Справа № 2а-76/2008
Суддя: Ротаєнко Д.С.
Дата ухвалення: 2008-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2008 року м.Монастирище
Монастирищенський районний суд
Черкаської області в складі:
головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.
при секретарі: Пугач В.І.,
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище адміністративну
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської
ради, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,
В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, третіх осіб на стороні
відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування відмовити повністю.
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з
дня отримання копії повного тексту постанови через Монастирищенський районний
суд до Київського апеляційного
адміністративного суду .
скаргу на постанову суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний
суд.
Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко

Справа №
2а-76/08

П О С Т
А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Пугач В.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище адміністративну
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської
ради, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

в с т а
н о в и в :

Позивач 4.03.2008 року звернувся в
суд із позовом до відповідача, третіх осіб на стороні відповідача про визнання
протиправним та скасування рішення суб»єкта владних повноважень. Підставою
своїх вимог вважає, те що він все своє життя проживає у будинку АДРЕСА_1.
Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 3771 га, яка
належить йому на праві приватної власності згідно з Державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ № 529684 від 10 травня 2006 року. Раніше
до його житлового будинку з вул. Набережної проїзду не було, тому у 1978 році
він вирішив влаштувати такий проїзд, виписав у колгоспі техніку, привіз з м.
Умань щебінь, який придбав за власні кошти, та облаштував проїзд до свого
будинку довжиною близько 30 м. Вказаний проїзд розташований таким чином, що
однією стороною примикає до земельної ділянки, якою користуються його сусіди
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У 2007 році ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до
Монастирищенської міської ради, виконавчий комітет якої 31 травня 2007 року
прийняв рішення № 147 про створення проїзду до присадибних ділянок ОСОБА_2 та
ОСОБА_5. із вул. Набережної за рахунок земель комунальної власності. 11 грудня
2007 року він оскаржив вказане рішення до Монастирищенського районного суду.
Після цього, виконавчий комітет Монастирищенської міської ради прийняв рішення
від 31 січня 2008 року № 32 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради від 31.05.2007 року № 147» «Про створення
проїзду до присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул. Набережної (с. Нове
Місто)», яким вніс зміни в пункт перший свого рішення від 31 травня 2007 року №
147 та виклав його в слідуючій редакції: «Визнати існуючий проїзд із вул.
Набережної, як проїзд загального користування за рахунок земель комунальної
власності міста до присадибних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул.
Набережної (с. Нове Місто)». Вказане рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради від 31 січня 2008 року № 32 вважає незаконним із
таких підстав. 1. в оскаржуваному рішенні не конкретизовано, в який саме
існуючий проїзд з вул. Набережної визнано проїздом загального користування.
Неконкретність оскаржуваного рішення вже є підставою для його скасування; 2.
якщо в оскаржуваному рішенні виконавчого комітету йдеться про проїзд з вул.
Набережної до належних йому земельної ділянки та будинку НОМЕР_1, то це рішення
істотно порушує його права. Адже він створив цей проїзд у 1978 році виключно за
власні кошти, відповідач його не створював, відповідне рішення не приймав,
кошти не вкладав, отже не має права і розпоряджатися ним. Крім того, в
оскаржуваному рішенні не йдеться про будь - яку компенсацію витрат, понесених
ним у зв»язку із створенням проїзду до його будинку; 3. до компетенції органу
місцевого самоврядування не входить визнання будь - яких об»єктів нерухомості
об»єктами загального користування. Якщо відповідач вважає, що він незаконно
створив проїзд до свого домоволодіння, то він спочатку мав би прийняти рішення
з цього питання; 4. відповідно до ч. 2 ст. 159 Земельного кодексу України, на
яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, земельні спори
розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно
повідомлені про час і місце розгляду спору. Відповідач не повідомив його про
розгляд спору щодо проїзду, отже порушив його права, а тому прийняте ним
рішення є незаконним; 5. в оскаржуваному рішенні не визначено прядок його
виконання, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 159 Земельного кодексу України.
Просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради Черкаської області від 31 січня 2008 року № 32
«Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської
ради від 31.05.2007 року № 147» «Про створення проїзду до присадибних ділянок
ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул. Набережної (с. Нове Місто)».

Позивач у судове засідання не
з»явився, надав суду заяву № 1546 від 13.03.2008 року в якій просить справу
розглядати у його відсутність.

Представник відповідача -
Монастирищенської міської ради у судове засідання не з»явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи, повідомлений у встановленому
законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, але
його неявка не є перешкодою для розгляду справи та постановлення рішення. На
адресу суду надійшло заперечення № 1718 від 19.03.2008 року від представника
відповідача Монастирищенської міської ради відповідно до якого позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради Черкаської області від 31.01.2008 року № 32 «Про
внесення змін до рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради
від 31.05.2007 року № 147» «Про створення проїзду до присадибних ділянок
ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул. Набережної (с. Нове Місто)» вважають безпідставними
та такими, що не підлягають задоволенню. Адже підставою для прийняття
виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 31.05.2007 року № 147
«Про створення проїзду до присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул.
Набережної с. Нове Місто» були заяви ОСОБА_2, ОСОБА_5., акт від 21.05.2007
року, пропозиція відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального
господарства Монастирищенської райдержадміністрації від 14.03.2007 року у якій
конкретно вказано, що спірний проїзд є одним і тим самим проїздом, який
ОСОБА_6 створив штучно, не маючи на це законних підстав, і за рахунок земель
комунальної власності міста, який не передбачений генеральним планом забудови
м. Монастирище, а також те, що станом на 1.03. 2007 влаштувати під'їзд до присадибної ділянки ОСОБА_2 з іншої
сторони неможливо. ОСОБА_1 стверджує, що проїзд облаштував за власні кошти
виписавши в колгоспі техніку, придбавши в м. Умань щебінь. Проте відповідних
документів, які б засвідчили даний факт
не має. Слід зазначити також, що домоволодіння ОСОБА_2, рахується з вул.
Набережної. Рішенням Монастирищенського районного суду від 14.11.2007 року було
зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлену огорожу у вигляді металевих стовпчиків на проїзді до
присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вул. Набережної с. Нове Місто
Монастирищенського району. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від
16.01.2008 залишено в силі рішення Монастирищенського районного суду від
14.11.2007 року. 31.01.2008 року виконавчий комітет Монастирищенської міської
ради, розглянувши вищевказані рішення та об'єктивно вивчивши дану ситуацію
вирішив внести зміни до рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської
ради Черкаської області від 31.05.2007 року № 147 «Про створення проїзду до
присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул. Набережної с. Нове Місто» для
внесення уточнень та уникнення подальших спорів між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5., в якому спірний існуючий
проїзд визнавати як проїзд загального користування. 3.03.2008 року постановою
Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 відмовлено у
позові до Монастирищенської міської ради про визнання протиправним та
скасування рішення органу місцевого самоврядування від 31.05.2007 року № 147
«Про створення проїзду до присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5. із вул.
Набережної с. Нове Місто». Просять відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача у визнанні протиправним та скасуванні рішення виконавчого комітету
Монастирищенської міської ради від 31.01.2008 № 32 №Про внесення змін до
рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 31.05.2007 №
147 «Про створення проїзду до присадибних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із вул.
Набережної ( с. Нове Місто)».

Третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, про причини неявки
не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому
законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, але її
неявка не є перешкодою для розгляду справи та постановлення рішення.

Третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, про причини неявки
не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому
законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, але її
неявка не є перешкодою для розгляду справи та постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню виходячи із наступного:

- у відповідності до ст.83 ЗК
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній
власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності. Земельна ділянка відносно якої прийнято
рішення є землею комунальної власності згідно позовної заяви та наданих
заперечень і документів (а.с.22);

- позивачем не надано суду доказів,
що земельна ділянка, якою створено проїзд та відносно якої прийнято рішення
Монастирищенською міською радою № 147 від 31.05.2007 року, та № 32 від
31.01.2008 року належить йому на праві приватної власності чи передана йому у
користування;

- рішення про створення проїзду за
рахунок земель комунальної власності відповідає нормам діючого законодавства та
прийняте в межах, наданих міській раді, повноважень : ст.33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12, 158,159,161 ЗК України;

- позивач не надав суду доказів
одноосібного користування земельною ділянкою - проїздом, а тому підстави для
звернення із позовом до суду про її повернення чи вилучення (ст.212 ЗК України)
у відповідача - Монастирищенської міської ради на час прийняття рішення були
відсутні;

- рішення Монастирищенської міської
ради № 32 від 31.01.2008 року прийнято на підставі, у межах повноважень(ст.158
ЗК України) та у спосіб, передбаченими Конституцією України та законами
України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано
(врегулювання земельних відносин); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (іншої можливості створення
проїзду немає); безсторонньо, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації (використання
проїзду лише позивачем), пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто відповідає вимогам ст.2
КАС України, в зв»язку із чим підстави для його скасування відсутні;

- суд вважає, що оскільки, позивачем
не надано доказів права користування ним особисто вказаним проїздом, тому підстави для запрошення його на
прийняття рішення про розпорядження земельною ділянкою, яка є землею загального
користування, відсутні;

- суд вважає, що самовільне
облаштування проїзду позивачем не може бути підставою для скасування рішення
про його створення, оскільки, позивач не надав суду доказів правомірного
володіння спірною земельною ділянкою, починаючи з 1972 року і до 2008 року -
прийняття рішення про створення проїзду;

- суд вважає, що неконкретність
рішення не може порушувати права позивача і бути підставою для його скасування,
оскільки, діючим ЗК України та іншими нормативно-правовими актами такої
підстави для визнання протиправним рішення не передбачено.

Суд вважає, що позивач не набув
права користування і за давністю користування вказаною земельною ділянкою,
оскільки, набуття права на земельну ділянку за давністю користування
(набувальна давність, ст.119 ЗК України) передбачено ЗК України, який введений
у дію 2002 року. На час прийняття рішення міською радою позивач вказаного права
не набув, оскільки із 2002 року 15 років земельною ділянкою не міг
користуватися. Крім цього, за набувальною давністю користувач не автоматично
стає власником ділянки, а отримує її у порядку, встановленому ЗК України - на
підставі рішення відповідного органу. Про що свідчить і Постанова Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року “Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ” . Крім цього, у
відповідності до Земельного кодексу Української РСР (ред..08.07.1970р)
документами, що підтверджують право користування були державні акти та рішення
відповідних рад або колгоспів і.т.д. приступати до користування наданою
земельною ділянкою без рішення та видачі документа заборонялося (ст.20,21,22
Земельного кодексу Української РСР). Позивачем не надано суду документів, які б
підтверджували правомірність створення ним проїзду, а тому позов задоволенню не
підлягає.

Позивач згідно наданих суду
документів є інвалідом 2 групи, тому судові витрати відносяться на рахунок
держави у відповідності до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,
94, 158-163 КАС України, ст. ст. 2, 83, 119, 158, 159, 161, 212 ЗК України
(ред..2001р.), ЗК Української РСР (ред..1970р.), ст.33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року із змінами і
доповненнями, ст.ст.1166-1167 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року
“Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ”, суд

п о с т
а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, третіх осіб на стороні
відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування відмовити повністю.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з
дня отримання копії повного тексту постанови через Монастирищенський районний
суд до Київського апеляційного
адміністративного суду .

Апеляційну
скаргу на постанову суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний
суд.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко