Справа № 2-а-193/2008
Суддя: Литвин О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-193/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2008 року Рокитнянський районний
суд Київської області в складі :

головуючого - судді Литвина О.В.

при секретарі - Куць
В.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт. Рокитне адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації

про стягнення недоотриманої належної суми щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він є постраждалим внаслідок
аварії на ЧАЕС І категорії. Відповідно до ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право
на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних
плат. Виплату даної допомоги проводить відповідач і здійснює її разовими
платежами протягом поточного року. Зазначає, що на даний час відповідачем,
вказана допомога виплачена в таких розмірах, за 2006 рік - 120 грн., за 2007
рік - 120 грн.. Мінімальна заробітна плата у вказані роки становила з 1 жовтня
2006 року - 366 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн. З вказаного видно, що
розмір виплаченої йому суми не відповідає розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої відповідними Законами України. В січні 2008 року він направив
звернення до відповідача з проханням пояснити виходячи з яких підстав йому
проведено такий розрахунок виплат і провести донарахування та виплату не
донарахованих коштів. Відповідач відмовив у задоволенні його вимог. Просить
стягнути з відповідача на його користь 3790 грн. недоотриманих сум грошової
допомоги на оздоровлення за 2006-2007 роки.

Будучи належним чином повідомленим, позивач в судове засідання не з»явився
та подав заяву, якою позов підтримав та
просить розглянути справу у його відсутності.

Не направив свого представника у судове засідання і відповідач, будучи належним
чином повідомленим про час і місце слухання справи, направивши натомість до
суду заяву, якою позов не визнав та просив розглянути останній у відсутності
його представника при попередньому судовому засіданні.

Суд ухвалив провести розгляд спору по суті у попередньому судовому
засіданні, що узгоджується з вимогами
ст.121 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок
аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом ІІ групи. Інвалідність спричинена
захворюванням, що пов»язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.. 48
ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п»яти
мінімальних заробітних плат. Виплату даної допомоги проводить відповідач і
здійснює її разовими платежами протягом поточного року. На даний час
відповідачем, вказана допомога виплачена в таких розмірах: за 2006 рік - 120
грн., за 2007 рік - 120 грн. Зазначена допомога на оздоровлення виплачена в тих
розмірах, які встановлені постановою КМ України від 26.07.1996 року за № 836
“Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період до 2005 року, та постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період з 2005 року.

Викладене підтверджується наявними у
справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є:

§ Посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на ім.»я
позивача;

§ Копія довідки МСЕК на ім»я позивача;

§ Лист відповідача № 07-29-126 від28.01.2008
року;

§ Довідка № 156 від 29.01.2008 року.

Відповідно до ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені
нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам першої і
другої групи, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі п”яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Обов»язок
по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено на органи соціального
захисту населення по місцю проживання громадян.

Суд частково погоджується з позицією відповідача щодо невизнання позову,
тобто що вимоги останнього є необґрунтованими з наступних міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України
у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента
України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ
України, суперечить вимогам ст.48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 82 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» встановлений з 1
січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1
липня 2006 року 375 грн. на місяць, з 1 грудня 2006 року 400 грн. на місяць.

Відповідно до ЗУ Про Державний бюджет України на 2007 рік» мінімальна
заробітна плата з 01.07.2007 року встановлена у розмірі 420-00 грн.

Вказані Закони, окрім Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік», не мали обмежень щодо застосування
ст.48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає право позивача на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Зважаючи, що закони України мають вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
положення зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати, а не постанови КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та від 12.07.2005 року за №
562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім, що у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Разом з тим, суд не знаходить неправомірною відмову відповідача провести
нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 рік,
оскільки дію абзацу другого частини
четвертої статті 48 зупинено на 2006
рік в частині
виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно
до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України N
3235-IV від 20.12.2005 року.

Враховуючи наведене суд знаходить
неправомірними дії відповідача в частині відмови у нарахуванні та виплаті
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі, що визначений
ст..48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та приходить до висновку, що остання має бути
стягнута з відповідача на користь позивача, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати при виплаті за 2007 рік - 420-00 грн. Всього позивачу
підлягало до нарахування та виплати за 2007 рік - 2100-00 грн. Враховуючи суму
добровільно виплаченої позивачу допомоги у вказаний період розміром 120-00
грн., до примусового стягнення з відповідача підлягає сума розміром 1980-00 грн.

Суд не погоджується з доводами відповідача в тім, що позивачем пропущений
встановлений ст.. 99 КАС України строк звернення до суду і такі його твердження
спростовуються встановленими обставинами
справи в тім, що допомога за 2007 рік була виплачена позивачу 28.08.2007 року,
що саме з цієї дати має місце перебіг строку звернення позивача до суду з
вимогою про виплату допомоги за 2007 рік, який не перевищує одного року і що
виключає пропуску вказаного строку позивачем.

На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від
сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.48, 62 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100,
158-163, 185, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення недоотриманих належних сум
щорічної допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Рокитннської райдержадміністрації про відмову у проведенні
перерахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2007 рік.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської районної державної
адміністрації на користь
ОСОБА_11980-00грн. недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Звільнити позивача від сплати
судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду через Рокитнянський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.

Суддя