Справа № 22-а-1523/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у першій інстанції - Стахова Н.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19
березня 2008 року справа №
22-а-1523/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів при секретарі за участю
позивача особисто

Ханової Р.Ф., Сухарька М.Г.
Скопинській А.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Лисичанської міської ради

на постанову

Лисичанського міського суду
Луганської області

Від

30 листопада 2007 року

У адміністративній справі

№ 2-а-176/07

за позовом

ОСОБА_1

До Третя особа:

Управління праці та соціального
захисту населення Лисичанської міської ради; Головне управління Державного
казначейства України у Луганській області;

Про

зобов'язання до перерахунку,
стягнення одноразової допомоги до Дня Перемоги та допомоги на оздоровлення

В С Т А Н О В И ЛА :

В листопаді 2007 року позивач звернувся до суду з
позовом, який був уточнений в ході судового розгляду справи, до відповідача про
стягнення одноразової компенсації за 2007 рік. В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач вказав, що йому, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС,
інваліду другої групи та інваліду війни повинна сплачуватися одноразова
компенсація та допомога на оздоровлення, відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які потерпіли внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає одноразову компенсацію як учаснику ліквідації
наслідків на ЧАЕС, для інвалідів 2 групи становить в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях
їх соціального захисту» одноразова грошова допомога до 5 травня у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, виходячи з мінімальної заробітної плати - 410,06
грн.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області
від 30.11.2007 року позов ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Лисичанської міської ради, третя особа - Головне управління Державного казначейства
України у Луганській області про зобов'язання до перерахунку, стягнення
одноразової допомоги до Дня Перемоги та допомоги на оздоровлення було
задоволено у повному обсязі.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії, є інвалідом 2 групи та інвалідом війни та
його захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на час виплати становив 420 гривень.

В порушення зазначених
норм відповідачем нарахована, однак не сплачена позивачу одноразова
компенсація, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії при
встановленні 2 групи інвалідності в
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Фактично нараховано в 2007 році -
120,00 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що позивач повинен був отримати від відповідача одноразову
компенсацію, встановлену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі
- (420 гривень х 5) - 120 = 1980 гривень.

Крім того, судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем виплачувалась щорічна допомога
відповідно до бюджетного законодавства у 2007 році у сумі 360 грн., а повинна
була виплачуватись, виходячи з мінімальної пенсії за віком у розмірі, тобто
(410,06 х 8) - 360 = 2920,48 грн.

Не погодившись з таким
судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, зазначає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС при встановленні 2 групи інвалідності фінансується виключно з
Державного бюджету України, зокрема п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України
бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями, та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу будь - які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення, в свою чергу бюджетні призначення
встановлюються законом про Державний бюджет України.

Представник відповідача до суду
апеляційної інстанції не з'явився, був повідомлений належним чином, надав суду
заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Позивач під час розгляду справи
заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив постанову
суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, є інвалідом 2 групи, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків
військової служби (а.с. 3, 11).

Таким чином, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення, яка становить для інвалідів другої групи в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат та на отримання щорічної грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.
12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”.

За 2007 рік Управління нарахувало позивачу одноразову компенсацію, як
учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 120,00
грн., установлену постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р.
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеною постановою № 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри в твердій грошовій сумі.

Тому, оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України
про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не
постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
-абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Тобто, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Лисичанської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 30 листопада
2007 року у справі № 2-а-176/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Лисичанської міської ради, третя особа - Головне
управління Державного казначейства України у Луганській області «про
зобов'язання до перерахунку, стягнення одноразової допомоги до Дня Перемоги та
допомоги на оздоровлення» - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: