Справа № 22а-2409/2008
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
22а-2409/08 (22а-4818/08)
суддя у 1-ій
інстанції - Ковальова О.Б.
П О С Т А Н О В А

Іменем
України

15 травня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача)

суддів Поплавського
В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі
Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-245/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення недоотриманих
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради, в якому посилаючись на те, що він як
ліквідатор аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.48
Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, просив зобов'язати
відповідача виплатити йому суму недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення
за 2000-2006 роки в сумі 7601,50 грн.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 25 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, на його користь з відповідача стягнуто заборгованість по
виплатам щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 5641,50
грн., в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради просить
скасувати постанову суду в частині стягнення на користь позивача щорічної
допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 5641,50 грн. та в цій частині
позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної
скарги, відповідач посилається на ч.2 ст. 95, ст.113, п.3 ст.116 Конституції
України, п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України , Закон
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», постанови Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 р. № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» і № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та вказує на
те, що визначені діючим законодавством види допоміг позивачу були виплачені, а
тому його права порушені не були. Окремо апелянт наголошує на тому, що у позові
слід було відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обґрунтованість постанови в оскарженій частині, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача на користь позивача виплати щорічної допомоги
на оздоровлення за 2000-2005 роки скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент
виплати, а не у розмірі щорічної допомоги, виплаченого відповідачем відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 р . «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду,
оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , щорічна
допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС другої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, при цьому
частиною 7 цієї ж статті передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України , органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України

Відповідно п.6 ч.1 ст.92 Конституції України , виключно
законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції
України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в України є парламент
- Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати
свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою
України дія ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протягом 2001-2005 років не призупинялись.

Виходячи з пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення,
застосуванню підлягають норми ст.48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України за № 562 від 12.07.2005 р та від 26.07.1996 р. за № 836 .

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги позивача про стягнення з відповідача сум щорічної допомоги на оздоровлення
недоотриманих ним за 2000-2005 роки, суд першої інстанції не прийняв до уваги
та не надав належної оцінки тому, що позивач звернувся з позовом до суду лише у
липні 2007 року, тобто з пропуском строку звернення до суду з позовом щодо
вказаних вимог. З клопотанням про поновлення строку позивач не звертався.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.99
КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України , пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягає
на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду з
адміністративним позовом щодо позивача.

Керуючись вказаними статтями КАС України , колегія суддів
приходить до висновку, що вимоги позивача провести виплату грошової допомоги за
2000-2005 роки заявлені поза межами строку звернення до адміністративного суду,
встановленого КАС України, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає що постанова Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2007 року в оскарженій частині
підлягає скасуванню, з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову в частині стягнення недоплаченої разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 роки з підстав пропуску строку на звернення з позовом
до суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202,
ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 25 жовтня 2007 року в частині стягнення на користь
ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради 5641,50 грн. щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки -
скасувати, в позові ОСОБА_1 в зазначеній частині відмовити.

В іншій частині Постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2007 року - залишити
без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її тексту у
повному обсязі.

В повному обсязі постанову суду буде виготовлено 20
травня 2008 року

Судді

Копія
відповідає оригіналу

Суддя