Справа № 2а-6795/2008
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 6795 / 08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 року
м. Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капустинського М.М.,

при секретарі Метельській С.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту
населення Овруцької райдержадміністрації
про стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в
період з 01.01.1997 по 31.12.2002, з 01.01.2006 по 31.12.2007 роки їй не було
проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2006
по 31.12.2007 роки - ст. 37 Закону, за 2006 - 2007 роки - ст. 48 Закону, що
призвело до порушення її прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначила в
розмірі 28523, 78 грн., заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства (ст. 37) - в розмірі 3763, 60 грн., заборгованість по
щорічній допомозі на оздоровлення (ст. 48) - 3080, 00 грн., а разом - 35367, 38 грн.

Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній
платі у відповідні періоди.

Позивач у судове засідання не з"явилася. Просила
справу розглядати без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не
з"явився тоді, як про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і у
передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Письмове
заперечення на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач в спірний період часу проживала і працювала в м.
Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного
відселення.

Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні
гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати
щомісяця.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, пенсіонерам,
які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково
підвищується на 25 % від розміру мінімальної заробітної плати.

Проте вказані допомога та доплата
виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №
836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної
зарплати, тобто в значно меншому розмірі.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету
Міністрів України.

Виплатою допомоги та доплат в
твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 року, порушені права
позивача.

Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу
третього частини першої, частини другої статті 39 зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV
(3235-15) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N
489-V (489-16) від 19.12.2006 року, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено
рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007 року.

Заборгованість по ст. 37 Закону підлягає стягненню з липня по грудень 2007
року включно.

Заборгованість по ч. 1 ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч. 2
ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно
від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які
відповідно до ст. 2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури
заробітної плати, тобто за періоди з 01.01.1997 по 31.12.2002, з 01.07.2007 по
31.12.2007 років.

Заборгованість по ч. 2 ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч. 2
ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно
від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які
відповідно до ст. 2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної
плати, тобто за періоди з 01.06.2000 по 31.12.2002, з 01.07.2007 по 31.12.2007
років.

Позивач просить стягнути заборгованість по щорічній грошовій допомозі у сумі 3080, 00 грн. Ця вимога не підлягає
задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 48 Закону, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення у розмірі, кратному мінімальній зарплаті. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Суду не надано
підтвердження отримання допомоги на оздоровлення із зазначенням сум і часу їх
отримання, без яких неможливо зробити розрахунок суми недоплати одноразової
допомоги на оздоровлення.

З врахуванням
викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу розмір
заборгованості перед позивачем по виплатах, передбачених ст. 37 Закону
становить 1067, 40 грн., по ч. 1 ст. 39 Закону - 16334, 91 грн., по ч. 2
ст. 39 - 1637, 40 грн., а всього - 19039, 71 грн.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Керуючись Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. ст. 158 - 163, 167, 254
КАС України, Житомирський окружний адміністративний суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації на користь ОСОБА_11067, 40 грн. допомоги у зв»язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва (ст. 37), 16334, 91 грн. доплати до заробітної
плати (ч. 1 ст. 39), 1637, 40 грн. додаткового підвищення оплати праці (ч. 2
ст. 39), всього - 19039, 71 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження
подається через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга
подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
М.М. Капустинський