Справа № 21-2477во07
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гусака
М.Б., Панталієнка П.В.,

Самсіна І.Л.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши у порядку письмового провадження за винятковими обставинами за
скаргою Генеральної Прокуратури України справу за позовом ОСОБА_1,
Українсько-польського спільного підприємства - товариства з обмеженою
відповідальністю “Тайстра” (далі - СП ТОВ “Тайстра”) до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, треті особи -
дочірні підприємства СП ТОВ “Тайстра”: “Тайстра-Полтава-Експрес”, “Тайстра-Полтава-Торг”,
“Тайстра-Полтава-Імпорт”, “Тайстра-Полтава-Сервіс”, про застосування державних
гарантій,

в с т а н о в и л а:

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області рішенням від
19 січня 2004 року зазначений позов частково задовольнив - постановив
застосовувати до СП ТОВ “Тайстра” та створених ним дочірніх підприємств
протягом десяти років з дня вимоги інвестора державні гарантії захисту
іноземних інвестицій у разі зміни законодавства.

За заявою позивачів це судове рішення було роз'яснено в ухвалі того самого
суду від 23 січня 2004 року.

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 6 лютого 2006 року відмовив
у задоволенні клопотань прокурора м. Кременчука Полтавської області та
Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про поновлення
строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 19 січня 2004
року й ухвали цього суду від 23 січня 2004 року, а апеляційне подання та
апеляційну скаргу цих осіб на зазначені судові рішення залишив без розгляду,
пославшись на норми Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня
2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК).

Суддя Верховного Суду України ухвалою від 8 листопада 2006 року поновив
строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду і надав прокурору м.
Кременчука строк для усунення недоліків касаційної скарги. Згідно з листом
Верховного Суду України від 22 березня 2007 року ця скарга на підставі Закону
України від 22 лютого 2007 року № 697-V “Про внесення змін до Закону України
“Про судоустрій України” щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ” була передана для розгляду і вирішення відповідно до глави 2 розділу V
ЦПК до Апеляційного суду Сумської області.

Ухвалою від 2 липня 2007 року зазначений апеляційний суд закрив касаційне провадження,
відкрите за його ухвалою від 15 травня 2007 року, а справу, розглянуту
Апеляційним судом Полтавської області за нормами цивільного судочинства,
передав до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 31 липня
2007 року відмовив прокурору м. Кременчука у поновленні строку на касаційне
оскарження ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 6 лютого 2006 року
і залишив його касаційну скаргу на цю ухвалу без розгляду.

У скарзі про перегляд рішення касаційного суду за винятковими обставинами
Генеральна Прокуратура України, посилаючись на наявність підстави, встановленої
пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), просить Верховний Суд України
скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України і направити справу до
цього суду для вирішення питання про прийняття касаційної скарги.

На обґрунтування наявності неоднакового застосування касаційним судом
однієї й тієї самої норми права скаржник послався на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 5 грудня 2006 року, якою в іншій справі було
задоволено клопотання Генеральної Прокуратури України про поновлення строку
касаційного оскарження.

У справі, що розглядається,
Вищий адміністративний суд України відмовив прокурору м. Кременчука у поновленні
цього строку, пославшись на відсутність визначених законом підстав.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів
Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить
висновку про її обґрунтованість.

Відповідно до частини 2 статті 212 КАС касаційна скарга на судові рішення
подається протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі
складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 зазначеного
Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів справи, 1 вересня 2006 року виконуючий обов'язки
прокурора м. Кременчука в інтересах Автозаводського районного відділення
Пенсійного фонду України у м. Кременчуці подав касаційну скаргу на ухвалу
апеляційного суду від 6 лютого 2006 року. Як на причину пропуску строку він
послався на те, що не був повідомлений про день і час розгляду апеляційного
подання, а тому про результати йому стало відомо лише 14 серпня 2006 року у
зв'язку з одержанням ним звернення заступника голови Служби безпеки України. За
таких обставин висновок Вищого адміністративного суду України про неповажність
причин пропуску строку касаційного оскарження не ґрунтується на нормі закону,
на яку послався суд.

Відповідно до частини 1 статті 102 КАС пропущений з поважних причин
процесуальний строк, установлений законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, установлений судом, - продовжений судом за клопотанням
особи, яка бере участь у справі.

У матеріалах справи немає підтвердження того, що прокурор м. Кременчука був повідомлений відповідно до
вимог статей 74-76 ЦПК про день і результати розгляду його апеляційного
подання. Доводи касаційного суду про участь в апеляційному розгляді справи
представника Автозаводського районного відділення Пенсійного фонду України у м.
Кременчуці та надіслання прокурору м. Кременчука судом першої інстанції 6
березня 2006 року за вихідним № 3359 копії ухвали апеляційного суду від 6
лютого 2006 року не відповідають фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку касаційного
оскарження, суд касаційної інстанції не звернув уваги на порушення апеляційним
судом вимог частини 3 статті 167 КАС, що зобов'язує
суд не пізніше наступного дня після ухвалення
судового рішення надіслати його копію особі, яка бере участь у справі, але не
була присутня в судовому засіданні та не з'ясував наявність причинного
зв'язку між зазначеним порушенням процесуального закону судом апеляційної
інстанції та пропуском строку касаційного оскарження судового рішення
прокурором м. Кременчука.

З урахуванням наведеного скарга Генеральної Прокуратури
України підлягає задоволенню, ухвала Вищого адміністративного суду України - скасуванню
з направленням справи для вирішення питання про прийняття касаційної скарги до
того самого суду, який має звернути увагу на те, що апеляційна скарга була
розглянута апеляційним судом після набрання чинності КАС за правилами ЦПК.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Скаргу Генеральної Прокуратури України задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 липня 2007 року
скасувати, справу направити до цього самого суду для вирішення питання про
прийняття касаційної скарги прокурора м. Кременчука Полтавської області.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку,
встановленого пунктом 2 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді
М.Б. Гусак

П.В.Панталієнко

І.Л. Самсін

О.О. Терлецький

Ю.Г. Тітов