Справа № К-27691/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючий,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

при секретарі Замезі Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 18 травня 2006 року та ухвалу судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20 липня 2006
року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті Тернополі про перерахунок пенсії,

в с т а
н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним адміністративним
позовом.

Зазначала, що у грудні 2005 року управління
Пенсійного фонду України в місті Тернополі зменшило розмір її пенсії як
державного службовця на підставі довідки Управління Національного банку України
в Тернопільській області від 14 грудня 2005 року №17-004/3034-543 та відмовило
у перерахунку пенсії з 01 квітня 2005 року, незважаючи на підвищення заробітної
плати державних службовців після звільнення позивачки з державної служби.

Посилаючись на порушення пенсійних прав, встановлених Законом України «Про
державну службу», просила:

- визнати недостовірною довідку Управління Національного банку України в
Тернопільській області від 14 грудня 2005 року №17-004/3034-543;

- визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо зменшення розміру пенсії
та зобов'язати відповідача виплатити різницю в сумі 5 106 грн. за період з 01
грудня 2005 року по березень 2006 року;

- зобов'язати відповідача перерахувати і збільшити пенсію з 01 квітня 2005
року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
18 травня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20
липня 2006 року, позов задоволено частково. Відмовлено в задоволенні вимог про
визнання недостовірною довідки Управління Національного банку України в
Тернопільській області від 14 грудня 2005 року №17-004/3034-543. Інші вимоги
задоволені.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач, просить скасувати судові рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1
перебувала на державній службі й займала посаду заступника начальника відділу
Управління Національного банку України в Тернопільській області.

24 лютого 2004 року їй призначено пенсію в розмірі 1 343,38 грн. на
підставі Закону України «Про державну службу».

У січні 2005 року у зв'язку з підвищенням заробітної
плати працюючим державним службовцям органів Національного банку України та
згідно довідки Управління Національного банку України в Тернопільській області
від 26 січня 2005 року проведено перерахунок пенсії позивачки з 01 листопада
2004 року, після чого її розмір підвищився до 2394, 00 грн.

У грудні 2005 року пенсію приведено у відповідність до
вимог постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 28
січня 2000 року №166 «Про реалізацію статті 64 Закону України «Про Національний
банк України» при визначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну
службу», внаслідок чого її розмір зменшився та став складати 1078,27 грн.
Перерахунок проведено на підставі довідки Управління Національного банку України
в Тернопільській області від 14 грудня 2005 року №17-004/3034-543, в якій
визначено розмір премії за вересень 2003 року, листопад 2004 року та січень
2005 року в 25%, та листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27 травня
2005 року.

11 січня 2006 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії з 01 квітня 2005 року у зв'язку з підвищення заробітної
плати державних службовців після її звільнення з державної служби, в
задоволенні якої відмовлено з посиланням на те, що Урядом не приймались рішення
про підвищення заробітної плати державних службовців, тому і пенсія позивачки
не підлягає перерахунку.

Вирішуючи спір суди виходили з того, що постанова
Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 28 січня 2000 року
№166 суперечить вимогам Закону України «Про державну службу», тому слід
застосовувати нормативно-правовий акт, що має вищу юридичну силу. А відповідач
незаконно застосував постанову Кабінету Міністрів України і Національного банку
України, що призвело до зменшення
розміру пенсії державного службовця. Перерахунок пенсії позивачки слід
здійснювати на підставі Постанови Правління Національного банку України №129
від 15 квітня 2005 року, якою затверджені нові схеми посадових окладів
(тарифних ставок) професіоналів, фахівців, технічних службовців і робітників
Національного банку України згідно з додатками до цієї постанови.

Перевіривши
правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права
колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати
праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону передбачено, що пенсія державним службовцям призначається
в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній службі.

Статус працівників Національного банку визначений статтею 64 Закону України
«Про Національний банк України», чинність якого поширюється також на філії
(територіальні управління), які відповідно до вимог статті 22 Закону входять до
системи Національного банку.

Згідно 64 статті вказаного Закону умови оплати праці службовців
Національного банку визначаються Законом України «Про державну службу».
Службовці Національного банку є державними службовцями, і до них застосовуються
норми Закону України «Про державну службу», якщо цей Закон не встановлює
іншого. Розмір оплати праці службовців Національного банку встановлюється
Правлінням Національного банку відповідно до положень Закону України «Про
державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 28
січня 2000 року №166 «Про реалізацію статті 64 Закону України «Про Національний
банк України» при визначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну
службу» прирівняно посади службовців Національного банку для призначення їм
пенсій до відповідних посад державних службовців Секретаріату Кабінету
Міністрів України.

Установлено, що при визначенні розміру пенсій відповідно до Закону України
«Про державну службу» службовцям Національного банку України враховуються,
зокрема, премії у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин,
визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету
Міністрів України.

З урахуванням наведених норм права приводячи розмір пенсії позивачки у
відповідність до вимог вказаних нормативно-правових актів у грудні 2005 року
суб'єкт владних повноважень діяв відповідно до вимог законодавства, яке регулює
статус державного службовця територіального управління Національного банку
України, та не порушив права та законні інтереси позивачки, тому відсутні
правові підстави для стягнення з відповідача вказаної у позові суми пенсії.

Судові рішення в цій частині підлягають скасуванню.

Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців визначені статтею
37-1 Закону України «Про державну службу», згідно з якою уразі підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на
пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно
здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого
державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Вирішуючи спір і покладаючи на управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі
обов'язок перерахувати пенсію позивачки з 01 квітня 2005 року суди правильно
виходили з розміру посадових окладів, встановлених Постановою Правління
Національного банку України від 15 квітня 2005 року №129.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й
правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд
касаційної інстанції, скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанцій в частині і ухвалює нове рішення про
відмову в позові, а в решті залишає судові рішення без змін.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

п о с т
а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18
травня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 20 липня 2006 року в
частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України
в місті Тернополі щодо зменшення розміру пенсії та зобов'язати відповідача
виплатити різницю недоплаченої пенсії сумі 5 106 грн. за період з 01 грудня
2005 року по березень 2006 року скасувати та відмовити
в задоволенні позову в цій частині.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного
місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В. Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко