Справа № 2-а-4250/2008
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р. Справа № 2-а-4250/08

Вінницький
окружний адміністративний суд

в
складі головуючого: судді
Гонтарука В.М.

при секретарі Зелінській І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кудрик Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1
до Пенсійного Фонду України у Ленінському районі м. Вінниці про визнання
дій протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати
надбавки до пенсії дитині війни, суд -

ВСТАНОВИВ :

До суду із заявою про визнання дій Пенсійного Фонду України у Ленінському районі
м. Вінниці протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість
зі сплати надбавки до пенсії дитині війни звернулась громадянка ОСОБА_1,
позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що відповідно до посвідчення НОМЕР_1
виданого Управлінням праці та соціального захисту населення у Ленінському
районі м. Вінниці її визнано дитиною війни.

Стаття 6 Закону України “Про соціальний захист дітей
війни”передбачає, що дітям війни до
пенсії або щомісячного
довічного грошового
утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої
для учасників війни -30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачем зазначено, що всупереч ст.6 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”та п.п.2,3 ст.22 Конституції України доплата
до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за 2007 рік їй не
виплачувалася.

В заяві позивач зазначила, що законність її вимог
підтверджується також рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп, відповідно до якого визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”, зокрема в частині, щодо
призупинення у 2007 році дії Закону України “Про соціальний захист дітей
війни”, у частині, щодо державної соціальної підтримки дітей війни, оскільки відповідно
до ч.3 ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод громадян при прийнятті нових законів або внесенні зміни
до чинних законів.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд
зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці
зобов'язати останній зробити перерахунок щомісячної надбавки до пенсії, як
дитині війни за період 2007 року та стягнути недоплачену щомісячну надбавку до
пенсії, як дитині війни у розмірі 1449 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила
суд зробити перерахунок пенсії дитині
війни починаючи з 01.01.2007 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
обставинами, що викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечила, надавши суду письмові
пояснення в судовому засіданні,
мотивуючи свої заперечення наступним.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Стаття 7 вказаного Закону України передбачає, що виплати
здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до положень Конституції України Кабінет
Міністрів України подає до Верховної Ради України проект Закону України про
Державний бюджет на наступний рік, а також звіт про виконання Державного
бюджету за поточний рік.

Отже Пенсійний фонд здійснює лише виплати надбавок
передбачених Законом України “Про соціальний захист дітей війни”, в межах
коштів, що передбачені Державним бюджетом на відповідний рік та в зв'язку із
відсутністю фінансування дані виплати не проводились.

Також відповідач звернула увагу на те, що відповідно до
Указу Президента України №503/97 від 10.06.1997 року “Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності”, закони
України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету
Міністрів України не пізніше як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у
встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в
офіційних друкованих виданнях. Закон України “Про соціальний захист дітей
війни”був загальнодоступним для всіх громадян України на протязі 2004 -2007
років.

Позивачка на протязі зазначеного періоду свідомо
ігнорувала право на звернення до суду за захистом своїх прав та законних
інтересів, в зв'язку з чим пропустила строки звернення до суду передбачені ст.
99 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є дитиною війни та має право на пільги,
передбачені Законом України “Про соціальний захист дітей війни”.

Відповідно до ст. 7 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,
передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету
України і доплату до пенсії здійснює Управління Пенсійного фонду у Ленінському
районі м. Вінниці, яке є відповідачем за цим позовом.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року, положення ст.29 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”щодо доплат до пенсії, відповідно до Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”визнано неконституційною, тобто такою, що не
відповідає Конституції України. Закон України “Про Державний бюджет України на
2007 рік”є нормативним актом рівної юридичної сили з іншими законами України і
не може зупиняти дії чинних законів у частині встановлення ними пільг,
компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів. Також рішенням
Конституційного Суду України №6 від 09.07.2007 року було поновлено перелік
пільг та соціальних гарантій дітям війни. Крім того, Конституція України
визначає Закон України “Про державний бюджет України на 2007 рік”та Закон
України “Про соціальний захист дітей війни”як акти рівної сили, лише з однією
різницею, яка полягає в тому, що Закон України “Про Державний бюджет”
приймається щорічно та має визначений термін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що
заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково та слід
зобов'язати УПФ України у Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок
пенсії та виплатити позивачу як дитині війни за 2007 рік починаючи з 9 липня
2007 року, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у
справі за Конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”
(справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення статті 111 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”, за якою підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”виплачується особам, які є інвалідами (крім тих на яких
поширюється дія Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

В той же час суд
не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині
перерахунку пенсії дитині війни до 09.07.2007 року з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно
законом про Державний Бюджет визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України
Управління пенсійного фонду, як головний
розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх
затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий
бюджет.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що
управління пенсійного фонду може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення,
які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Дія статті 6 Закону України “Про соціальний захист дітей
війни”, відповідно до п.12 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, який був чинний до дня винесення рішення Конституційного
Суду України, зокрема до 09.07.2007 року, була зупинено.

Положення Закону України “Про державний бюджет України
на 2007 рік”визнані неконституційними та втрачають чинність лише з дня
ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, враховуючи
норми ч.2 ст.152 Конституції України від 28.06.1996 року, відповідно до якої
закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України
N6-рп/2007 від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, і на період до 09
липня 2007 року не поширюється.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача в
частині визнання дій Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі
м.Вінниці неправомірними, виходячи з наступного.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин
справи, позивачем не наведено жодних переконливих мотивів щодо протиправності
дій відповідача, не надано ніяких доказів, які б підтверджували факт звернення
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Вінниці
щодо виплати їй заборгованості по сплаті надбавки до пенсії як дитині війни, на
що останнім було відмовлено, а отже дана вимога не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання УПФ України у
Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок та виплатити недоплачені
кошти до пенсії як дитині війни за 2007 рік починаючи з 9 липня 2007 року
згідно із Законом України “Про соціальний захист дітей війни”.

Керуючись
ч.2 ст.152 Конституції України від 28.06.1996 року, Законом України “Про бюджет
на 2007 рік”№489-V від 19.12.2006 року, ст.6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”, Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”від
09.07.2003 року №1058, ст.ст. 7, 71, 86, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до
Пенсійного Фонду України у Ленінському районі м. Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати
надбавки до пенсії дитині війни задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Вінниці зробити перерахунок щомісячної надбавки до пенсії
як дитині війни та виплатити ОСОБА_1
кошти відповідно до положень Закону України “Про соціальний захист дітей
війни”з 09.07.07 року по 31.12.07року.

В
решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження ,
якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова,
відповідно до ст. 160, ч.4 ст.167 КАС України,
в повному обсязі виготовлена 14.04.2008 року.

Суддя/підпис/ Гонтарук
Віктор Миколайович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: