Справа № 22-а-2797/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Горбенко К.П.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-2797/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала Н.К., Сіваченка І.В.

при секретарі за участю:
позивача представника відповідача

Літвіновій Л.О.
ОСОБА_1. Хлебтань Н.М.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м.
Горлівки

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-7294/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки

про

перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю та стягнення недоотриманої суми пенсії за 2000-2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідача,
в якому просив визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплати
недоотриманої суми додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за 2000-2007
роки неправомірною та стягнути недоотриману суму додаткової пенсії за вказаний
період у сумі 12 114 грн. 75 коп.

Позивач вважає, що йому як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи необхідно виплачувати додаткову пенсію
у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2007 року позов задоволено
частково.

Судом
встановлено наявність у позивача права на отримання додаткової пенсії у
розмірі, встановленому ст. 50 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та зобов'язано відповідача перерахувати
позивачу додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю з 09.10.2007р. з
послідуючим перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Центрально
- Міському районі м. Горлівки подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права, а саме, необхідність визначати
мінімальний розмір пенсії за віком відповідно до постанов КМУ.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач і надав
відповідні пояснення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове
рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші
види соціальних виплат та допомоги,
що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
Законом.

ОСОБА_1. належить (віднесений) до категорії 1 як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 3 групи, що підтверджується
відповідними посвідченнями.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно
до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ 8 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року
максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги
та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках
відповідно до цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії
за віком, встановленої абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом
№ 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий граничний розмір визначений даною
статтею для пенсій призначених у 2006 році відповідно до Закону № 3235-15 від
20 грудня 2005 року.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50
відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до
статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії
чи іншого доходу.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України „Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня 2000 року №
2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для
визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно
до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25
березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною
Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року, був
затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року №
749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий
мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому,
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410
грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір додаткової
пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005),
пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи зазначене суд 1-ої інстанції правильно визнав дії відповідача
неправомірними та зобов'язав перерахувати додаткову пенсію позивачу.

Колегія суддів вважає, що дії Управління щодо виплати додаткової пенсії
позивачу у розмірі меншому ніж 50 %
мінімальної пенсії за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам
статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи
та ухвалено постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись
статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 24 грудня 2007 року у справі № 2-а-7294/07, за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Горлівки,
про перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та стягнення
недоотриманої суми пенсії за 2000-2007 року - залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Головуючий у 1 інстанції - Горбенко К.П.

Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

06 травня 2008 року м. Донецьк

справа №
22-а-2797/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Сіваченка І.В.

при секретарі за
участю: позивача представника
відповідача

Літвіновій Л.О.
ОСОБА_1. Хлебтань Н.М.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Горлівки

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

24 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-7294/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки

про

перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю та стягнення недоотриманої суми пенсії за 2000-2007 року, -

Керуючись
статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м.
Горлівки на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня
2007 року у справі № 2-а-7294/07, за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському районі м. Горлівки, про перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та стягнення недоотриманої суми
пенсії за 2000-2007 року - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: