Справа № 2а-57/2008
Суддя: Квітка О.М.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.02.08 року. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області у складі головуючого судді Квітки О.М. при секретарі Пономаренко А.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Олександрії адміністративний позов ОСОБА_1 на дії командування військової частини 2269, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача - військової частини 2269 - невиплачену грошову компенсацію
замість речового майна з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 1010 грн. 55 коп.; 3% річних з простроченої суми у розмірі 89 вісімдесят грн. 94 коп.; судові витрати та
витрати за надання правової допомоги у розмірі 403 грн. 40 коп., а
всього 1503 грн. 89 коп.

Вимоги мотивує тим, що
проходив військову службу і був звільнений з військової служби в запас за ст. 63
п. "в" (за станом здоров'я) наказом командира військової частини 2269 №31 с/ч від
15.02.05 року.

Статтею 1-2 ЗУ
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 року, передбачені гарантії соціального і
правового захисту військовослужбовців та
членів їх сімей.

Військовослужбовці
користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і
свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених
цим та іншими законами.

У зв'язку з особливим
характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям
надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені
без їх рівноцінної заміни.

Нормативно-правові акти
органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. {Закон доповнено статтею
1-2 згідно із Законом №328-V (328-16) від 3.11.06 року}.

Відповідно до ст. 9-1 ЗУ
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 року, військовослужбовці
одержують за рахунок
держави речове майно, продовольчі пайки або за бажанням грошову компенсацію замість них.

При звільненні в запас, з
ним не проведено остаточний розрахунок за речове майно, та не видана відповідна грошова компенсація з 2000
року.

Згідно довідки була
нарахована грошова компенсація за речове майно в сумі 523 грн. 02 коп. (з
березня 2000 року).

Проте, до цього часу не
отримав вказані грошові кошти, що і змусило звернутися до суду.

Постановою КМУ від 28
жовтня 2004 р. №1444 пунктом 27 передбачено: "Військовослужбовці,
звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням
можуть отримати речове майно, яке вони не отримати під час звільнення, або
грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам,
звільненим у запас або відставку після
закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії
контракту речове майно виплачується
грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати
закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової
компенсації".

Відповідно до ст. 8 Конституції України вона
має найвищу юридичну силу, її норми є
нормами прямої дії. Ст. 22 Конституції України, ст. 1-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» передбачають, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту
та обсягу існуючих прав і свобод військовослужбовців.

Крім цього, кошти, що
підлягають виплаті за період з 1.03.00 року по теперішній час знецінились внаслідок інфляції. Через це,
при сплаті заборгованості, мають
бути враховані індекси інфляції за весь період прострочки сплати належних коштів.

Відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. Що за 7
років складає: 941 грн. 80 коп. х
107,3 % : 100 % = 1010 грн. 55 коп.

Відповідно до ст.ст. 87,
90 КАС України на відповідача має бути покладено і відшкодування у підсумку: 1010 грн.
55 коп. + 89 грн. 94 коп. + 403 грн.40 коп. = 1503 грн. 89 коп. З урахуванням положення статті 51 КАС України та
у зв'язку з тим, що змінився індекс інфляції,
вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог у стягненні грошової компенсації за речове майно.

Представник відповідача
позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з позивачем проводилася перед звільненням
бесіда. Він ніяких клопотань не заявляв, з відповідним клопотанням не звертався
до частини ніколи, про що свідчать відомості з журналу обліку заяв. Крім того, позивач
пропустив строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, доводи позивача суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9-1 ЗУ
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 року, військовослужбовці
одержують за рахунок
держави речове майно, продовольчі пайки або за бажанням грошову компенсацію замість них.

При звільненні в запас, з
позивачем не проведено остаточний розрахунок за речове майно та не видана відповідна грошова компенсація з 2000
року.

Згідно довідки була
нарахована грошова компенсація за речове майно в сумі 523 грн. 02 коп.

Посилання позивача на
вимоги листа ВСУ та ЦК України щодо індексації боргу безпідставні. Чинним
законодавством не передбачено індексації компенсації за речове майно.

За зазначений період
дія ЗУ "Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" від 20.12.91 року не призупинялася і на користь
позивача підлягала стягненню компенсація за речове майно в сумі 523 грн. 02
коп., відповідно до вимог
ст. 9-1 зазначеного закону.

Посилання відповідача на наказ №1265 за
5.12.05 року, яким грошова компенсація за речове майно скасовується, суд не
може покласти в основу рішення, так як таке суперечить вимогам ЗУ "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З відповідача необхідно
стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. х (1800х100/3366,66)%=213,88 грн.

На підставі ст.ст. 19,92
Конституції України, ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, керуючись ст.ст. 160-163,181 Кодексу Адміністративного Судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1на дії командування військової частини 2269 задовольнити частково.

Стягнути з військової частини 2269
на користь ОСОБА_1компенсацію за речове майно в сумі 523 грн. 02 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 213
грн. 88 коп.

В задоволенні інших
вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на
постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: