Справа № 22-а-5576/2008
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у 1-й інст. Шеремета Г.І. Рядок
статзвіту № 48

Личаківський районний суд м.Львова Справа
№ 22-а-5576/08

Справа № 2-210/07

08 квітня 2008 року колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі: головуючого - судді
Довгополова О.М.

суддів: Носа С.П.,
Яворського І.О.

при секретарі Федуніву Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2
на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2007 року,
-

встановила:

Оскаржуваною постановою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації, з
участю третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними рішень та
скасування розпоряджень Львівської міської ради та Франківської районної
адміністрації.

Постанову оскаржили ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2, вважають її незаконною,
просять скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, апелянта та його
представника, третю особу та її представника, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням виконкому Радянської райради № 342 від 9.06.1992 року ОСОБА_3 затверджено висновок міжвідомчої
комісії, що розглянула проектні пропозиції про реконструкцію будинку АДРЕСА_1 з надбудовою за рахунок площі горища, площею 129 кв.м.
(а.с.бт.1).

11.07.2000року рішенням Львівської
міської ради № 331 дозволено ОСОБА_3 завершити реконструкцію квартири АДРЕСА_1
відповідно до рішення № 342 від 9.06.1992
року. Одним із пунктів рішення № 342 від 9.06.1992 року (а.с.6) було вказано
погодження такої реконструкції з сусідами, тобто квартирами № 1 та № 2.

17.09.1992 року розпорядженням № 499
(а.с.21.т.1) вищезгадане зобов'язання, а саме п. 2.1. рішення виконкому № 342 від
9.06.1992 р. викладено в наступній редакції «до початку будівництва виготовити
проектно-кошторисну документацію на реконструкцію будинку АДРЕСА_1, погодити її у встановленому порядку».

Суд вважав правомірним прийняття
такого розпорядження, оскільки на момент прийняття такого рішення 09.06.1992 року не була
необхідною згода сусідів для ОСОБА_3 на реконструкцію квартири за рахунок площі горища. Також рішенням № 342
дозволено позивачу ОСОБА_2
здійснити реконструкцію квартири № 1 та добудови у встановленому законом
порядку. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались за дозволом на здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_2 з приводу чого
приймалось розпорядження № 5 від 16.02.1993
року (а.с.27), однак проектні пропозиції не розробили, а лише зверталися із
скаргами на невиконання ОСОБА_3 вимог рішення № 331 від 11.07.2000 року, з приводу чого було погоджено питання про
порушення в суді справи щодо вилучення самовільно реконструйованої квартири
АДРЕСА_1.

З 2001 року - часу прийняття рішення
№ 525 (а.с.8) Львівської міської ради до 19.09.2003 року моменту прийняття рішення № 801
Львівської міської ради реконструкція квартири АДРЕСА_1 не проводилась у
зв'язку з розглядом судом позову Франківської райадміністрації до ОСОБА_3 Відповідно до рішення № 801
(а.с.9т.1) від 19.09.2003 року Львівська міська рада повторно дозволила ОСОБА_3 завершення реконструкції
квартири АДРЕСА_1 відповідно до рішення №
331 від 11.07.2000 року. Після проведеної реконструкції 6.02.2004 року рішенням
Львівської міської ради № 108 затверджено акт державної технічної комісії від 12.11.2003 року про готовність до
введення в експлуатацію квартири
АДРЕСА_1 після реконструкції з розширенням за рахунок надбудови третього
поверху на підставі рішення виконкому № 801 від 19.09.2003 року та дозволу
Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Конституційний Суд України своїм
рішенням від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 розтлумачив застосування пункту 2 статті 10 Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду», зазначивши, що допоміжні приміщення (підвали, сараї,
кладовки, горища, колясочні і
т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних
приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних
будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо)
вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим
власності.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 залишити без задоволення,
постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2007 року -
без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом місяця з часу проголошення шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
С.П. Нос

І.О. Яворський