Справа № 22а-879/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-879/08 Головуючий
у І інстанції Кравець В.І.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
березня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І., Маслія
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Гайсинському районі Вінницької області на постанову Гайсинського
районного суду Вінницької області від 25 квітня 2007 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області про стягнення недоплачених щомісячних підвищень до пенсії
березні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому,
посилаючись на порушення відповідачем норм Конституції України, положень
Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
«Про пенсійне забезпечення», «Про прожитковий мінімум», просив
стягнути з УПФУ у Гайсинському районі Вінницької області недоплачене
йому як інваліду війни ІІ групи підвищення до пенсії за 2000-2007 роки у
Постановою Гайсинського
районного суду Вінницької області від 25 квітня 2007 року заявлений позов
частково задоволено: стягнуто з Управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької області на користь позивача суму недоплачених
2004-2007 роки. В решті позовних вимог
Постанова
суду мотивована тим, що ОСОБА_1. як інвалід війни ІІ групи мав право на
підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком у межах
трьохрічного строку позовної давності.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення в
скасованій частині з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги
про здійснення перерахунку пенсій з врахуванням підвищення у розмірі 350%
мінімальної пенсії за віком, яка має встановлюватися на рівні прожиткового
мінімуму, є обґрунтованими, оскільки до спірних правовідносин не можуть бути
застосовані положення Постанов Кабінету Міністрів України, що визначають
мінімальний розмір такої пенсії. При
цьому, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в межах трьохрічного
строку позовної давності.

Однак з
висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в межах
трьохрічного строку позовної давності погодитися не можна.

Так,
колегією суддів встановлено, що позивач є інвалідами ІІ групи, що
підтверджується відповідним посвідченням.

Статтею
13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
(в редакції Закону до 01.01.2006 року) передбачено, що інвалідам війни II групи
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищуються у розмірі 350 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Проте,
відповідачем підвищення пенсії позивачу проводилося відповідно до базового
розміру, встановленого Постановами
Кабінету Міністрів України від 10.11.2000 року № 1686 та від 03.01.2002 року №
1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету».

Судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про
можливість застосування трьохрічного строку позовної давності до спірних
правовідносин, з огляду на наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. звернуся з адміністративним позовом до
Гайсинського районного суду Вінницької області 26.03.2007 року. При цьому, в
позові він просив стягнути з відповідача недоплачене підвищення за попередні
сім років.

Згідно
з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачу
про виплату йому підвищення пенсії у розмірі, передбаченому Постановами КМУ, було відомо в момент отримання пенсій за
відповідний місяць.

Згідно
з ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с.
12), відповідач наполягав на застосуванні річного строку звернення до
адміністративного суду та просив відмовити в задоволенні позову на цій
підставі.

В свою
чергу, позивач не ініціював питання про поновлення пропущеного строку звернення
до суду.

Отже,
враховуючи, що інших строків для звернення до адміністративного суду з таким
позовам ні Кодексом адміністративного судочинства України, ні іншими Законами
України не передбачено, судова колегія вважає, що позивачем пропущено річний строк
для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та
інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про
стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області суми недоплачених підвищень до пенсії як інваліду війни ІІ
групи за період з 2006 року по 26.03.2006 року.

Отже, в
цій частині позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, і відповідно постанова суду першої інстанції
в даній частині підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача, які були
заявлені ним в межах річного строку звернення до адміністративного суду, то
слід зазначити, що вони також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З
01.01.2006 року статтею 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в
редакції Закону № 2939-IV від 05.10.2005 року) встановлено, що інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II
групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність.

Відповідно
до довідок про розмір пенсії позивача, які містяться в матеріалах справи (а.с.
14-20), з 01.01.2006 року ОСОБА_1.
підвищення пенсії розраховувалося та виплачувалося відповідно до вищевикладених
вимог законодавства, а тому судовою колегією не встановлено порушень
відповідачем приписів Законів України, якими регулюються спірні правовідносини,
що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог,
заявлених в межах річного строку звернення
до суду.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької
області задовольнити.

Постанову
Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2007 року в
частині задоволення позовних вимог про стягнення з Управління Пенсійного фонду
України у Гайсинському районі Вінницької області на користь ОСОБА_1. суми
недоплачених підвищень до пенсії як інваліду війни ІІ групи у розмірі 30925,69 грн. скасувати з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В решті
постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2007
року залишити без змін.

Повний
текст постанови виготовлений 26 березня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 27 березня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: