Справа № 3/637
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

11 год. 07 хв.

31.03.2008 р.
№
3/637

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі судді Блажівської Н. Є. при секретарі
судового засідання Серпутько Т.С.

за
участю представників сторін:

від Позивача: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1)

від Відповідача: Потоцький Л.О. (посвідчення УМК №
123463 від 28.11.2006 року)

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

Громадянина
Узбекистану ОСОБА_1 (надалі -Позивач)

до

Відділу
ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві (надалі -Відповідач)

про

визнання рішення недійсним та зобов'язання
вчинити дії.

В С Т А Н О В И В

Громадянин
Узбекистану ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Відділу ГІРФО
Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві про визнання рішення про
видворення Позивача з України недійсним та зобов'язання анулювати штамп в
паспорті «Прийнято рішення про видворення» та «Заборону в'їзд».

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач вказує на те, що рішення Відповідача винесено не об'єктивно. Зазначає,
що має підстави проживати на території
України, оскільки має доньку ОСОБА_2,
яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві та являється громадянином України.

Відповідач -Відділ ГІРФО Деснянського
РУ ГУ МВС України в місті Києві в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Розглянувши
подані сторонами документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків:

Спірні
правовідносини регулюються Законом України «Про імміграцію»№ 2491-ІІІ від 7
червня 2001 року, Законом України «Про громадянство України»№ 2235-ІІІ від 18
січня 2001 року, Правила в'їзду іноземців в Україну, їх виїзду з України,
транзитного проїзду через її територію затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074.

Позивач
-громадянин Узбекистану ОСОБА_1 прибув на Україну в місто Київ із Узбекистану у
2007 році з метою працевлаштування. З 26 грудня 2007 року проживає у місті
Києві, по вул. Закревського, 43 у кв. 73, що підтверджується договором оренди
житлового приміщення № 113 від 26 грудня 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1
у Позивача народилась дочка -ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про
народження від 7 листопада 2006 року.

ОСОБА_2,
дочка Позивача, отримала громадянство України з 29 листопада 2006 року, що
підтверджується відповідною довідкою № 1956/06 про реєстрацію особи
громадянином України.

24
грудня 2007 року Начальником відділення ВГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в
місті Києві було прийнято рішення про видворення ОСОБА_1 за межі України в
добровільному порядку, терміном до 24 грудня 2007 року та заборонити в'їзд на
територію України терміном на 6 місяців до 24 червня 2008 року.

Вказане
рішення було прийнято в результаті проведення оперативно-профілактичних
заходів, під час яких вказаний іноземець був затриманий у місті Києві по вул.
Електротехнічній, 2 на ринку «Троєщина»з порушенням правил перебування на
території України.

Згідно
із частиною 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України»№ 2235-ІІІ від
18 січня 2001 року особа, яка народилася на території України від іноземців,
які на законних підставах проживають на території України, і не набула за
народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.

Відповідно
до положень статті 1 Закону України «Про імміграцію» № 2491-ІІІ від 7 червня
2001 року імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у
встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне
проживання. Іммігрантом вважається іноземець чи особа без громадянства, який
отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або,
перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і
залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно
із пунктом положенням статті 4 Закону
України «Про імміграцію»дозвіл на імміграцію надається в межах квоти
імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у
визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів. Пунктом 6 статті 4 Закону
України «Про імміграцію»передбачено, що така категорія іммігрантів як батьки,
чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти належить до квоти
імміграції, яка встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом
19 Правила в'їзду іноземців в Україну, їх виїзду з України, транзитного проїзду
через її територію затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 29
грудня 1995 року № 1074 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які
прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на
території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку,
встановленому цими Правилами.

Паспортний
документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті
пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби.
Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців
та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи,
але не більш як 90 днів, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами;
для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду -
на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів, якщо інший термін не визначено
міжнародними угодами; після вступу України до Світової організації торгівлі -
для іноземців та осіб без громадянства з держав-членів Світової організації
торгівлі - на термін не більш як 180 днів протягом року. Іноземці можуть
звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного
міжнародного договору України на умовах взаємності.

Враховуючи
ті обставини, що Позивач є батьком ОСОБА_2, яка є громадянкою України та на
законних підставах орендує жиле приміщення, суд вважає, що Відповідачем
необґрунтовано було прийнято рішення про видворення ОСОБА_1 за межі України в
добровільному порядку, терміном до 24 грудня 2007 року та заборонити в'їзд на
територію України терміном на 6 місяців до 24 червня 2008 року.

Відповідно
до частини 3 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України у разі
повного визнання позову відповідачем адміністративного позову і прийняття його
судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Суд приймає визнання
адміністративного позову Відповідачем з урахуванням положень частини 4 статті
112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким
чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, визнання адміністративного
позову Відповідачем, системного аналізу положень чинного законодавства України
та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи
Позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 112, 160-165, 167 та 254
Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Адміністративний Позов задовольнити
повністю.

2. Визнати недійсним рішення від 24
грудня 2007 року про видворення ОСОБА_1 за межі України в добровільному
порядку, терміном до 24 грудня 2007 року та заборонити в'їзд на територію
України терміном на 6 місяців до 24 червня 2008 року.

3. Зобов'язати Відділ ГІРФО Деснянського РУ ГУ
МВС України в місті Києві анулювати штамп в паспорті «Прийнято рішення про
видворення»та «Заборону в'їзд».

4. Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 3,40 грн. (три гривні 40 копійок) судових витрат.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська