Справа № 22-а-405/2008
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008
р. Справа № 22-а-405/08

Київський апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Бистрик Г.М.,

Малиніна В.В.

при секретарі: Гладишко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу представника позивача - Київського
міського центру зайнятості на постанову господарського суду м. Києва від
30.03.2007 року по справі за позовом Київського міського центру зайнятості до
суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1про стягнення
661,52 грн., -

ВСТАНОВИВ

У лютому 2007 року представник
позивача - Київського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи - ОСОБА_1про стягнення виплачених дотацій на створення
додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної особи у сумі 661,52 грн.

Постановою
господарського суду м. Києва від 30.03.2007 року в позові Київського міського центру зайнятості до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи - ОСОБА_1про стягнення 661,52 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням по
справі, представником позивача - Київського міського центру зайнятості подано
апеляційну скаргу, в якій представник апелянта зазначає, що оскаржувана
постанова прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального
права, а тому просить скасувати постанову господарського суду м. Києва від
30.03.2007 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали
справи, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова
суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі - закриттю, виходячи з
наступних підстав:

Так, постановляючи ухвалу про
відкриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є
справою адміністративної юрисдикції.

Проте до такого висновку суд першої інстанції
прийшов неповно з'ясувавши всі обставини справи.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, -
справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного
суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова

Суддя-доповідач - Бєлова Л.В.
Справа в апеляційній інстанції №22-а-405/08

Головуючий в першій інстанції -
Євсіков О.О. справа в
першій інстанції № 11/97-А

чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що
з позовом звернувся Київський міський центр
зайнятості до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1про
стягнення виплачених дотацій на
створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної особи у
сумі 661,52 грн.

Відповідно до
ч.1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року, - державні
служби зайнятості є виконавчими органами правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України
на випадок безробіття, і виконує покладені державою
функції виконавчої влади у сфері праці і соціальної політики.

Таким чином, позивач є
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 17 КАС
України, - компетенція адміністративних судів, серед інших, поширюється на:

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Ст. 50 КАС України визначає сторін в адміністративному
процесі.

Так, відповідно до ст. 50 КАС України, - сторонами в
адміністративному процесі є позивач та відповідач.

2. Позивачем в адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи,
організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

3. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

4. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства,
їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних
повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання
громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без
громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання
(збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, непрямо, але, ч. 4 ст. 50 КАС України,
визначає обмеження щодо можливості суб'єктів владних повноважень бути
позивачем по справі що розглядається за
правилами адміністративного судочинства.

Як видно з матеріалів справи, з позовом звернувся -
представник Київського міського центру зайнятості до СПД-ФО ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 104 КАС України, що визначає право на
звернення до адміністративного суду, - суб'єкт владних повноважень має право
звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України, - суддя
після одержання позовної заяви, серед інших питань, з'ясовує, чи: належить
позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна
позовна заява даному адміністративному суду.

Згідно ч. 2 ст. 107 КАС України, - суддя відкриває
провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні
підстави для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у
справі.

Так, отримавши позовну заяву від Київського міського
центру зайнятості, та з'ясовуючи питання чи належить вказану позовну заяву
розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції
повинен був встановити чи мав право вказаний позивач звертатись з
адміністративним позовом до суду, враховуючи обмеження встановлені КАС України
щодо звернення з позовами в порядку адміністративного судочинства суб'єктів
владних повноважень.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС
України, - громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх
об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Таким чином, суд першої інстанції, відкриваючи
провадження за таким позовом, повинен був врахувати наявність у суб'єкта
владних повноважень передбаченого законом права на звернення до
адміністративного суду до СПД-ФО з таким позовом.

Як зазначалось вище, позивач - Київський міський центр
зайнятості є виконавчим органом правління
Фонду загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на випадок
безробіття.

Відповідно
до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №
1533-ІІІ від 02.03.2000 року, - Виконавча
дирекція Фонду та її робочі органи:

1) здійснюють облік
та ведуть реєстр платників страхових внесків;

2) провадять збір страхових внесків;

3) здійснюють
оперативне розпорядження фінансовими
ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету;

4) виплачують забезпечення
та надають соціальні
послуги, передбачені цим Законом;

5)
контролюють правильність нарахування,
своєчасність сплати страхових
внесків, а також
витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять
розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому спеціально
уповноваженими центральними органами виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом за погодженням з
правлінням

Фонду;

6)
представляють інтереси Фонду в судових та інших органах;

7) представляють Фонд у
взаємовідносинах з органами державної влади
та органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями, об'єднаннями громадян
з питань соціального захисту,
а також органами соціального страхування на

випадок безробіття зарубіжних країн, міжнародними
організаціями, діяльність яких пов'язана із захистом соціальних прав
людини;

8) готує та подає на
розгляд правління Фонду:

- пропозиції щодо вдосконалення
законодавства про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття;

- пропозиції щодо розміру страхових внесків на наступний рік;

- проект бюджету та звіт про
виконання бюджету Фонду;

- пропозиції щодо розміру
резерву коштів Фонду;

- звіт про діяльність.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №
1533-ІІІ від 02.03.2000 року, визначаються повноваження Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування України на
випадок безробіття, відповідно
до якої, Фонд має право застосовувати фінансові санкції, передбачені законом, у разі порушення порядку
сплати страхувальниками страхових внесків;
стягувати з посадових осіб та
страхувальників передбачені
законом штрафи та
застосовувати інші фінансові
санкції за недотримання цього
Закону.

Таким чином, ні вказаний Закон, ні інші, проаналізовані
колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду, закони України
в цій сфері, не визначають право позивача - Київського міського центру
зайнятості на звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення виплачених дотацій на створення
додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної особи.

Таким чином, встановивши що
вказаний позов, поданий суб'єктом владних повноважень з порушенням вимог ст.ст.
17, 50 КАС України, - суд першої
інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження в адміністративній
справі за правилами КАС України, якщо у законі відсутня вказівка про право
суб'єкта владних повноважень звертатись з таким адміністративним позовом до
фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Із системного аналізу п. 4 ч. 1ст.
17 КАС України вбачається, що законом має прямо бути передбачене право суб'єкта
владних повноважень звертатися до суду з адміністративним позовом до фізичної
чи юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
даний спір виник між сторонами: позивачем - Київським міським центром
зайнятості та відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_1,
предметом спору є стягнення 661,52 грн. (суми дотацій на створення додаткового
робочого місця для працевлаштування безробітної особи).

Виходячи із аналізу чинного
законодавства України, можна дійти висновку про відсутність прямо передбаченої
вказівки закону про право на звернення до адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень, в даному випадку Київського міського центру зайнятості з
позовом до фізичної чи юридичної особи, в нашому випадку суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи - ОСОБА_1з приводу вищезазначеного предмету спору, а саме - про
стягнення дотацій на створення додаткового робочого місця для працевлаштування
безробітної особи в сумі 661,52 грн.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, - постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у
справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Відповідно
до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд
закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Оскільки порушення провадження у
справі та її розгляд помилково здійснено судом першої інстанції за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України, то постановлене у справі судове
рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
198 та ч. 1 ст. 203 КАС України, підлягає скасуванню, а
провадження у справі закриттю.

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне роз'яснити, що
відповідно до Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 року
№ 1798-ХІІ, - а саме ст. 1, - визначено право звернення до господарського суду.

Так, зокрема, відповідно до вказаної
норми, - підприємства, установи, організації, інші юридичні особи(у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку

набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та
організації), мають право
звертатися до
господарського суду згідно
з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів,
а також для
вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами
України, до господарського суду мають право також звертатися державні та
інші органи, фізичні особи,
що не є
суб'єктами підприємницької
діяльності.

Угода про відмову
від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу
України,господарський суд порушує
справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду
за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних
та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках,
передбачених законодавчими актами України;
прокурорів та їх
заступників, які звертаються
до господарського суду в інтересах держави;

Рахункової палати,
яка звертається до господарського суду в

інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією

та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України, - господарським судам
підвідомчі:

1) справи
у спорах, що
виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про
приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та
технічних умов;

- спорів
про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці
ціни і тарифи відповідно до
законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

-
спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до
компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних
судів;

- інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів.

Як
вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір № 521 від
25.05.2006 року про надання дотацій за створення додаткового робочого місця для працевлаштування
безробітної особи, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 8-10).

Проаналізувавши
вказаний договір суд апеляційної інстанції приходить до висновку що вказаний договір
є господарсько-правовим зобов'язанням.

Так,
відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, - господарським
визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати
майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Крім того, відповідно до ст. 177
Господарського кодексу України, - передбачено укладення соціально - комунальних зобов'язань суб'єктів господарювання.

Відповідно
до ч. 1 ст. 177 Господарського кодексу України - суб'єкти господарювання зобов'язані за рішенням
місцевої ради за рахунок
своїх коштів відповідно до закону створювати спеціальні робочі місця
для осіб з обмеженою
працездатністю та організовувати
їх професійну підготовку.

Господарським
кодексом України також встановлюється відповідальність сторін зобов'язання, що
виникло, зокрема на підставі договору, за порушення виконання зобов'язання.

Таким
чином колегія Київського апеляційного адміністративного суду вважає за
необхідне роз'яснити право позивача на звернення до суду з позовом про
стягнення 661, 52 гривень за порушення відповідачем умов договору про надання
дотацій на створення
додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної особи, за правилами
встановленими ГПК України.

Керуючись ст. ст. 3,
17, 50, 104, 107, 157,
160, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Київського міського центру зайнятості -
задовольнити частково.

Постанову господарського суду м. Києва від
30 березня 2007 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом Київського міського центру зайнятості до суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1про стягнення дотацій
на створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної особи
в сумі 661,52
грн. - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: