Справа № 22-а-35/2008
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у 1-й інст. Петухов М.Г. Рядок
статзвіту № 36

Господарський суд Рівненської області Справа
№ 22-а-35/08 (22-а-1816/07)

Справа № 17/44

18 березня 2008 року колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі: головуючого - судді
Довгополова О.М.

суддів:
Любашевського В.П., Яворського І.О.

при секретарі Федуніву Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові адміністративну
справу за апеляційними скаргами Державної податкової інспекції у Рівненському
районі Рівненської області, ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Рівненської області від 26 квітня 2007 року, -

встановила:

Оскаржуваною постановою частково задоволено позовні вимоги підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі; визнано
нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі №
/0 від 02.03.2007 року; відмовлено в задоволенні вимог про визнання
нечинними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у
Рівненському районі № /0 від 01.03.2007 року та рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Рівненському районі №
/0 від 01.03.2007 року.

Постанову суду оскаржили позивач та відповідач.

Позивач вважає застосування податковим органом штрафних (фінансових)
санкцій вчиненим з перевищенням повноважень в порушення п. 2 ч. 2 ст. 16
Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та
валютного контролю» та ч. 2 ст. 19 Конституції України. Також позивач вказує на
те, що він не зобов»язаний здійснювати розрахункові операції через електронний
реєстратор розрахункових операцій або із застосуванням розрахункових квитанцій,
оскільки є суб»єктом малого підприємництва та отримав свідоцтво про сплату
єдиного податку. Просить постанову в частині відмови у задоволенні позову
скасувати.

Відповідач
оскаржує постанову в частині задоволених позовних вимог, покликаючись на
помилковий висновок суду першої інстанції щодо відсутності заниження суми
податкового зобов»язання за відповідні базові податкові (звітні) періоди.
Просить скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог та
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В
поданих відповідачем запереченнях на апеляційну скаргу позивача відповідач
відзначає правильність судового рішення в частині відмови у позові.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечень відповідача
на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за результатами проведеної відповідачем перевірки позивача
складено акт від 26.02.2007 року № 13/, яким встановлено наступні
порушення: абз. 17 п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»
від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями); п. 17.2 ст. 17 Закону України
«Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондам» від 21.12.2000 року (із змінами та доповненнями),
ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та
валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93; п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року: здійснення СПД ОСОБА_1
в період з 01.07.2006 року по 30.09.2006 року розрахункових операцій в
готівковій формі при продажу товарів на загальну суму 456620,00 грн. без
проведення даних розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуг)
через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

На підставі акта перевірки ДПІ у
Рівненському районі прийняті податкове повідомлення-рішення від 02.03.2007 року
№ /0, яким позивачу визначено суму штрафних санкцій 5245,00 грн.,
рішення від 01.03.2007 року № /0, яким позивачу визначено суму
штрафних санкцій 340,00 грн. та рішення від 02.03.2007 року № /0,
яким позивачу визначено суму штрафних санкцій 2283100,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 18.01.2006 року в залишку позивача
знаходилося 20 мотоциклів на суму 66062,00 грн. в т. ч. ПДВ 9190,00 грн. Згідно
податкової декларації по ПДВ за січень 2006 року позивач не відобразив суму
9190,00 грн. ПДВ з умовного продажу товарних залишків. Задовольняючи позовні
вимоги у цій частині, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
те, що навіть якби позивач відобразив ПДВ з умовного продажу товарних залишків
в сумі 9190,00 грн. у відповідних графах, у нього б не виникло податкових
зобов»язань, оскільки дана сума була би зменшена на аналогічну суму залишку
від»ємного значення попереднього звітного періоду, вказану в рядку 23
декларації. Враховуючи сплату сум ПДВ при імпорті товарів на митну територію
України, позивачем не було занижено суми податкового зобов»язання по ПДВ, не
вказавши її у декларації по ПДВ за січень 2006 року.

Що стосується покликань представника позивача на те, що санкції,
передбачені ч. 2 ст. 16 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання
та валютного контролю» застосовуються Національним банком України та за його
визначенням - підпорядкованими йому установами, а застосування штрафних санкцій
податковим органом є вчинення з перевищенням наданих йому законом повноважень
не відповідає дійсності, оскільки згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 цього Декрету Національний банк України є головним органом валютного
контролю, а Державна податкова інспекція
України здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться
резидентами і нерезидентами на території України.

Відмовляючи у
задоволенні позову щодо визнання нечинним рішення від 02.03.2007 року №
/0 щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2283100,00
грн., суд першої інстанції правильно встановив, що у ІІІ кварталі 2006 року
позивач перебував на загальній системі оподаткування, а тому Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» на нього покладався обов»язок проводити розрахункові операції із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій у вказаний період, виходячи з положень
ст.ст. 3, 9 цього Закону.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому відсутні
підстави для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Рівненському районі
Рівненської області, ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову господарського
суду Рівненської області від 26 квітня 2007 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом місяця з часу проголошення шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський