Справа № 10/128
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

08.04.2008 р.
№ 10/128

За
позовом

ОСОБА_1

до

Кабінету
міністрів України

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача

Міністерство
праці та соціальної політики України

про

визнання
дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, стягнення шкоди

Колегія
суддів: Головуючий
суддя П. О. Ковзель Судді Н. Є. Блажівська, К.С. Винокуров

Секретар
Сулім А.В.

Обставини
справи:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою, в якій посилаючись на норми статей 1, 3,
6, 8, 9, 19, 21, 22, 24, 27, 49, 50, 55, 56, 64, 68, 92, 113, 116 Конституції
України та статей 2. 4, 11, 12 Закону України «Про охорону праці», просить
визнати дії відповідача, що обмежують його конституційні права на відшкодування
завданої шкоди, незаконними, та стягнути з відповідача шкоду, завдану його
здоров'ю під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач також
просить стягнути моральну шкоду, завдану незаконними діями відповідача, що
спричинили моральні страждання.

05.02.2008
позивач уточнив позовні вимоги та просить суд визнати позбавлення його права на
відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю при ліквідації наслідків на ЧАЕС,
порушенням його конституційних прав, а відмову у відшкодуванні шкоди
-незаконною. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить зобов'язати відповідача
у місячний термін здійснити виплату відшкодування втраченого заробітку та
подовжити його щомісячні виплати; здійснити виплату одноразової допомоги
внаслідок стійкої втрати працездатності та стягнути моральну шкоду.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник
відповідача надав заперечення на позов, у якому проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав, викладених у запереченні.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 08.04.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 14.04.2008, про що повідомлено сторонам після проголошення
вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши
подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
у 1986 році у складі тресту «Укрбурвод»був відряджений в 30-ти кілометрову зону
радіоактивного забруднення, де брав участь у ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. При цьому позивач одержав значну дозу радіоактивного випромінення,
внаслідок чого втратив працездатність та з 1992р. є інвалідом ІІ групи, що
підтверджується довідкою ВТЭ-25 № 057302.

Як
видно з матеріалів справи, станом на сьогодні позивач одержує пенсію по
інвалідності згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В
обґрунтування своїх позовних вимог щодо здійснення виплати відшкодування
втраченого заробітку, здійснення виплати одноразової допомоги внаслідок стійкої
втрати працездатності та стягнення моральної шкоди позивач посилається на норми
Закону України «Про охорону праці».

Відповідно
до преамбули Закону України «Про охорону праці»цей Закон визначає основні
положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя
і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови
праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між
роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого
середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Разом
з тим, цим Законом не передбачається можливість відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я саме при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи,
оскільки ці питанні регулюються іншим спеціальним законом.

Спеціальним
Законом, який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального
характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, є Закон
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», який відповідно до ч.2 преамбули визначає основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює
єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого
населення.

Нормами
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначено компенсації та пільги громадянам,
віднесеним до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зокрема,
згідно ст. 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»держава бере на себе відповідальність
за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження
здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким
чином, виключно Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»регулюється правовідносини щодо
відшкодування шкоди, завданої громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, надання їм пільг та компенсацій.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що норми Закону України «Про охорону
праці»не можуть застосовуватись до правовідносин, пов'язаних з відшкодуванням
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я саме при ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, одночасно так як позивач вже одержує пенсію по
інвалідності, визначену Законом України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він фактично
отримав передбачену національним законодавством компенсацію нанесеної його
здоров'ю шкоди, а тому відповідачем не порушено його прав, свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин.

При
цьому суд вважає необхідним зазначити, що судом не заперечуються конституційне
право позивача на охорону життя і здоров'я, а також відшкодування шкоди,
завданої його життю і здоров'ю, однак звертає увагу на ст. 92 Конституції
України, якою закріплено, що виключно законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального
захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і
зайнятості.

За
таких обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними.

Керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий П.О.
Ковзель

Судді
Н.Є. Блажівська

К.С.
Винокуров