Справа № 2-а-654/2008
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2008-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Хаюка С.М.,

при
секретарі - Савчук Є.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Народицької районної державної адміністрації

про
зобов'язання поставити на чергу для отримання компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся
до суду і просить зобов”язати
відповідачів прийняти документи для постановки на чергу для отримання
компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 73895грн. , мотивуючи
тим, що має право на вказану компенсацію, але відповідач відмовив у виплаті
компенсації, оскільки не надав доказів про отримання житла в місці переселення.

Позивач підтримав
позовні вимоги повністю.

Представники відповідача в судове засідання
не з”явились ,хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені у
встановленому законом порядку , про що свідчить рекомендований лист, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними
матеріалами.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що
позов необхідно задоволити повністю з наступних підстав.

Позивач отримав у спадщину домоволодіння АДРЕСА_1, яке відповідно до
Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до
зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою
КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93
відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується
копією рішення суду від 13.08.2007 року, технічним паспортом.

Відповідно до ст.4 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”(надалі Закону) ,населення ,яке проживає на території
безумовного(обов”язкового) відселення ,підлягає обов”язковому відселенню.Кожен
громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має
право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну
обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно
приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення. Право
на самостійне переселення мають сім'ї, які проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, у складі яких є вагітні жінки або діти до 18 років,
за умови, що вони за медичними показниками, які визначаються МОЗ України,
проживати в цій зоні не можуть. Громадяни, які відселяються або самостійно
переселяються користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.35 вказаного Закону компенсацію,
передбачену ст.4 цього Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення
щодо неї, мають право отримати громадяни, які не проживали на територіях
радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно(жилі, дачні, садові
будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено
із зазначених територій.

Позивач отримав у
спадщину будинок в с.Слобода-В”язівка, Народницького району 13.08.2007 року, що
рішенням суду від 13.08.2007 року, а сам
з 14.02.20007 року проживає
в м.Вишневе, Київської області, що
підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1.

Вказане домоволодіння позивач здав на баланс В”язівської сільської ради, що
підтверджується крпією рішення Народницького районного суду від 4.12.2007 року
та актом прийомки від 18.12.2007 року.

Однією з підстав відмови у постановці на чергу є те, що
позивач не надав ордера на отримання житлового приміщення ,яке надається в
зв"язку з переселенням.

Відповідно до ст.ст.24,50 Конституції України, громадяни
мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може
бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця проживання. Кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля, а тому, суд вважає, що відмовляючи
позивачу в постановці на чергу для отримання компенсації, відповідач обтяжує
його становище й примушує використовувати належне позивачу на праві власності
майно в небезпечних для здоров'я умовах відносно постійного місця проживання,
так як позивач на час отримання спадщини проживав і на даний час проживає в чистій місцевості.

Крім того, стаття 35 Закону не містить будь-яких
обмежень в тому числі не ставить в залежність отримання компенсації від
наявності ордера на отримання житла в місці переселення. Відсутні зазначені
посилання і в Положенні про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене
нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно
забруднених територій, затвердженого постановою КМ України № 755 від 15.07.97.
Пунктом 5 вказаного Положення єдиною підставою для отримання спадкоємцем
компенсації визначено знаходження нерухомого майна на території зони радіоактивного
забруднення. В переліку документів, які подаються спадкоємцем органу виконавчої
влади, відсутнє направлення на переселення на ім'я спадкодавця (п.6 Положення).
Вартість нерухомого майна,яке знаходиться на території зони
безумовного(обов”язкового) відселення визначається бюро технічної інвентаризації , в зонах
гарантованого добровільного відселення та посиленого радіологічного
контролю визначається експертами
з оцінки ринкової вартості і не може бути більшою за вартість
визначену бюро технічної інвентаризації
(п.1,2 Положення). Згідно заключення
експертизи вартість
домоволодіння становить 73895грн.

Відповідно п.10Порядку використання коштів державного
бюджету для виконання програм,пов'язаних із соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №939 від 20.09.2005 року, виплата компенсацій
громадянам за нерухоме майно, що втрачене у разі відселення або самостійного
переселення з території зон радіоактивного забруднення, та перерахунок
компенсацій, виплачених громадянам у період 1992-1996 років, провадиться за
попереднім місцем їх проживання уповноваженими органами у порядку черговості за
списками, затвердженими відповідними органами місцевої виконавчої влади, на
підставі Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене
нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755 , за умови
надходження коштів на зазначені цілі.

Враховуючи викладене ,суд прийшов до висновку , що позов
підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст.94 КАС Ураїни, судовий збір не
стягується.

На підставі
викладеного, відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ,постановою Кабінету
Міністрів України №939 від20.09.2005 року,керуючись ст.ст.6,9,10,11, 70, 71,
160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов”язати управління праці і соціального захисту
населення Народицької райдержадміністрації (11400 смт.Народичі, вул.Леніна 136
,Житомирської області) прийняти документи і поставити ОСОБА_1 на чергу для виплати грошової компенсації
за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі
73895грн.

Згідно ст. 254 КАС України, постанова, якщо інше не
встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається
через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.
Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: С.М.
Хаюк