Справа № 22а-194/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-194/08 Головуючий
у І інстанції Галацевич О.М.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
квітня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І.,
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Лугинського районного
суду Житомирської області від 20 березня 2007 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного управління лісового господарства про
скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 6 від
16.01.2007 року та закриття адміністративної справи, -
У січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з зазначеним позовом, в якому просив скасувати оскаржувану постанову про
накладення адміністративного стягнення та справу закрити.
Постановою Лугинського
районного суду Житомирської області від 20 березня 2007 року заявлений позов
залишений без задоволення.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1. подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких
зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що адміністративне стягнення на позивача
накладено правомочним органом, в діях ОСОБА_1. містяться ознаки проступку,
передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП та ст. 20 Закону України «Про мисливське
господарство та полювання» та доведена
його вина у вчиненні даного проступку.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Колегією суддів встановлено, що 06.01.2007 року інспектором-мисливствознавцем
«Словечанський лісгосп» Невмержицьким В.М. було складено протокол про
адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1. здійснив
адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 85
Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, 06.01.2007 року о 13 годині 00 хвилин позивач здійснював
полювання в закритий для полювання час та на території лісового заказника
місцевого значення «Словечанський кряж» без будь-яких документів на право полювання.
Відповідно до карти-схеми лісонасаджень та довідки про об'єкти
природно-заповідного фонду по ДП «Словечанський лісгосп» станом на 01.01.2007 року 93 квартал
Велідницького лісництва є територією заказника місцевого значення
«Словечанський кряж» та відноситься до об'єктів природно-заповідного фонду.

Порушником був пред'явлений
дозвіл на зброю № 618, дійсний до 08.08.2009 року. При складанні протоколу у
ОСОБА_1. виявлені та вилучені мисливська зброя ИЖ-58 16 калібру гладкоствольна
НОМЕР_1 в зібраному стані.
В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення та підпис
правопорушника, про що зроблено відповідний запис, скріплений підписами свідків ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. Аналогічно відсутній підпис ОСОБА_1. в протоколі вилучення
вогнепальної зброї, є помітка з підписами понятих ОСОБА_2. та ОСОБА_3., що
останній відмовився від ознайомлення з протоколом та підпису у ньому.

Статтею 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»
встановлено, що до полювання прирівнюється перебування осіб у межах мисливських
угідь, у тому числі на польових та лісових дорогах (крім доріг загального
користування) з будь-якою стрілецькою зброєю. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про мисливське
господарство та полювання» забороняється полювати на територіях та об'єктах
природно-заповідного фонду.

А тому на підставі протоколу про адміністративне правопорушення завідуючим сектором
мисливського господарства Житомирського обласного управління лісового
господарства Загожим Ю.В. розглянута справа про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 85 КУпАП і відповідно до постанови про накладення адміністративного
стягнення та стягнення збитків, заподіяних мисливському господарству № 6 від
16.01.2007 року, останнього визнано винним у тому, що він знаходився на
полюванні в забороненому для полювання місці - в заказнику «Словечанський кряж» та накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про
накладення адміністративного стягнення винесена без порушень правил
територіальності розгляду
адміністративної справи, оскільки ст. 242 КУпАП надано право від імені органів
мисливського господарства розглядати справи про адміністративні правопорушення
і накладати адміністративні стягнення начальникам управлінь
мисливського господарства та його заступникам.

Що
стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що судом неправомірно
враховано показання свідків ОСОБА_2., ОСОБА_2. та ОСОБА_3., оскільки вони є
посадовими особами, підпорядкованими відповідачу, то слід зазначити наступне.
Факт вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП підтверджується не лише
показаннями зазначених вище осіб. Так, як вбачається з протоколу судового
засідання (а.с. 41), свідок зі сторони позивача ОСОБА_4. надав пояснення, що він з позивачем перебував
на полюванні, і в останнього була рушниця. При цьому, як зазначив свідок, коли
він повернувся до машини, працівники лісового господарства складали протокол.
Отже, враховуючи, що свідки ОСОБА_2., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. надали аналогічні пояснення, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції правомірно враховані пояснення свідків, які є
посадовими особами в структурі органів лісового господарства.

Обговорюючи
твердження апелянта про невідповідність постанови про накладення
адміністративного стягнення вимогам ст.
283 КУпАП, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно
до ст. 283 КУпАП, яка встановлює вимоги до змісту постанови, в ній має бути
зазначена, зокрема, дата розгляду справи. Проте таких вимог як роз'яснення прав
правопорушнику та зазначення часу і місця розгляду справи до змісту постанови
не встановлено. Дослідивши наявну в матеріалах справи постанову № 6 від
16.01.2007 року, судова колегія вважає, що вона цілком відповідає вимогам,
встановленим ст. 283 зазначеного вище Кодексу.

Отже, доводи
апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову
Лугинського районного суду Житомирської області від 20 березня 2007 року
залишити без змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 09 квітня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 10 квітня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: