Справа № 22а-1758/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16
квітня 2008 року
справа № 22-а-1758/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді

Геращенка І.В.

суддів при секретарі за участю:
позивача відповідачів

Бадахової Т.П., ОСОБА_3
ОСОБА_2 ОСОБА_1 не з'явилися

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні ОСОБА_1

на постанову

Лисичанського міського суду
Луганської області

від

20 грудня 2007 року

у адміністративній справі

№ 2-а-181/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Служби безпеки України
в Луганській області Головного управління Пенсійного фонду України в
Луганській області

про

зобов'язання зарахувати термін
перебування на військовій підготовці військової кафедри учбового закладу до
військової служби та призначити пенсію як військовослужбовцю, відшкодувати
матеріальні збитки

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Луганська із зазначеним позовом до Управління СБУ в
Луганській області.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від
13.12.2007 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне
управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Ухвалою цього ж суду від 05.06.2007 року було закрито
провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди у зв'язку з
відмовою від позову в наведеній частині.

Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від
05.06.2007 року позов було задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду
від 01.10.2007 року вказану постанову суду було скасовано, а справу направлено
до суду першої інстанції на новий розгляд у зв'язку з порушенням ч. 1, 2 ст. 19
КАС України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від
26.10.2007 року адміністративну справу передано на розгляд до Лисичанського
міського суду Луганської області.

Постановою
Лисичанського міського суду Луганської області від 20.12.2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено за безпідставністю. Приймаючи судове
рішення, суд виходив з того, що на момент звільнення з органів СБ України
позивачу не виповнилося 45 років, тому він не набув права на отримання пенсії у
відповідності до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову
про задоволення позову, або залишити в силі постанову Жовтневого районного суду
м. Луганська від 05.06.2007 року.

Вважає постанову Лисичанського міського суду Луганської
області незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Так судом були порушені ч. 4 п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України, п. 1 ст. 122, п. 4 ст. 107, п. 1 ст. 111, ст.
160 КАС України.

Наголошує на тому, що згідно до п. "б" ст. 12
Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб" в редакції, яка діяла момент досягнення ним
45-річного віку у нього виникло право на пенсію.

Оскільки, на період часу коли він звільнявся з органів СБ
України, час проходження військової підготовки на військовій кафедрі учбового
закладу зараховувався до строкової військової служби у відповідності до ст. 11
Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову
службу", а на час прийняття судового рішення ця норма закону змінилася, то
у відповідності до ст. 58 Конституції України суд не мав права приймати нову
редакцію до уваги.

Наполягає, що у відповідності до ст. 23 Закону України
"Про загальний військовий обов'язок і військову службу", ст. 17
Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України № 393
від 17.07.1992 року до вислуги років повинна зараховуватися військова
служба.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
встановлено в ході апеляційного розгляду
справи,
ОСОБА_1, 21.12.1956 року народження, навчався з
01.09.1974 року по 19.07.1979 року у Харківському політехнічному інституті ім.
В.І.Леніна. В період навчання з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року пройшов
повний курс навчання за програмою підготовки офіцерів Збройних Сил СРСР на
кафедрі військової підготовки цього ВУЗу.

10.06.1979 року наказом № 273 МО
СРСР йому було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання - лейтенант-інженер.

З 22.01.1982 року по 17.02.1993
року позивач проходив військову службу в органах КДБ СРСР та Служби безпеки
України.

Оскільки на день звільнення ОСОБА_1 мав календарну вислугу років на
військовій службі 11 років 00 місяців 25 днів, йому 31.10.2003 року було
відмовлено Управлінням СБ України в Луганській області у задоволенні зави від
01.10.2003 року про призначення пенсії за вислугу років згідно до п. "б" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб".

Що стало підставою для звернення до суду із
зазначеним позовом.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб" в редакції Закону України від 04.07.2002 право на пенсію за
вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та
часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань,
а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений
з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, -
незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і
більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх справ.

Тобто, в Законі
України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб" в редакції, яка діяла на момент досягнення
позивачем 45-річного віку та звернення із заявою про призначення пенсії за
вислугу років, була відсутня вимога про те, що особа, якій надається право на пенсію за вислугу років, має
відповідати встановленим п. "б" ч. 1 ст. 12 даного Закону вимогам
саме на дату звільнення.

Разом з тим, у відповідності до ст. 17 Законі України
"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб" в редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем
45-річного віку та звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років,
порядок обчислення вислуги років для
призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим
Законом визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до абз. 8 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.07.1992 року № 393
"Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей" в редакції на вищезазначений час, було встановлено, що для
призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до
вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії та
Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в
органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а
також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і
періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися
до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга
років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому
законодавством колишнього СРСР,
якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для
призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького
і рядового складу органів
внутрішніх справ.

Статтею 11 Закону України "Про військовий обов'язок
і військову службу" в редакції на вищевказаний час, надано правовий статус
студентам вищих навчальних закладів, які проходять військову підготовку вищих
навчальних закладів за програмою офіцерів запасу.

Частиною 3 ст. 2 Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" в редакції, яка діяла також на
вищезазначений час, в Україні були встановлені різні види військової служби, у
тому числі, військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів)
вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової
підготовки (факультети військової підготовки,
відділення військової підготовки, інститути військової підготовки, тобто
вищі навчальні заклади, які мають
військові навчальні підрозділи) з програмами підготовки на посади осіб
офіцерського складу.

Аналізуючи фактичні обставини справи та норми
приведеного законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини та з огляду на відсутність контрактної
системи у СРСР в період навчання позивача з
01.09.1976 року по 19.07.1979 року за програмою підготовки офіцерів Збройних
Сил СРСР на кафедрі військової підготовки Харківського політехнічного інституту
ім. В.І.Леніна, колегія суддів вважає за необхідне
зарахувати позивачу термін перебування на військовій підготовці військової
кафедри учбового закладу до військової служби.

Виходячи з чого, колегія суддів вважає, що у позивача по досягненню
45-річного віку виникло право на призначення пенсії за віком у відповідності до
п. "б" ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб" в редакції Закону України від 04.07.2002 року, оскільки, на
момент звернення за призначенням пенсії його трудовий стаж становить понад 25
років, з яких військова служба в СБ України складає 11 років 00 місяців 25 днів, військова служба у період військової
підготовки складає 2 роки 10 місяців 19 днів, а всього військова служба складає
13 років 11 місяців 14 днів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити позов ОСОБА_1 та зобов'язати Управління Служби безпеки України в Луганській області зарахувати йому
термін перебування на військовій підготовці військової кафедри учбового закладу
до військової служби, а Головне управління Пенсійного фонду України в
Луганській області призначити з 01.102003 року пенсію як військовослужбовцю за
п. "б" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб" в редакції Закону України від 04.07.2002 року та сплатити її
у відповідності до вимог ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб".

Таким чином, постанова суду від 20.12.2007 року підлягає
скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушені приведені норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 195 - 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 20 грудня 2007 року у справі № 2-181/07 - задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2007
року у справі № 2-181/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки
України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в
Луганській області про зобов'язання зарахувати термін перебування на військовій
підготовці військової кафедри учбового закладу до військової служби та
призначити пенсію як військовослужбовцю, відшкодувати матеріальні збитки -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Луганській області,
Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про
зобов'язання зарахувати термін перебування на військовій підготовці військової
кафедри учбового закладу до військової служби та призначити пенсію як
військовослужбовцю, відшкодувати матеріальні збитки - задовольнити.

Зобов'язати Управління
Служби безпеки України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 термін
перебування на військовій підготовці з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року за
програмою підготовки офіцерів Збройних Сил СРСР на кафедрі військової
підготовки Харківського політехнічного інституту ім. В.І.Леніна до військової
служби.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській
області призначити ОСОБА_1 з 01.10.2003 року пенсію як військовослужбовцю за п.
"б" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб" в редакції Закону України від 04.07.2002 року та сплатити
пенсію у відповідності до вимог ст. 50 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб".

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин, з дня складення в повному
обсязі.

Головуючий:
І.В. Геращенко

Судді: Т.П.
Бадахова

Г.М. Міронова