Справа № 22-а-1078/2008
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції: Стиран
В.В. Справа № 22-а-1078/08
Суддя-доповідач: Колеснік
донецький апеляційний адміністративний
суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року місто Донецьк

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Колеснік Г.А.

суддів апеляційного суду: Ляшенка Д.В., Сухарька М.Г.

при секретарі
судового засідання: Білоус
К.І.

З участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника відповідача Клименко К.О.;

розглянувши
апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення Селідівського району Донецької області

на
постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

24
жовтня 2007 року

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Селідівського району Донецької області

про

Стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
за 2004-2006 роки;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 24 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення Селідівського району Донецької області
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки
задоволені та на користь позивача стягнуто суму недоплаченої допомоги в розмірі
2376,5 грн. В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 рік судом було відмовлено.

Відповідач з вказаною постановою суду не погодився, та
подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої
інстанції, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, позивача та
представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами
справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача - Управління праці та соціального захисту
населення Селідівського району Донецької області - задоволенню не підлягає, а постанова суду першої
інстанції має бути залишена без змін.

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини
справи і прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи, якому встановлена 3-тя група інвалідності
і йому відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року підлягають сплаті
одноразові щорічні компенсації на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних
розмірів заробітної плати, встановленої на момент її виплати.

Колегія вважає, що суд першої інстанції вірно виходив саме з вимог Закону, який має
вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України, якими, в свою
чергу, керувався відповідач, сплачуючи позивачу допомогу у зменшених розмірах,
замість встановлених нормами ст. 48 Закону № 796- XII від 28.02.1991 року, -
тобто чотирьох мінімальних заробітних плат.

Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі ЗУ №2017 від 05.10.2000р.),
визначаються правові засади формування та застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією
України та законами України - основних соціальних гарантій.

Відповідно до
норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним державним соціальним стандартом є
прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються та визначаються
державні гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності населення, в тому
числі й щодо дотримання соціальних гарантій
та стандартів підтримки інвалідів, осіб похилого віку.

Відповідно до ст.17
ЗУ № 2017 основні державні соціальні гарантії встановлюються законами України з метою
забезпечення конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень - до
таких гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Суд, також правильно, проаналізував норми ст.
48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і відмовив позивачу в задоволенні позовних
вимог за 2006 рік з урахуванням норми ст.77 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», яким дія
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призупинена на 2006 рік.

Враховуючи наведене, колегія погоджується з
рішенням суду першої інстанції, та вважає, що апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена
без змін.

Повний текст ухвали буде виготовлено 21
березня 2008 року.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Селідівського району Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2007 року щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення Селідівського району Донецької області
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки та
стягнення на користь позивача суму недоплаченої допомоги в розмірі 2376,5 грн.;
та відмови в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 рік - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з моменту виготовлення .

Колегія суддів: