Справа № 22-а-922/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-922/08
Головуючий 1 інстанції -
Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі: головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: Подобайло
З.Г., Григорова А.М.

при секретареві - Касян В.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2007 року по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Полтавського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и л а:

У березні 2007 року позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Кременчуцького районного суду Полтавської
області з адміністративними позовами до Полтавського обласного військового
комісаріату, Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській області про
визнання дій Полтавського обласного військового комісаріату при
нарахування та здійсненні виплат пенсії неправомірними, про стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області сум у
відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській області проводити розрахунок та
здійснювати виплату з 01.01.2007 року пенсії у іншому розмірі.

Ухвалами Кременчуцького районного суду Полтавської
області від 16.05.2007 року адміністративні справи за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Полтавського обласного військового комісаріату,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про визнання дій Полтавського обласного
військового комісаріату при нарахування та здійсненні виплат пенсії
неправомірними, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області сум у відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області проводити
розрахунок та здійснювати виплату з 01.01.2007 року пенсії у іншому розмірі з
підстав, визначених ст. 116 Кодексу адміністративного судочинства України,
об'єднані в одне провадження.

Постановою Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27.08.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задоволені частково, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 - задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду від 03.07.2007 року, в
частині рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, в апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області, посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану
постанову, та постановити нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 відмовити.

В засіданні колегії суддів представник Головного
управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підтримав вимоги й
обґрунтування апеляційної скарги.

В засіданні колегії суддів позивачі
та їх представники, представник відповідача - Полтавського обласного
військового комісаріату не прибули, хоча
про дату, час й місце слухання справи
повідомлені належним чином відповідно до вимог п. 10 ст. 35, ст. 40 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанову Кременчуцького районного суду Полтавської
області від 27.08.2007 року слід
відповідно правил ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України -
скасувати, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до висновку, що
відповідачем Полтавським обласним військовим комісаріатом неправомірно не були
включені до розміру грошового
забезпечення позивачів надбавки, встановлені Указом Президента України від
23.02.2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», Указом Президента
України від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації прикордонних служб України, Управління державної
охорони України за безперервну службу»,
а також премія відповідно до відповідно до розділу 34 «Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України» у
наслідок чого позивачам була заподіяна матеріальна шкода, суми якої судовим
рішенням стягнуті з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України
в Полтавській області.

Даний висновок суду колегія суддів вважає хибним,
оскільки пенсійне забезпечення за особами, пенсії яким призначено до набрання
чинності законом України від 04.04.2006 року № 3591-1У «Про внесення змін до
деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» зберігається на умовах, передбачених пунктом «б» ст. 12
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
в редакції Закону України від 04.07.2002 року № 51-1У (пункт 3 Прикінцевих
положень Закону України від 04.04.2006 року № 3591-1У).

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
15.04.2005 року № 4 «Про окремі питання застосування судами України
законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби) осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» визначено, що перелік щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, встановлений
постановою Кабінеті Міністрів України від 06.04.1998 року № 452, не є
вичерпаним, оскільки іншими нормативно-правовими актами запроваджені інші
щомісячні надбавки, доплати та підвищення, які теж є щомісячними додатковими
видами грошового забезпечення і також мають зараховуватися при нарахуванні
пенсій, проте лише тим особам, котрі отримували їх під час проходження служби і
були звільнені з неї вже після їх запровадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з
Збройних Сил України в 1999 році, ОСОБА_2 - 1998 році, ОСОБА_3 - 1998 році,
ОСОБА_4 - 1999 році, ОСОБА_5 - 1990 році.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.
2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, - адміністративні
справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання
(перебування, знаходження) позивача.

Статтею 11 Закону України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року №
1382-IV визначено, що реєстрація місця
проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом
спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань
реєстрації в Автономній республіці Крим, областях, місцях, районах, районах у
містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, - місцем перебування
особи визначається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої
особа проживає строком менше шести місяців на рік; а місцем проживання особи є
адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком
понад шість місяців на рік.

Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 3 цього Закону,
реєстрацією визначено, як внесення відомостей до паспортного документа про
місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу виконавчої влади із питань реєстрації, - то
висновком є те, що реєстрація є обов'язковою у випадках, коли особа проживає у
певному місці понад 6 місяців.

Постановою Кабінеті Міністрів України від 14 червня 2002
року № 844 у складі Міністерства внутрішніх справ України утворений Державний
департамент у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб, як урядовий орган державного
управління, та затверджено Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб.

Дані про те, що позивач ОСОБА_3 має відповідну реєстрацію
за адресою - с. Маламівка, Кременчуцького району Полтавської області в
матеріалах справи відсутні, проте є фотокопія аркуша 11 паспорта громадянина
України з відміткою про реєстрацію у АДРЕСА_1

Дані про те, що позивач ОСОБА_1 має відповідну реєстрацію
за адресою - АДРЕСА_2 в матеріалах справи відсутні, проте є фотокопія аркуша 11
паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію у АДРЕСА_3

Дані про те, що позивач ОСОБА_1 має відповідну реєстрацію
за адресою - АДРЕСА_4 в матеріалах справи відсутні, проте є фотокопія аркуша 11
паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію у АДРЕСА_5

Дані про те, що позивач ОСОБА_4 має відповідну реєстрацію
за адресою - АДРЕСА_6 в матеріалах справи відсутні, проте є фотокопія аркуша 11
паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію у АДРЕСА_7.

Дані про те, що
позивач ОСОБА_5 має відповідну реєстрацію за адресою - АДРЕСА_8 в матеріалах
справи відсутні, проте є фотокопія аркуша 11 паспорта громадянина України з
відміткою про реєстрацію у АДРЕСА_9.

Відповідно до ч. 2
ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Кожний місцевий суд має право на здійснення
адміністративного судочинства лише в межах своєї територіальної юрисдикції,
здійснення ж судочинства за межами визначеної територіальної юрисдикції не
відноситься до повноважень цих судів, крім випадку передачі їм справи в порядку
ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує постанову
суду і направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо справу
розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

З урахуванням
наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
скасування постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від
27.08.2007 року та направлення справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196,
198 ч. 1, п. 6, ст. 202 ч. 1 п. 4, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області - задовольнити частково.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської
області від 27 серпня 2007 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Полтавського обласного військового комісаріату,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та відшкодування
матеріальної шкоди - направити до Кременчуцького
районного суду Полтавської області на новий розгляд.

Ухвала
апеляційного адміністративного суду набирає законної чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України протягом місяця.

Головуючий
суддя:
(підпис) Мельнікова
Л.В.

Судді (підпис) Подобайло
З.Г.

(підпис) Григоров А.М.

Повний текст ухвали виготовлений 01 квітня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Мельнікова Л.В.