Справа № 2-а-1534/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1534/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
березня 2008 року
15 год. 55 хв. м.
Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю
секретаря судового засідання Паршутич С.Л. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивач: не з'явився;

відповідач: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної
адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до
5 травня в сумі 3401,64 грн., суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Центру
по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в сумі
3401,64 грн.

Від
позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач
надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що розмір
щорічної разової грошової допомоги встановлюється в Законі України про
Державний бюджет України на відповідний рік. В запереченнях відповідач
посилається на ст. 95 Конституції України, ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України.
Зазначає, що позивачу в 2005-2007 роках щорічна разова грошова допомога була
виплачена в розмірах, встановлених законодавством та у встановлені терміни.
Вказує, що Центр здійснює дише виплату щорічної разової грошової допомоги до
Дня перемоги і не є розпорядником коштів. Відповідач також вказав, що позивачем
пропущено строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст. 99 КАС
України. Просив у задоволенні позову відмовити на підставі ст.ст. 99, 100 грн.

Судом
досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Розглянувши
клопотання позивача, доводи, викладені позивачем в позовній заяві, заперечення
проти позову, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Суд
виходив з такого.

ОСОБА_1
є учасником війни, доказом чого є посвідчення НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно
до ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Разом з
тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої
допомоги чинним законодавством не врегульовано.

Так,
мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу), у даному
випадку застосовуватися не може, оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного
Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених
згідно з цим Законом.

На
даний час питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на
яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” вирішується в такому порядку.

Згідно з ч.2 ст.95
Конституції України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону
про Державний бюджет України.

Статтею
44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” виплату допомоги
до 5 травня учасникам війни не передбачено.

Статтею 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005
рік” встановлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
здійснюється учасникам війни у розмірі 50 гривень.

Статтею 30 Закону України “Про державний бюджет України на
2006 рік” встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється учасникам війни у розмірі 50 гривень. Пунктом
18 ст.77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” зупинено на
2006 рік дію частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної
разової грошової допомоги учасникам війни.

Статтею 29 Закону України “Про державний бюджет України на
2007 рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" учасникам війни у розмірі 55 гривень. Пунктом 13
ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на
2007 рік дію частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної
разової грошової допомоги учасникам війни.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від
09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний
бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними). Положення статті 44 Закону України про “Про
Державний бюджет України на 2004 рік” визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного
Суду України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004.

Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішень Конституційного
суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, та від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004
положення статей законів про державні
бюджети на 2007 та 2004 роки, що визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з
09.07.2007 року та 01.12.2004 року відповідно.

На момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в
2004 та 2007 році були чинними норми Законів про державний бюджет на 2004 та
2007 роки, один з яких в 2004 році не передбачав виплати такої допомоги, в 2007 році передбачено допомогу в розмірі 55
грн.

Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007
та від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004 не
мають зворотньої дії в часі і діють з 09.07.2007 року та з 01.12.2004
року.

Законодавчим органом не було внесено
змін до Законів України про державний бюджет на відповідний рік, що стосуються
збільшення розміру видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до
Дня Перемоги для ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними
положеннь окремих статей закону про державний бюджет, а відтак, Верховною Радою
України не було виділено додатових коштів головному розпоряднику коштів
(Мінпраці) для виплати учасникам війни щорічної разової грошової допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається із заперечень відповідача, останній не є ні
головним розпорядником бюджетних коштів, ні розпорядником коштів першої
інстанції. Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює лише
виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги у розмірах і обсягах
виключно виділеного фінансування, встановленого на поточний рік відповідним
Законом про державний бюджет. Відповідач не
наділений повноваженнями щодо внесення змін до Закону про державний бюджет щодо
визначення додаткових бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо
самостійного розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в
ньому.

Відповідно до довідки від 03.03.2008 року № 01-770 (а.с.12),
у 2005-2007 роках позивач отримав щорічну разову грошову допомогу в розмірах,
передбачених Законами України про державний бюджет на відповідний рік: в 2005
році - 50 грн., в 2006 році - 50 гривень, в 2007 році - 55 гривень. У 2004 році
виплати разової грошової допомоги до 5 травня учаникам війни не пердбачалася.

Оскільки
позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законами
України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було
передбачено, то дії відповідача відповідають приписам закону, яким визначено
видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його
територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина
відповідача щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, відсутня.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року №
367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам
війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України
щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти,
необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

Так само заслуговує на увагу і та обставина, що
відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
встановлено, що Міністерство фінансів і
Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів
Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх
місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської
облдержадміністрації не має повноважень на самостійне визначення розміру
грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України, зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідними статтями законів України
про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової
грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни, встановлювалися виходячи з обсягу видатків,
виділених на цю мету при формування показників Державного бюджету України на
відповідні роки. Відповідач забезпечував виплату щорічної
разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною
Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний
рік.

Позивач
заявляє позовні вимоги за 2004-2007 роки.

Частиною
2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу було
відомо про розміри отриманої ним допомоги в 2004-2006 роках.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку
звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Відповідач наполягав на застосуванні наслідків, передбачених ст.100 КАС
України.

Позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення
пропущеного строку звернення до суду.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових
витрат, то підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-165 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.
Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.М.Шевчук

Повний
текст постанови складено 24.03.2008 року.

Постанова
не набрала законної сили.

Суддя
С.М.Шевчук