Справа № 2-а-1483/2008
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2008-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2008 р. Справа № 2-а-1483/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Федчук Віталій Володимирович,

При секретарі судового засідання: Педорук Л.С.

За участю
представників сторін:

позивача :

відповідача
:

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної
податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 заявлено позов до Державної податкової інспекції
у м. Вінниці про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м.
Вінниці, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1через свої
релігійні переконання не бажає обліковуватись за ідентифікаційним кодом.

За таких обставин позивач звернулася до відповідача із
заявою про проставлення відмітки у паспорті, яка б давала їй право на
здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера та відмовлялася від
прийняття ідентифікаційного номера.

Державна податкова інспекція у м. Вінниці на звернення
позивача у своїх відповідях посилається на спільний наказ ДПАУ і МВС України
№602/1226 від 19 жовтня 2004 року, відповідно до якого затверджений Порядок
внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, у зв'язку з
чим рекомендують оформити проставлення у своєму паспорті необхідної відмітки
відповідно до вказаного Порядку.

Але позивач вважає незаконним Порядок унесення відмітки
до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи -
платника податків та інших обов'язкових платежів та таким, що не відповідає
Конституції України, яким керується відповідач при розгляді заяви особи, яка
відмовляється від ідентифікаційного номера.

На думку позивача, у паспортах таких осіб повинна
робитись відмітка про наявність у них права здійснювати будь - які платежі без
ідентифікаційного номера, а відмова відповідача зробити у паспорті позивача
зазначену відмітку поза вимог вказаного Порядку - є неправомірною
бездіяльністю, що порушує її законні
права та інтереси.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 звернулася з
позовною заявою до суду, в якій просить визнати протиправними дії щодо відмови
у вчиненні в її паспорті відмітки про наявність у позивача права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера та зобов'язати відповідача внести
у паспорт відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному
об'ємі та просив задоволити його, обґрунтовуючи позовні вимоги обставинами, що
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. В
обґрунтування заявленого суду пояснив, що при зверненні позивача до ДПІ у м.
Вінниці, їй було роз'яснено, що згідно Порядку унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів, який затверджений наказом ДПА України,
МВС України від 19.10.04 №602/1226, їй необхідно заповнити та подати до
податкового органу заяву відповідного
зразка.

За вказаних вище обставин, фізичній особі видається
довідка, яка є підставою для звернення у органи внутрішніх справ для внесення
відповідної відмітки у паспорті.

Однак, позивач відмовився від заповнення такої заяви.

При цьому, представник відповідача зазначив, що органи
державної податкової служби в Україні, відповідно до ст. 3 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні”, в своїй діяльності керуються Конституцією
України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також
рішеннями органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданих у
межах їх повноважень.

Разом з тим, органи державної влади і місцевого
самоврядування, їх посадові особи повинні діяти виключно в межах, визначених
відповідними видами правових норм.

Згідно п.13 ст.8 Закону України “Про державну податкову
службу в Україні”здійснення функцій по наданню фізичним особам - платникам
податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційних номерів покладено на
Державну податкову адміністрацію України.

Не може бути задоволеною вимога позивача про
зобов'язання ДПІ у м. Вінниці зробити у паспорті відмітку, посилаючись на ч.2
ст.1 Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів”, оскільки зазначена правова норма не передбачає
обов'язку податкового органу вносити відмітки у паспорта осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються від ідентифікаційного номера.

Всі записи, які вносяться в паспорт громадянина України,
регламентуються Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 №2503-ХІІ (в редакції Постанови
Верховної Ради України від 02.09.03 №3423-ХП) та Інструкцією щодо правил та
порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом
МВС України від 17.08.94 №316, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
05.09.94 за №211/421, згідно яких на 7-9
сторінок паспорта, на підставі відповідних документів, на прохання громадянина,
проставляються установами (закладами) охорони здоров'я відмітки про групу крові
і резус фактор, та можуть бути внесені дані про дітей органами реєстрації актів
громадянського стану під час реєстрації народження дітей.

Крім цього, п.7 вищевказаного Положення, вказує, що
записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті громадянина України
здійснюються паспортною службою органів внутрішніх справ.

При зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо
внесення на 7-9 сторінку відмітки встановленого змісту та форми, відповідно до
розділу 5 вищевказаного Порядку, здійснює посадова особа органу внутрішніх
справ.

Тому, недопустимо здійснення посадовими особами органу
державної податкової служби інших функцій, ніж тих, що визначаються
законодавством.

Пленум Верховного Суду України у п.7 своїй постанові від
13 червня 2007 року №8 “Про незалежність судової влади”, вказує на те, що не
допускається постановлення рішень, які зобов'язують до вчинення дій, які не є
обов'язковими за законом. З огляду на викладене вище, вимоги у
адміністративному позові про зобов'язання суб'єкта владних повноважень внесення відмітки у його паспорт, є
незаконними та безпідставними, оскільки з урахуванням положень ч.1 ст.19
Основного Закону, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно
до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи
та надані в їх обгрунтування докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1є прихожанкою Хрестовоздвиженського храму м.
Вінниці і не бажає обліковуватись за
ідентифікаційним кодом.

З цією метою, позивач звернулась до Державної податкова
інспекція у м. Вінниці з заявою про відмову від прийняття ідентифікаційного
номера.

Відповідаче надано відповідь позивачу, згідно якої їй
рекомендовано подати заяву з відповідними про себе даними до органу державної
податкової служби, як того вимагає
Порядок внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом ДПАУ і МВС України
№602/1226 від 19 жовтня 2004 року.

Однак, на думку позивача, вищевказаний Порядок не відповідає нормам
Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів”від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР, іншим Законам
та Конституції України, оскільки, згідно положень цього Порядку, у паспорти
громадян України, окрім відмітки про наявність права здійснювати будь - які
платежі без ідентифікаційного номера, вноситься ще й номер довідки,
формулювання якого подібно до ідентифікаційного номера фізичної особи. Внесення
такого номера у паспорти громадян України не передбачено жодним законом
України, що є порушенням статті 19 Конституції України, яка визначає, що
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На думку позивача, інформація про осіб, які відмовилися
від ідентифікаційного номера за наявності такої довідки, відповідно до Порядку,
заноситься та зберігається і в подальшому в електронному державному реєстрі, що
є порушенням статті 5 Закону України “Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів”, в якій зазначається, що до
державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні
або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Таким чином, у паспортах таких осіб повинна робитись
відмітка про наявність у них права здійснювати будь - які платежі без
ідентифікаційного номера, а відмова відповідачів зробити у паспорті позивача
зазначену відмітку поза вимог вказаного Порядку - є неправомірною
бездіяльністю, що порушує його законні права та інтереси.

Тому, позивач звернулася з позовною заявою до суду

Відмовляючи в позові, суд керувався наступним.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України “Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів” (надалі - Закон 320/94-ВР), для осіб, які через
свої релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про
це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку
платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

З метою виконання положень Закону 320/94-ВР, розроблено
Порядок внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів (далі Порядок), який затверджено спільним наказом
Державної податкової адміністрації України і Міністерства внутрішніх справ
№602/1226 від 19 жовтня 2004 року та в Міністерстві юстиції України 20.10.04 за
№1345/9944.

Даний Порядок визначає процедуру внесення відмітки про
наявність права особи, яка за релігійними або іншими переконаннями
відмовляється від ідентифікаційного номера та офіційно повідомляє про це у
формі заяви орган державної податкової служби.

Дія Порядку розповсюджується як на осіб, у яких наявні
ідентифікаційні номери, так і на таких осіб, у яких вони відсутні.

Термін, який надається органу державної податкової
служби для перевірки інформації, що особа навела у заяві, - 30 календарних
днів.

Згідно зазначеного Порядку, після прийняття заяви орган
державної податкової служби за місцем реєстрації особи, проводить перевірку наявності
інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів щодо достовірності поданих даних.

Термін дії довідки, яка надається фізичній особі у
органі державної податкової служби, становить 30 календарних днів.

Фізична особа з довідкою звергається до органу
внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації, який здійснює внесення відмітки до
паспорта фізичної особи.

Відповідно до розділу 5 Порядку, посадова особа органу
внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо
внесення відмітки до паспорта вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку
встановленого змісту та форми.

Після отримання в органі внутрішніх справ відмітки про
право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера і передачі до органів
державної податкової служби відривного корінця до довідки за ф.№В3, що є
свідченням наявності у паспорті такої відмітки, у органах державної податкової
служби доходи такої особи будуть обліковуватись з використанням інформації про
її прізвище, ім'я та по-батькові, серію та номер паспорта.

Судом встановлено, що при зверненні позивача до ДПІ у м.
Вінниці щодо внесення відмітки до її паспорта про наявність у неї права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, через свої релігійні
переконання, їй було роз'яснено щодо необхідності здійснення певної процедури
для отримання такої відмітки в паспорті, згідно чинного законодавства України,
посилаючись на положення Закону
320/94-ВР та Порядку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України “Про державну податкову службу
в Україні” встановлено, що органи державної податкової служби в Україні в своїй
діяльності керуються Конституцією України, іншими нормативно-правовими актами
органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування, виданих у межах їх повноважень.

З аналізу вищевказаних положень, вбачається, що ДПІ у м.
Вінниці як суб'єкт владних повноважень
повинна діяти в межах та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами
України.

В силу ст. 10 Закону України “Про державну податкову
службу в Україні”, визначений чіткий перелік відповідних функцій державних
податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних
та об'єднаних державних податкових інспекцій. Однак, до цих функцій не належить
внесення до паспорта будь-яких записів.

Частиною першою статті 3 Закону 320/94-ВР передбачено,
що Державний реєстр створюється Головною державною податковою інспекцією
України (з 1996 року - Державна податкова адміністрація України). Відповідно до
ч. “б” ст.5 цього Закону, фізичній особі-платнику податків та інших
обов'язкових платежів ідентифікаційний номер надає Головна державна податкова
інспекція України (Державна податкова адміністрація України).

Таким чином, не знайшли свого підтвердження вимоги
позивача про зобов'язання Державної
податкової інспекції в м. Вінниці зробити у паспорті ОСОБА_1 відмітку про
наявність права на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номеру, оскільки ні
законами, ні підзаконними актами не покладається на органи державної податкової
служби щодо здійснення зазначених дій.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищенаведених фактів, суд приходить до
висновку щодо відсутності законних підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

В
позові відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний
текст постанови виготовлений 31.03.2008 року.

Суддя/підпис/ Федчук
Віталій Володимирович

Станом
на 31.03.2008 року постанова не набрала законної сили

Копія
вірна:

Суддя:

Секретар: