Справа № К-2953/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого, судді - Смоковича
М. І.,

Суддів - Весельської
Т. Ф.,

Мироненка О.В.,

Сороки М. О.,

Чумаченко Т. А.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1на дії заступника Генерального
прокурора України ОСОБА_2,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Печерського районного суду міста Києва від
13 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26
січня 2004 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2003
року ОСОБА_1., у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових
відносин, звернувся до суду зі скаргою на дії заступника Генерального прокурора
України ОСОБА_2. щодо внесення нею протесту на рішення комісії при Міністерстві
України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, яким підтверджено наявність у нього статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії.

Посилаючись на
те, що зазначений протест порушує його законні права і свободи, просив його
скасувати.

Рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 13 листопада 2003 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 січня 2004 року, у задоволенні скарги
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ОСОБА_1. звернувся з касаційною
скаргою до Верховного Суду України, який передав її у порядку, визначеному
пунктом 10 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного
судочинства України Вищому адміністративному суду України, для вирішення.

У касаційній
скарзі, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування і задоволення скарги.

Заслухавши
доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Справа розглянута судами попередніх інстанцій до набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції перевіряє
додержання норм матеріального і процесуального права, що діяли на час розгляду
справи.

Судами
встановлено, що 9 липня 2003 року заступником Генерального прокурора України
ОСОБА_2. внесено протест на рішення Комісії із спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС Міністерства України з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської катастрофи, від
23 грудня 1997 року (далі - Комісії), яким підтверджено статус ОСОБА_1.,
як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також наступне рішення від
26 грудня 2002 року з цього ж питання.

Відповідно до
статті 19 Закону України “Про прокуратуру”, предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, у тому числі, відповідність актів, які видаються всіма
органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним законам.

Перевірка
виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення
законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів -
також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого
управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному законодавству.

Одним із видів
прокурорського реагування, у разі виявлення порушень, є принесення протесту на
акт, що суперечить закону.

Згідно зі
статтею 21 Закону України “Про прокуратуру” такий протест приноситься
прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого
органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії
посадової особи.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні скарги, суди виходили з того, що дії заступника
Генерального прокурора ОСОБА_2. вчинені відповідно до статті 21 Закону України “Про прокуратуру” та не суперечать
статті 19 цього Закону, а також не порушують прав та законних інтересів
ОСОБА_1., оскільки протест підлягає подальшому вирішенню органом, якому він
внесений, а також передбачає прийняття цим органом відповідного рішення.

Питання ж
відповідності рішення Комісії вимогам чинного законодавства під час розгляду
даної справи не вирішується.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані
судові рішення є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вірно застосували закон, що регулює дані
правовідносини; доводи, наведені ОСОБА_1. у касаційній скарзі, не дають підстав
для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права
при постановленні оскаржуваних рішень.

За таких
обставин, відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін.

З огляду на
викладене та, керуючись статтями 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста
Києва від 13 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26
січня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді
Т. Ф. Весельська

О.
В. Мироненко

М.
О. Сорока

Т. А. Чумаченко