Справа № 22-а-956/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції - Шальєва В.А.
Суддя
- доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-956/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді

Ляшенка Д.В.

суддів при секретарі за участі позивача представників
відповідачів

Бадахова Т.П., Шаптала Н.К. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1
Кочанової Л.І., Саленка В.Ю.

розглянувши у відкритому апеляційні скарги

судовому засіданні ДПА України, ДПА у Донецькій області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24.10.2007р.

по справі

№ 2а-1030/2007

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

1)Державної податкової адміністрації в Донецькій
області, 2)Державної податкової
адміністрації України, Державне казначейство України

про

зобов”язання вчинити дії та стягнення страхової суми,-

Керуючись
ст.ст. 195-196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні
скарги Державної податкової адміністрації в Донецькій області, Державної
податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2007р. по справі № 2-а-1030/07-
задовольнити частково і постанову суду 1 інстанції скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в Донецькій області,
Державної податкової адміністрації- задовольнити частково.

Стягнути
з Державної податкової адміністрації України за рахунок коштів державного
бюджету України на користь ОСОБА_1
страхову суму у розмірі 138 336 гривень.

У
задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після набрання законної сили, а в разі
складання і проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Головуючий І
інстанції - Шальєва В.А.

Суддя
- доповідач - Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О
С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-956/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді

Ляшенка Д.В.

суддів при секретарі за участі позивача представників
відповідачів

Бадахова Т.П., Шаптала Н.К. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1 Кочанової Л.І.,
Саленка В.Ю.

розглянувши у відкритому апеляційні скарги

судовому засіданні ДПА України, ДПА у Донецькій області

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24.10.2007р.

по справі

№ 2а-1030/2007

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

1)Державної податкової адміністрації в Донецькій
області, 2)Державної податкової
адміністрації України, Державне казначейство України

про

зобов”язання вчинити дії та стягнення страхової суми,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в
якому після уточнення вимог просив зобов'язати Державну податкову адміністрацію
України перерахувати на рахунок Національної акціонерної страхової компанії
"Оранта" страхову суму у розмірі 203031 гр. 36 коп., зобов'язати
Державну податкову адміністрацію у Донецькій області надати його документи до
Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" для здійснення
виплати зазначеної страхової суми та зобов'язати Національну акціонерну
страхову компанію "Оранта" виплатити йому вказану суму.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив що
15.12.2005 року його за наказом Державної податкової адміністрації України №
1645-л було звільнено з посади заступника голови Державної податкової
адміністрації у Донецькій області у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності.

09.03.2005 року під час проходження служби Обласною МСЕК
ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності що настала під час виконання службових обов”язків в ДПА.

29.11.2006 року на виконання запиту Державної податкової
адміністрації у Донецькій області, Донецьким ОЦ МСЕ йому встановлено ступінь
втрати працездатності у розмірі 70 % станом на 09.03.2005 року. При цьому не
було враховано те, що після 09.03.2005 року позивач продовжував хворіти 9
місяців і повторний огляд відбувся 30.12.2005 року, за результатами якого була
підтверджена 2 група інвалідності.

ДПА у Донецькій області на виконання звернення позивача
від 01.12.2006 року у відповідності до п.11 Порядку за № 349 провела засідання
комісії, про що був складений протокол від 07.12.2006 року та вирішила передати
матеріали по справі позивача в страхову компанію для нарахування та виплати
страхової суми. На цей момент страховиком працівників органів податкової служби
згідно Договору про закупівлю послуг з обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів державної податкової служби України за
№08-03-21/069-06 від 14.03.2006 року була НАСК "Оранта".

ДПА у Донецькій області всупереч свого рішення за
Протоколом від 07.12.2006 року направила пакет документів до ДПА України, а ДПА
України, в свою чергу, повернула зазначені документи тільки в квітні 2007 року
та повідомила про неможливість виплати страхової суми у зв'язку із закінченням
строку дії договору № 08-03-21/069-06 від 14.03.2006 р., та непроведення
тендеру серед страховиків.

Відповідно до ст. 18 Закону України “Про податкову службу
в Україні” та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.1994р. № 349 "Про
Порядок та умови обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб
органів державної Податкової служби", він підлягав обов'язковому
державному особистому страхуванню та придбав право на отримання страхової суми у розмірі, що залежить від
ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до
суми п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до
встановлення втрати працездатності, а саме 203031, 36 грн.

Позивач вважає, що
зазначену суму необхідно розраховувати з урахуванням заробітної плати на момент
звільнення з податкової (4229,82 грн.) та 80 % втрати працездатності (за
результатами проведеного в суді дослідження).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 24 жовтня 2007р. позов задоволений повністю.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду
від 11.03.2008р. постанова суду 1 інстанції в частині вимог ОСОБА_1 до НАСК
“Оранта” скасована і провадження у справі в цій частині закрито.

Не погодившись з постановою суду 1 інстанції ДПА України та ДПА у Донецькій області подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом 1 інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування скарг зазначені відповідачі вказали, на те, що судом 1
інстанції не з”ясована заробітна плата позивача, те, що його стаж служби в податковій складає 3 роки
2 місяці, судом безпідставно прийнято до уваги заробітну плату на момент
звільнення а не на момент встановлення інвалідності (9.03.2005р.). Судом не
враховано, що позивач повинен був самостійно звертатися до НАСК “Оранта” і на
той час, як і на момент розгляду справи відповідно до Постанови КМУ № від
03.06.1994р. № 349 не визначений страховик, а тому немає підстав для задоволення
вимог позивача.

Представники відповідачів в судовому
засіданні скарги підтримали, а позивач проти задоволення скарг заперечував.

Представник третьої особи за викликом до суду не з”явився.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити
частково, а постанову суду 1 інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 ч.1 п.4 КАС України підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд 1 інстанції
вважає встановленими та порушення норм матеріального або процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Статтею 18 Закону України “Про державну податкову службу
в Україні” передбачено, що посадові
особи органів державної
податкової служби
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на
випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати
за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або
каліцтва, захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку
з виконанням службових обов'язків, -
у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою
посадою (залежно від
ступеня втрати працездатності).

Порядок та умови
страхування посадових осіб
органів державної податкової
служби встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1,2,3,5 п.п.”б” Порядку та умов обов”язкового
державного особистого страхування
посадових осіб органів податкової служби, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 червня 1994р. №
349 (далі Порядок № 349) обов'язкове
державне особисте страхування
(далі - обов'язкове страхування)
посадових осіб органів
державної податкової служби здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету.

Обов'язковому державному особистому страхуванню підлягають посадові
особи Державної податкової
адміністрації, державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, державних
податкових інспекцій у районах,
містах (крім міст
Києва і Севастополя), районах у містах (далі - застраховані).

Страхові платежі
сплачуються Державною податковою адміністрацією (далі -
страхувальник) до 25 числа кожного місяця у
розмірі 0,25 відсотків
фонду оплати праці, включаючи встановлені чинним
законодавством доплати та надбавки застрахованих минулого місяця.

Проведення
обов'язкового страхування здійснюється страховиком, який одержав відповідну
ліцензію в Державній комісії з регулювання ринків фінансових
послуг і визначений
за погодженням з страхувальником.

Страховик виплачує
страхові суми:

б) у разі втрати застрахованим працездатності в
результаті поранення, контузії,
травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових
обов'язків, - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні
до суми п'ятирічної заробітної плати
за останньою посадою,
яку він займав до встановлення втрати працездатності, але
не може бути
меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Судом встановлено наступне.

Згідно довідки МСЕК № 042217 від 09.03.2005р. ОСОБА_1
встановлена 2 група інвалідності у
зв”язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов”язків в
державній податковій адміністрації (а.с.9)

Відповідно до наказу ДПА України від 2 грудня 2005р. №
2291-о ОСОБА_1 був звільнений з
посади заступника голови
державної податкової адміністрації у Донецькій області у зв”язку з нез”явленням на роботу протягом
більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності (а.с
6).

Наказом ДПА від 21 листопада 2006р. № 1459-0 на виконання
мирової угоди, затвердженої ухвалою Харцизького міського суду Донецької
області від 10 листопада 2006р. по справі № 2-а-89/06, ОСОБА_1 поновлений з
03 грудня 2005р. на посаді заступника
голови ДПА у Донецькій області (а.с.7).

23.03.2006 року позивач звернувся до Державної податкової
адміністрації України з проханням здійснити сприяння в оформленні відповідних
документів, необхідних для виплати страхової суми йому як застрахованій особі,
яка втратила працездатність.

Листом від 27.04.2006 року Державною податковою
адміністрацією України відмовлено позивачу в задоволенні його вимоги про
оформлення документів для виплати страхової суми, посилаючись на те, що в нього
не встановлена ступень втрати працездатності.

19.05.2006 року позивач звернувся до Донецького обласного
центру медико-соціальних експертиз з проханням встановити йому ступень втрати
працездатності.

Однак, 02.06.2006 року листом головного лікаря ОЦ МСЕ за
№807 позивачу відмовлено у встановленні ступеня працездатності у зв'язку з тим,
що Державна податкова адміністрація в своєму запиті від 14.11.2003 року за
№17203/10/26-0 не поставила питання про встановлення ступеня втрати
працездатності.

16.11.2006 року, тобто через 1,5 роки після встановлення
інвалідності позивачу, Державна податкова адміністрація у Донецькій області
направила запит до Донецького ОЦ МСЕ про встановлення ступеня втрати
працездатності станом на дату встановлення інвалідності.

29.11.2006 року Донецьким ОЦ МСЕ встановлено позивачу
ступень втрати працездатності - 70 % станом на 09.03.2005 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після
09.03.2005 року продовжував хворіти 9 місяців і направлявся саме Державною
податковою адміністрацією у Донецькій області до Донецького ОЦ МСЕ для
повторного огляду, який відбувся 30.12.2005 року. В результаті зазначеного
огляду була підтверджена 2 група інвалідності, а також підтверджений зв'язок
захворювання із виконанням службових обов'язків в державній податкові
адміністрації.

Після останнього огляду МСЕК позивач продовжував
виконувати службові обов'язки в Державній податковій адміністрації у Донецькій
області і звільнився 15.12.2006 року.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від
16.08.2007 року за № 2115 встановлено ступень втрати працездатності ОСОБА_1
станом на 15.12.2006 року у розмірі 80 %, а також встановлено, що продовження праці
в державних податкових органах спричинило погіршення стану хворого та досягло
рівня інвалідизації, тобто має місце наявний зв'язок між захворюванням,
внаслідок якого ОСОБА_1 втратив працездатність, з виконанням ним службових
обов'язків в державній податковій адміністрації (а.с.40-42).

01.12.2006 року позивач звернувся з заявою до Державної
податкової адміністрації Донецькій області про виплату йому належної по закону
страхової суми. ДПА у Донецькій області зробила необхідні відмітки у
відповідності до п. 11 Порядку за №349 та провела засідання комісії, про що був
складений протокол від 07.12.2006 року, з якого вбачається, що комісія ДПА у
Донецькій області вирішила передати матеріали у відношенні ОСОБА_1 в страхову
компанію для нарахування та виплати страхової суми.

На цей момент страховиком працівників органів податкової
служби згідно договору про закупівлю послуг з обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби
України за №08-03-21/069-06 від 14.03.2006 року була НАСК "Оранта".

У відповідності до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів
України від 03.06.1994 р. № 349 "Про затвердження Порядку та умов
обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів
державної податкової служби" для вирішення питання про виплату страхової
суми у випадках передбачених пунктом 5 цього Порядку та умов, застрахований або
його спадкоємець оформляють у відповідному органі державної податкової служби
та подають страховику заяву за встановленою формою, а також пред'являють
документ, що засвідчує особу.

З матеріалів справи вбачається, що саме Державна
податкова адміністрація у Донецькій області взяла на себе обов'язок передати до
страхової компанії матеріали відносно ОСОБА_1, серед яких містилася і оформлена
належним чином та підписана заява про виплату страхової суми. Зазначене рішення
комісії закріплено в протоколі засідання комісії по розгляду документів щодо
виплати страхових сум при проведенні обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів державної податкової служби в Донецькій
області від 07.12.2006 року.

В порушення протоколу від 07.12.2006 року щодо передачі
матеріалів відносно ОСОБА_1 в страхову компанію для нарахування та виплати
страхової суми, ДПА у Донецькій області направила пакет документів відносно
ОСОБА_1 до ДПА України.

На момент звільнення з ДПА позивачу так і не була
сплачена страхова сума.

На 2007р. договір ДПА з НАСК “Оранта” вже не діяв і на час розгляду справи в установленому порядку інший страховик не
визначений.

Вирішуючи зазначену справу апеляційний адміністративний
суд керується принципами адміністративного судочинства, в тому числі і
принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Порядком № 349 встановлено необхідність визначення
страхової суми виходячи із заробітної плати, яку отримував застрахований за
останньою посадою, яку він займав до
встановлення втрати працездатності, тобто
до втрати працездатності у зв”язку із встановленням інвалідності.

Таким чином діючим Порядок не ставить у залежність розмір
виплати від дати встановлення ступеня втрати працездатності, а тому колегія
суддів вважає правильним визначити суму страхової виплати виходячи із
заробітної плати позивача за займаною посадою на час, встановлення інвалідності
(9.03.2005р.), а саме із суми 2882 грн.
і визначити цю суму виходячи із п”ятирічної
заробітної, так як Порядок не містить посилань на залежність визначення кількості
років за яку враховується заробітна
плата від строку служби.

Суд вважає, що відповідачами не було дотримано право
позивача на своєчасне отримання страхової суми до моменту звільнення з ДПА, а
так як після встановлення інвалідності позивач продовжував працювати в ДПА,
висновком експертної комісії встановлений прямий зв”язок між встановленням
ступеня втрати працездатності і виконання службових обов”язків станом на
15.12.2006р. (80%), приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 з
приводу розрахунку страхової виплати виходячи з 80% втрати працездатності.

Судова колегія приймаючи до уваги, що діючим
законодавством встановлено здійснення страхових виплат за рахунок державного
бюджету, з огляду на невиконання суб”єктами владних повноважень, які є
відповідачами у справі, порядку здійснення виплат, приходить до висновку, про
недопустимість порушення права позивача на отримання відповідної страхової суми
в разі встановлення інвалідності з причин неврегульованості реалізації
встановленого порядку, і вважає, що неукладення ДПА України договору з
страховиком, не позбавляє обов”язку цього відповідача здійснювати страхові
виплати.

З огляду на викладене судова колегія, приймаючи до уваги
що вимоги позивача до суду полягають саме у відновленні порушеного права на
отримання страхової суми, з урахуванням положень ст. 11 ч.2 КАС України
приходить до висновку про необхідність стягнути з Державної податкової
адміністрації України на користь ОСОБА_1 суму страхової виплати у розмірі 138
336 грн., визначеної за наступним розрахунком:

2882 грн. х 60 місяців х 80%= 138 336 грн.

Таким чином суд апеляційної
інстанції вважає необхідним постанову суду 1 інстанції скасувати і ухвалити
нову постанову.

Судова колегія також зазначає, що
саме таким чином Кабінетом Міністрів України вирішено питання сплати
працівникам міліції страхових сум що повинні бути нараховані до 1 січня 2007р.
( Постанова КМУ № 707 від 12 травня 2007р.).

Керуючись ст.ст. 195-196, ст. 198, ст. 202,
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні
скарги Державної податкової адміністрації в Донецькій області, Державної
податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 24 жовтня 2007р. по справі № 2-а-1030/07- задовольнити частково і
постанову суду 1 інстанції скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в Донецькій області,
Державної податкової адміністрації- задовольнити частково.

Стягнути
з Державної податкової адміністрації України за рахунок коштів державного
бюджету України на користь ОСОБА_1
страхову суму у розмірі 138 336 гривень.

У
задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після набрання законної сили, а в разі
складання і проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: