що позивач на час звільнення з військової служби не
мав право на отримання грошової компенсації замість продовольчих пайків у
зв'язку з зупиненням дії пункту 2 статті
9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей".

Таким
чином позов щодо стягнення грошової компенсації замість продовольчих пайків не
підлягає задоволенню, виходячи з вищевикладеного та оскільки діючим
законодавством на час виникнення спірних
правовідносин право на таку компенсацію передбачено не було.

Відповідно
до Указу Президента №389/2003 від 05.05.2003 року „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну
службу” Міністру оборони України надано
право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну
військову службу у відсотках до
грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності,
залежно від стажу служби, та визначати
порядок і умови здійснення таких виплат. Згідно з Наказом Міністра
оборони України „Про затвердження інструкції про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України”
№411/7732 від 28.05.2003 року розміри
щомісячної надбавки за безперервну службу щорічно встановлюються,
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони
України. На виконання Указу Президента України від 05.05.2003 року №389/2003
Міністром оборони України видані розпорядження у формі телеграм від 26.05.2003
року, 13.11.2003 року, 25.12.2003 року, 16.01.2004 року, 07.10.2004 року.

Згідно
із зазначеними розпорядженнями розмір
надбавки за безперервну службу для ОСОБА_1, як для особи що має стаж служби
понад 15 років, повинен був встановлений з 01.05.2003 року - 10%, з 01.11.2003
по 31.12.2003 року - 50%, з 01.01.2004 року - 10%, з 01.09.2004 року - 40%,
01.01.2005 року - 10%. Із довідки №73
від 30.03.2006 року, виданої військовою частиною А 0678, вбачається, що позивач фактично отримував
надбавку за безперервну військову службу в період з травня 2003 року по лютий
2005 року. Розмір надбавки відповідав встановленому розпорядженнями Міністра
оборони України, окрім періоду вересня 2004 року. А саме відповідно до
розпорядження Міністра оборони України надбавка на цей час встановлювалась у
розмірі 40%, фактично позивач отримав 15%.

Тому
вимоги позивача в частині стягнення невиплаченої надбавки за безперервну
військову службу підлягають задоволенню частково за вересень 2004 року у розмірі
201,1 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 94, 104, 159, 160-162 КАС
України, ст.9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, суд -

П О С Т А Н О В И
В :

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Харківського університету повітряних сил ЗС України на користь ОСОБА_1 невиплачену надбавку за безперервну
військову службу за вересень 2004 року у розмірі 201 грн. 10 коп.

В
задоволенні позову в інших частинах відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.

Повний
текст постанови виготовлений 11.03.2008 року.

Суддя (підпис)

Постанова не набрала законної сили. З оригіналом згідно.

Суддя
І.М. Ральченко