Справа № 2-а-14/2007
Суддя: Шевченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Спр.№2-а-14/2007р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді Шевченко Л.В.

при секретарі Чиж О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, 3-я
особа: в.о. Прокурора м. Києва ОСОБА_2
про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Прокуратури м. Києва про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що наказом № 635 від 09.06.2006 року за підписом
в.о. прокурора м. Киша ОСОБА_2
його було звільнено з займаної посади -
заступника прокурора Подільського району м. Києва на підставі ч. 3 ст. 48 Закону України
"Про прокуратуру" та ч. 1
ст. 8, п. 5 ст. 9 Дисциплінарного/статуту
прокуратури України.

З даним наказом він ознайомлений 13.06.2006
року і вважає наказ про звільнення незаконним та необгрунтованим.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що
звільнений позивач законно і підстав для поновлення ОСОБА_1на роботі не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали трьох
кримінальних справ Подільського районного суду м. Києва, трьох наглядових
проваджень Подільської прокуратури м. Києва, особової справи позивача, суд вважає,
що позов ОСОБА_1підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно наказу №
635 від 09.06.2006 року
позивачОСОБА_1 звільнений
з роботи, з посади заступника прокурора Подільського району м. Києва за
неналежне виконання своїх службових обов'язків, грубого порушення кримінального
та кримінально-процесуального законів, вимог галузевого наказу Генерального
прокурора України № 5 від 19.09.2005 року "Про
організацію участі прокурорів у судовому розгляді, кримінальних

2

справ та підтримання державного обвинувачення"
при підтриманні
державного обвинувачення
у кримінальних справах
(а.с. 44).

Частиною 1 ст. 8 Дисциплінарного
статуту прокуратури
України, затвердженого Верховною
Радою України 06.11.1991 року з
подальшими змінами, на яку є посилання в наказі про звільнення позивача,
передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються щодо
прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та
інших установ прокуратури за невиконання чи неналежне виконання службових
обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Відповідно до ст. 9
цього Дисциплінарного статуту, дисциплінарними стягненнями є:

1 .догана;

2.пониження в класному чині;

3.пониження в
посаді;

4.позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури
України";

5.звільнення;

б.звільнення з
позбавленням класного чину.

Тобто як вбачається з даної статті, за неналежне виконання службових
обов'язків працівник прокуратури до звільнення може мати одне з чотирьох
стягнень.

Як вбачається з пояснень сторін та дослідженої в судовому
засіданні особової справи позивача, до останнього за час його роботи в
прокуратурі Подільського району м. Києва дисциплінарні стягнення не
застосовувались, він не позбавлявся щомісячної премії.

Посилання в наказі про звільнена позивача на ст. 48 Закону України
"Про прокуратуру", а саме на неналежне виконання ним службових
обов'язків, також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, згідно наданих Прокуратурою Подільського району м. Києва на вимогу
суду наказів прокурора району №
6 від 22.02.2005 року та № 11 від 16.03.2006 року "Про
розподіл службових обов'язків між працівниками прокуратури Подільського району
м. Києва", на заступника прокурора ОСОБА_1 було покладено обов'язок:

·
організації участі прокурорів у судовому розгляді
кримінальних справ та підтримання державного
обвинувачення;

організації участі прокурора у розгляді справ про
застосування, скасування чи зміну примусових -заходів медичного та виховного
характеру;

3

·
організації нагляду за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

·
співпраці з судами щодо узгодження часу призначення
кримінальних справ до розгляду та спільного вивчення судової і прокурорської
практики розгляду справ у судах;

·
організації первинного обліку роботи із закріплених
питань. Здійснення безпосереднього контролю за роботою помічників

прокурора району з вказаних питань
(ах. 131).

В судовому засіданні при розгляді даної справи судом не
встановлено, що позивачОСОБА_1
неналежно виконував свої службові обов'язки, грубо порушував кримінальні та
кримінально-процесуальні закони, вимоги галузевого наказу Генерального
прокурора України № 5 від 19.09.2005 року "Про
організацію участі прокурорів у судовому розгляді кримінальних справ та
підтримання державного обвинувачення", як вказано в наказі про звільнення.

Так, посилання відповідача на те, що позивачОСОБА_1, на якого
покладено організацію державного обвинувачення в суді, фактично самоусунувся
від виконання своїх службових обов'язків та грубо порушував кримінальні та
кримінально-процесуальні закони, спростовується дослідженими в судовому
засіданні кримінальними справами Подільського районного суду м. Києва по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 185
ч.3 КК України, ОСОБА_4 за ст. 175
ч.2 КК України, ОСОБА_5 за ст. 185
ч.3 КК України, наглядовими провадженнями прокуратури Подільського району
м. Києва до вказаних кримінальних справ та показаннями свідка ОСОБА_6, даними
ним в судовому засіданні.

До даної цивільної справи частково долучено відповідачем вироки з вказаних
кримінальних справ та деякі документи з наглядових проваджень, на які
відповідач посилається як на докази в заперечення позову, однак вони не
відображають фактичної дійсності.

Дослідивши в судовому засіданні кримінальні справи та оригінали наглядових
проваджень до них, суд не встановив фактів порушення позивачем кримінального та
кримінально-процесуального законодавства.

Не може суд прийняти до уваги посилання відповідача на
порушення позивачем своїх службових обов'язків, а саме, що позивачОСОБА_1 протягом 2005 року та протягом
2006 року
підтримував державне обвинувачення в суді у незначній кількості кримінальних
нескладних справ, оскільки зазначене суперечить галузевому наказу Генерального
прокурора України № 5гн від 19.09.2005 року "Про
організацію участі прокурорів у судовому розгляді кримінальних

4

справ та підтримання державного обвинувачення",
в якому не визначено питання про кількість та складність справ, державне
обвинувачення у яких має підтримуватися заступником прокурора.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, за період з 02.01.2005 року по 01.08.2005 року показник
апеляційної практики з реагування на незаконні та необгрунтовані судові
рішення, напрямок який він очолював, складав 100 % . За вказаним річним показником, серед прокуратур м. Києва,
прокуратура Подільського району м. Києва посіла четверте місце. Його пояснення
частково підтверджуються довідкою щодо якості апеляційного реагування (а.с. 79).

Таким чином, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 фактично
самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, не відповідає дійсності.

Позивач в судовому засіданні заперечував посилання відповідача на той факт,
що як будто він
неправильно орієнтував суд при призначенні покарання по кримінальній справі
ОСОБА_7 за ст.ст. 368 ч.2, 366 ч.І КК України,
в якій підтримував державне обвинувачення, так як вказаний вирок суду ніким не
оскаржувався в апеляційному порядку.

Оцінюючи всі надані докази в сукупності, суд вважає, що при звільненні
ОСОБА_1 не враховано положення ст. 11
Дисциплінарного статуту прокуратури України, в якому зазначено, що
дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Не
враховано також п. 15.2 галузевого наказу Генерального прокурора України № 5гн
від 19.09.2005 року "Про організацію участі прокурорів у судовому розгляді
кримінальних справ та підтримання державного обвинувачення", згідно якого
результати роботи державних обвинувачів повинні оцінюватися, виходячи з обсягу,
складності, та категорії кримінальних справ і реального вкладу у дослідження
обставин справи, враховуючи при цьому активність і професійну майстерність,
об'єктивність і вплив на прийняття судом законного і обґрунтованого рішення у
справі. Роботу керівників прокуратур оцінювати з урахуванням рівня організації
роботи з підтримання державного обвинувачення; їх особистої участі у цій
діяльності; надання ними методичної допомоги державним обвинувачам; стану
реагування в апеляційному та касаційному порядку на незаконні судові рішення;
якості внесених апеляційних та касаційних подань та клопотань у порядку
виключного провадження.

Позивач же пояснив, що згідно практики роботи прокуратури
м. Києва, за наведеними обставинами, на підставі яких його було звільнено з
посади заступника прокурора, прокурором міста видаються листи-зауваження
про недоліки та прорахунки в роботі з

5

метою їх недопущення у
майбутньому в інших районних прокуратурах міста.

Не визнаючи своє звільнення законним, позивач просив

стягнути з відповідача 1000 грн. моральної шкоди, оскільки в

результаті незаконного звільнення було
порушено його

конституційне
право на працю, наслідки звільнення обумовили порушення фізичного,
психоемоційного та психосоціального рівнів існування, потягли за собою розлад
здоров'я, перешкоджали можливості активної та повноцінної життєдіяльності.

З врахуванням всього вищевикладеного, суд вважає можливим одночасно з
задоволенням позову про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, частково задовольнити позов в частині стягнення з
відповідача і моральноі шкоди.

Керуючись ст.ст. 99,
160, 161, 162,167, 186
КАС України, ч. 3 ст. 48
Закону України "Про прокуратуру" та ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9 Дисциплінарного
статуту прокуратури України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати наказ в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_2 № 635 від 09.06.2006 року, поновити
ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Подільської районної прокуратури м.
Києва з 09 червня 2006 року.

Стягнути з прокуратури м. Києва на користь ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 16 190 грн. 25
коп. та моральну шкоду в сумі 500
грн., а всього 16
690 (шістнадцять тисяч шістсот дев'яносто) грн. 25 коп.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1на роботі
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.

Києва через Оболонський районний
суд м. Києва шляхом подачі в

10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі складання постанови

у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня

складання в повному обсязі, заяви
про апеляційне оскарження і

поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з

подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 5
ст. 186

КАС України.