Справа № 22-а-4265/2008
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Арапіна Н.Є. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2008
року справа №
22-а-4265/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача представника
відповідача

ОСОБА_5, ОСОБА_4
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради

на постанову

Торезького міського суду Донецької області

від

26 лютого 2008 року

по справі

№ 2-а-22/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради, Головного управління державного
казначейства України в Донецькій області

про

визнання дій протиправними, стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

07.02.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Торезького міського суду Донецької
області від 26.02.2008 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради, Головного управління державного казначейства України в
Донецькій області про стягнення грошових сум на оздоровлення за 2004, 2005
та 2007 роки було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії і є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку
у відповідача, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати
становив:

з 1
січня 2004 року - 205 гривень на місяць, а з 1 вересня 2004 року - 237 гривень
на місяць;

з 1 січня 2005 року у розмірі 262
гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року -290 гривень на місяць, з 1 липня 2005
року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні;

з 1 січня 2007 року - 400 гривень на
місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога
у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично
нараховано та сплачено (а.с. 20):

- за 2004 рік -
26 грн. 70 коп. - 23.06.2005 р.;

- за 2005 рік -
120 грн. - 23.12.2005 р.;

- в 2007 році -
120 грн. - 01.08.2007 р.

Таким чином, суд першої інстанції
вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від відповідача разову грошову
допомогу у таких розмірах:

за 2004 рік -
(290 гривень х 5) - 26,70 гривень = 1423 гривень 30 коп.;

за 2005 рік -
(332 гривень х 5) - 120 гривень = 1540 гривень;

за 2007 рік -
(440 гривні х 5) - 120 гривень = 2080 гривень.

Тобто
судом було встановлено, що фактично за період з 2004, 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у
розмірі 5043,30 грн.

Не погодившись
з таким рішенням, Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права, а саме, відповідач здійснював виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В судовому
засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив
її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 2 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи
у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

За 2004
рік Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 26,70 грн.,
установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
"Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова №836), за 2005 та 2007 роки -
по 120 грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи - 26,70 гривень та
120 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З
моменту прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2005 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому,
оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2004, 2005, 2007 роки, а не
постанови № 836 та № 562.

Положення
пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, дії відповідача в
частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 26,70 та
120 гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Тобто суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Іншими
сторонами в іншій частині постанова місцевого суду не оскаржена, тому
апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишена без змін.

В повному обсязі ухвала складена
17.04.2008 року.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Торезького міського суду Донецької області від 26
лютого 2008 року у справі № 2-а-22/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради, Головного управління
державного казначейства України в Донецькій області «про визнання дій
протиправними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: