Справа № 22-а-235/2008
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого
2008 року
місто Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Бараненка І.І.,

суддів: Глущенко Я.Б.,

Межевича М.В.,

при секретарі судового засідання - Романовій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 20 березня 2007 року в адміністративній справі №2-а-1777/07 за позовом
ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради
про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20
березня 2007 року позов задоволено частково. З Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської ради на користь позивача присуджено до
стягнення 1540 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги лише за
2005 рік.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.202 КАС України, просить скасувати постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2007 року
і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які
з'явилися в судове засідання та, перевіривши доводи апеляції наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи і має право на отримання щорічної допомогу на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У своєму позові
ОСОБА_1. просила стягнути з відповідача недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005 роки в сумі 4176,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки позивачем оскаржується відмова суду першої інстанції у задоволенні
її вимог щодо стягнення з відповідача недоотриманої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004 роки, колегія суддів розглядає питання правильності
застосування судом першої інстанції положень закону в цій частині позовних
вимог.

Згідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах
строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо
не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У зв'язку з тим, що інший строк звернення до адміністративного суду з
подібним позовом а ні КАС України, а ні іншим законом не встановлено, слід
застосовувати до спірних правовідносин річний строк звернення до суду. Тому
колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що
позивач пропустила річний строк звернення до адміністративного суду щодо
стягнення з відповідача недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за
2003, 2004 роки.

Так, за 2003 рік щорічна допомога на оздоровлена нарахована та виплачена
позивачу 29.10.2004р., за 2004 - 25.04.2005р. і за 2005 рік - 29.11.2005р.

Враховуючи, що вказана допомога була нарахована та виплачена на підставі
відповідних законів України та постанов Кабінету Міністрів України, які є
нормативно-правовими актами та опубліковані у друкованих засобах масової
інформації, строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, тобто з
дня отримання суми нарахованої допомоги за відповідний рік.

Крім того, ч.4 ст.99 КАС України встановлено, що якщо законом встановлена
можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим
порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається
з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

В матеріалах справи міститься лист-відповідь Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської ради голові Білоцерківської міської
громадської організації «Ветерани Чорнобиля» від 08.11.2006р. №3243, в якому
повідомлено, що здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення не
входить до компетенції цього органу, оскільки розмір та порядок виплати допомоги
визначається постановами Кабінету Міністрів України.

Проте, даний лист не можна вважати результатом розгляду скарги позивача та
досудовим порядком вирішення спору, яким скористався позивач, оскільки відсутні
докази подання письмового звернення громадською організацію саме в інтересах
ОСОБА_1. Також позивач не надав і будь-яких доказів на підтвердження факту
особистого звернення до відповідача з приводу вирішення даного спору в
позасудовому порядку.

Статтею 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Така вимога, міститься
у поданих до суду першої інстанції запереченнях проти позову відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних
правовідносин процесуальний строк звернення до адміністративного суду і тому
обґрунтовано задовольнив лише позовні вимоги за 2005 рік.

Решта наведених в апеляційній скарзі доводів також не знайшли свого
підтвердження в результаті перевірки їх наявними в матеріалах справи письмовими
доказами.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання
позивача на порушення судом першої інстанції вимог п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.202 КАС
України.

Відповідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 199, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20
березня 2007 року в адміністративній справі №2-а-1777/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ Я.Глущенко

__________________
М.Межевич

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО
У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 3 БЕРЕЗНЯ 2008 РОКУ