Справа № 2-а-313/2007
Суддя: Семко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-313
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року Томашпільський
районний суд

в складі головуючого Семко
Г.В.

при секретарі Клімочко
СВ

за участю адвоката ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації про стягнення разової щорічної допомоги до 5 травня,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Томашпільської райдержадміністрації про стягнення разової щорічної
допомоги , вказуючи
на те, що його було визнано інвалідом війни 2 групи і згідно ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного року разової допомоги у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком, та з 15
березня 2004 року
являється інвалідом війни 1
групи, і відповідно до ст. 13
того ж Закону має право на отримання щорічно до 5 травня
відповідного року разової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за
віком. Не зважаючи на те, без урахування розмірів мінімальних пенсій, які
встановлювались на 1999-2006
роки, відповідачем з посиланням на Закон України "Про державний бюджет
України" за відповідні роки, зазначена допомога була виплачена у розмірі 120 грн у 2003 році інвалідам
війни 2 групи та
195 грн. у
2004р., 400 грн у
2005р. та 400 грн. у 2006 році інвалідам
війни 1 групи. В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. свої вимоги підтримав і просив
стягнути З Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову
допомогу як інваліду війни 2
групи за період 1999-2004роки
та як інваліду війни 1 групи за
період 2004-2006 року в
сумі 8074 грн 70 коп.

В судовому засіданні представник
відповідача Урянський О.С
позовні вимоги ОСОБА_1.
не визнає, заперечує проти їх задоволення. З урахуванням пояснень сторін та
матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань.
Судом встановлено, що відповідно до посвідчення інваліда війни серії Б НОМЕР_1,яке видане 12 березня 1976 року Управлінням
праці та соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації
Вінницької області, ОСОБА_1.
визнано інвалідом війни 2
групи, а з 15 березня 2004 року- інвалідом
війни 1 групи . За змістом ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно
до 5 травня
інвалідам війни 2 групи
виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком, а інвалідам війни 1
групи-у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Постанови
ВРУ від 20.02.1996 року № 49/96-ВР
мінімальна пенсія за віком становила 15
грн, згідно з Законом України «Про підвищення мінімального розміру пенсії»
від 15.07 1999-24грн 90 коп., відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України №1686
від 10.11.2000 «Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат пенсіонерам»-34 грн, за
Постановою Кабінету Міністрів України №
279 від 13.03.2002року «
Про підвищення розмірів пенсій, -призначених відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення»-47грн 30
коп, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від 09.07.03
року у 2004 році
мінімальна пенсія за віком становила 92
грн. 45

2

коп., у 2005 році -332 грн., 2006
році - 359 грн.
Таким чином позивачу у 1999
році підлягало

до виплати як
інваліду війни 2 групи 127 грн 20 коп ( 15, 90грн х 8), у 2000- 199 грн 20 коп

( 24,90грн х 8),
у 2001- 272 грн ( 34 грн х 8 ), у 2002 році- 378 грн 40 коп (47,30 грн х 8), у

2003 році- 378
грн 40 коп ( 47, 30грн х 8 ), у 2004 як інваліду
війни 1 групи
підлягало до

виплати 924 грн. 50 коп. (92 грн. 45 коп. х 10), у 2005 році -3320 грн. (332 грн. х 10), у 2006

році -3590 грн. (359 грн. х 10), а всього 9189 грн 70 коп, однак
вказані суми позивачу не були

виплачені у
повному розмірі, тому недоплата складає -
8074 грн 70 коп. За
таких обставин, з

відповідача
підлягає стягненню у примусовому порядку на користь позивача недоплачена

частина разової
щорічної грошової допомоги в розмірі 8074
грн 70коп. Рішенням

Конституціїного
суду України № 20-рп/2004
від 01.12.2004 року у
справі за конституційним

поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України

(конституційності)
положень статей 44,47,78,80
Закону України «Про державний бюджет

України на 2004 рік» та
конституційним поданням Верховного суду України щодо

відповідності
Конституції України (конституційності) положень частини 2, 3, ,4 статті 78

Закону України
«Про державний бюджет України на 2004
рік» (справа про зупинення або

обмеження пільг,
компенсацій і гарантій) визнано такими, що не відповідають

Конституції
України (є неконституційними), положення статті 44 Закону України «Про

державний бюджет
України на 2004 рік»,
якими встановлено, що у 2004
році виплата

щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,

гарантії їх
соціального захисту" здійснюється в таких розмірах: інвалідам війни 1 групи - 195

грн., інвалідам
війни 2 групи - 160 грн., інвалідам
війни 3 групи - 130 грн., учасникам

бойових дій - 120 грн., особам які
мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 195 грн.,

членам сімей
загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників

війни,
визначених за життя інвалідами, -
65 грн. Відповідно до ст. 152 Конституції

України закони
та інші правові акти за рішеннями Конституційного Суду України визнаються

неконституційними
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України

рішення про їх
неконституційність. Незважаючи на те, що виплата одноразової грошової

допомоги
позивачу за 2004 рік
відповідно Закону України «Про державний бюджет України

на 2004 рік» відбулася в
травні 2004 року,
тобто до винесення вищевказаного рішення

Конституційного
Суду України , суд,
вважає, що недоплачена частина одноразової грошової

допомоги
підлягає стягненню на користь позивача у примусовому порядку, в зв'язку з

визнанням
неконституційними положень закону, згідно яких її виплатили. Аналогічним

чином повинно вирішуватись і
питання щодо виплати одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2005 та 2006 роки, оскільки
її виплата проводилась вже після винесення рішення Конституційного Суду
України. Заперечення представника відповідача про відсутність законних підстав
та бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача суд до уваги взяти не
може, оскільки наведенні вище мотиви, переконливо свідчать про наявність в
нього достатніх законних підстав для обгрунтування своїх вимог, доказів про
відсутність асигнувань суду не надано, але й за умови наявності таких доказів,
невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей
для виплати не є підставою для виправдання дискримінуючої недоплати одноразової
грошової допомоги учасникам війни. Оскільки позивач та відповідач звільнені від
сплати судового збору, тому згідно до ст. 94
КАС України слід компенсувати дані витрати за рахунок державного бюджету
України.

На підставі
викладеного, ст 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантіїїх соціального захисту",
керуючись ст. ст. 70,
71, 94,158,161-164, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1не виплачену щорічну
разову грошову допомогу за 1999-2006
роки в сумі 8074 грн 70 коп

Судові витрати
компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через Томашпільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя