Справа № 22-а-2884/2008
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Вірченко О.М. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-2884/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала
Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі за
участю : позивача Представника
позивача

Літвіновій Л.О. ОСОБА_1. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Шахтарської міської ради Донецької
області

на постанову

Шахтарського міськрайонного суду Донецької області

від

13 листопада 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-159/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської міської ради Донецької області

про

визнання дій неправомірними та зобов'язання сплатити
щорічну допомогу на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача
щодо відмови у виплаті допомоги неправомірною та стягнути з нього недоотриманні
суми на оздоровлення за 2004-2007 роки, у загальному розмірі 5878,30 грн.

Постановою
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2007 року
позов задоволено частково, а саме задоволено за 2003, 2004, 2005, 2007 роки.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач до листопада 2006
року належав до другої категорії як особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і мав право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», після позивачу була встановлена 3 група інвалідності.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент
виплати становив: у 2004 р. - 237 грн., у 2005р. - 332 грн., у 2006 р. -
350грн., у 2007 р. 420 грн.

Судом встановлено, що відповідачем позивачу
щорічна допомога на оздоровлення сплачувалась таким чином: допомога за 2004 рік
- 26,70 грн. (виплата здійснена у жовтні 2004р.); 2005 рік - 100 грн. (виплата
здійснена листопаді 2005р.); 2006 рік -
100 грн. (виплата здійснена у травні 2006р.); 2007 рік - 90 грн. (виплата
здійснена у березні 2007р.).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2004 по 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 4308, 30 грн.

Суд відмовив
в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у зв'язку
з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Позивач
та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення
апеляційної скарги УПСЗН.

Представник відповідача до апеляційного суду за викликом
не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 до листопада 2006 року належав до другої
категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, після позивачу була встановлена 3 група інвалідності, що
підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до
положень частини 4 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року
щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - виплачується у розмірі п'ятьох мінімальних
заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
таким чином: за 2004 рік - 26,70 грн.; 2005 рік - 100 грн.; 2006 рік -
100 грн.; 2007 рік - 90 грн. (виплата здійснена у березні 2007р.)

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 562
усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на
час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалідам 3 групи постановою № 562 встановлена допомога - 90 гривень.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу становила з 1 квітня 2007 року - 420 гривень,
а не постанова № 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 90 грн. за 2007 рік, - суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Шахтарської міської ради Донецької
області на корить позивача суму на оздоровлення за 2007 рік.

Проте висновки
суду першої інстанції щодо визнання дій управління неправомірними та стягнення
з останнього на користь позивач допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки з
посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

В суді першої
інстанції та в апеляційній скарзі відповідач наполягав на застосуванні судом
наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС
України.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся у жовтні 2007 року, в
той час як вимоги цієї особи стосуються виплати недоплаченої щорічної допомоги
на оздоровлення за 2004, 2005 роки, яка була сплачена ОСОБА_1 у жовтні 2004
року та листопаді 2005 року відповідно.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виплата допомоги на оздоровлення є щорічною, тому про
порушення свого права, якщо позивач вважав своє право порушеним, він міг
дізнатися при виплаті допомоги за відповідний період. Незнання законодавства не
є поважною причиною пропуску такого строку. Будь-яких поважних причин для
поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому пропуск такого
строку є підставою для відмови в задоволені позову.

Суд першої інстанції помилково вважав можливим
застосовувати до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем
положення ст. 268 ЦК України.

Зазначеною нормою ЦК України встановлено, що позовна
давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншими ушкодженнями здоров'я або смертю.

Шкода в розумінні ЦК України визначається його ст.ст. 22,
23. Але зазначені норми не передбачають визначення в якості шкоди, ушкодження
здоров'я внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, цивільним кодексом визначено
нерозповсюдження позовної давності на вимоги про відшкодування шкоди у випадках
передбачених цим законом, тобто в межах цивільних правовідносин.

Відшкодування шкоди шляхом сплати суми на оздоровлення
передбачено спеціальним законом, а саме Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Відповідно до преамбули цього закону, він визначає основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює
єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого
населення. Отже, до правовідносин, які регламентуються цим нормативно -
правовим актом не можуть застосовуватися положення цивільного кодексу.

Приймаючи до уваги те, що спеціальний закон, який регулює
правовідносини, що виникли між сторонами не містить приписів, які б не
обмежували право громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи
на звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
застосовувати, передбачений процесуальним законом річний термін, а тому вважає
необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання дій
Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської міської ради
Донецької області неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005 роки у сумі 2718,30 грн.

Таким чином, суд
першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до частково
неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст.
195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст.
207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської міської
ради Донецької області - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2007 року у справі за №
2-а-159/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Шахтарської міської ради Донецької області в частині визнання дій
неправомірними протягом 2004, 2005 роки та стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки у розмірі 2718, 30 гривень.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Шахтарської міської ради Донецької області в частині визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за
2004, 2005 роки в розмірі 2718, 30 гривень.

В решті
постанову Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада
2007 року у справі за № 2-а-159/07 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді :

Головуючий у 1 інстанції - Вірченко О.М. Суддя-доповідач
- Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

13 травня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-2884/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Шаптала Н.К., Колеснік Г.А.

при секретарі за участю : позивача Представника позивача

Літвіновій Л.О. ОСОБА_1. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської міської
ради Донецької області

на постанову

Шахтарського міськрайонного суду Донецької області

від

13 листопада 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-159/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської міської ради Донецької області

про

визнання дій неправомірними та зобов'язання сплатити
щорічну допомогу на оздоровлення, -

Керуючись ст.ст. 195-196,
п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 207
Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської міської ради Донецької області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2007 року у справі за №
2-а-159/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Шахтарської міської ради Донецької області в частині визнання дій
неправомірними протягом 2004, 2005 роки та стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки у розмірі 2718, 30 гривень.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління праці та
соціального захисту населення Шахтарської міської ради Донецької області в
частині визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки в розмірі 2718, 30 гривень.

В решті постанову Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13
листопада 2007 року у справі за № 2-а-159/07 - залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді :