Справа № 22-а-2792/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Чалий І.С. Справа
№ 22-а-2792/08
окружний адміністративний суд ряд. стат. звіту № 47
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Сарненському районі Рівненської області на постанову
Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року у справі
№ 2-а-529/07 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Сарненському
районі Рівненської області про визнання протиправною відмови у проведенні
перерахунку розміру пенсії та зобов'язання його здійснити, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернулася до суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України
у Сарненському районі Рівненської області ( далі - управління ПФУ) у проведенні
перерахунку розміру пенсії з урахуванням 40 % винагороди за вислугу років
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 12 вересня 1997
року “Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які
мають спеціальні звання” та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок
з 16 жовтня 1998 року.

Оскаржуваною постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року у справі № 2-а-529/07 позов було задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі управління ПФУ просить
зазначену постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 У обґрунтування своїх вимог покликається на те, що стаж,
обчислений відповідно до Порядку
обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 283 від 03.05.1994 року, враховується для встановлення державним
службовцям надбавки за вислугу років та для призначення пенсії. Цим Порядком не
передбачено зарахування стажу роботи позивачки на посаді бухгалтера у дитячому
садочку до стажу державної служби. У позивачки стаж державної служби становить
22 роки 8 місяців 5 днів і відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України “Про
державну службу” надбавка за вислугу років на державній службі понад 20 років
становить 30%. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997
року “Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають спеціальні звання” (далі - Порядок)
такий стаж дає право лише на одержання винагороди за вислугу років посадовим
особам державної податкової служби. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 33 Закону
України “Про державну службу” заробітна плата державного службовця, з якої
відповідно до вимог ст. 37 цього Закону призначається пенсія державного
службовця, складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки
за вислугу років саме на державній службі та інших надбавок і виплачувана
позивачці винагорода за вислугу років у розмірі 40 % у даному переліку
відсутня. Крім того, позивачкою було пропущено встановлений ст. 99 КАС України
річний строк звернення до суду і вона не вправі претендувати на перерахунок
пенсії з 16.10.1998 року. З огляду на наведене вважає вимоги позивачки
безпідставними.

У поданих апеляційному суду письмових запереченнях на
апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1. вимоги
апелянта не визнала, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін,
покликаючись на те, що п. 1 Порядку включає до стажу роботи, що дає право на
отримання винагороди за вислугу років, час її роботи на посадах бухгалтера та
економіста у колгоспі та дитячому садку, Дубровицькому та Сарненському
райфінвідділах. Судом першої інстанції було встановлено, що на винагороду за
вислугу років, яка їй виплачувалася, проводилося нарахування збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування. Ця винагорода має систематичний
характер, відноситься до фонду додаткової заробітної плати, виплачувалася
щомісячно. Вважає, що не пропустила строку звернення до суду, оскільки такий
почав текти з часу, коли вона дізналася про порушення свого права у зв'язку із
відмовою відповідача у проведенні перерахунку пенсії і ч. 2 ст. 87 Закону
України “Про пенсійне забезпечення” визначає, що суми пенсій, не одержані
своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким строком.

Представник управління ПФУ у ході апеляційного розгляду
вимоги за апеляційною скаргою підтримала повністю, просить її задовольнити,
давши пояснення, аналогічні до викладеного у самій скарзі.

Позивач ОСОБА_1. у ході апеляційного розгляду вимоги апелянта
не визнала, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити
постанову суду першої інстанції без змін з мотивів, викладених у письмовому
запереченні на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд першої
інстанції виходив із того, що на час виходу на пенсію позивачка отримувала
винагороду за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання відповідно до положень
постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 року.
Відповідно до ст. 37 Закону України ”Про державну службу” пенсія державним
службовцям призначається від сум їх заробітку, на які нараховується збір на
обов'язкове пенсійне страхування. Оскільки на винагороду за вислугу років у
розмірі 40 %, яка виплачувалася позивачці систематично, проводилося таке
нарахування, то вказана винагорода відповідає вимогам Закону України “Про
державну службу” та постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000
року “Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій”.

Із даними висновками суду першої інстанції колегія суддів
не погоджується, виходячи з таких міркувань.

Так,
згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України “Про державну службу” пенсія державним службовцям призначається в розмірі
80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім
місцем роботи на державній службі.

Разом
із тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 цього ж Закону, яка регулює оплату праці
державних службовців, заробітна плата державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Надбавка
за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до
посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної
служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років
- 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Положеннями
ст. 34 цього ж Закону, яка регулює порядок заохочення за сумлінну працю,
передбачено видачу грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в
державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям
у розмірі та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На
підставі системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів приходить до
переконання, що законодавцем при визначенні порядку матеріального та
соціально-побутового забезпечення державних службовців можливість здійснення
виплати грошової винагороди у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів
України, не пов'язувалася із оплатою праці та була віднесена до заходів
заохочення за сумлінну працю.

З
огляду на наведене віднесення судом першої інстанції винагороди за вислугу
років, яка виплачувалася позивачці відповідно до положень постанови Кабінету
Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 року, до заробітної плати державного
службовця є помилковим.

Окрім
того, колегія суддів погоджується із покликаннями апелянта на те, що оскільки Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від
03.05.1994 року, не передбачено зарахування стажу роботи позивачки на посаді
бухгалтера у дитячому садочку та колгоспі до стажу державної служби, а отже її
стаж державної служби становить 22 роки 8 місяців 5 днів, то відповідно до ч. 5
ст. 33 Закону України “Про державну службу” надбавка позивачки за вислугу років
на державній службі понад 20 років повинна становити 30% до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг.

З
огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що при вирішенні
даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення
норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому
апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у
Сарненському районі Рівненської області задовольнити.

Скасувати постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року у справі № 2-а-529/07 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Сарненському районі
Рівненської області про визнання протиправною відмови у проведенні перерахунку
розміру пенсії та зобов'язання його здійснити та ухвалити нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій