Справа № 22а-150/2007
Суддя: Кузнєцова О.А.
Дата ухвалення: 2007-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-150/2007р. Головуючий
Матвеева Н.В. Категорія 41
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 5 дня колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Капітан І.А.,

суддів Цуканової
І.В.,

Кузнєцової
О.А.,

при
секретарі Портновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Новокаховського міського суду Херсонської області від ЗО жовтня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до обласного управління МВС України в Херсонській
області, третя особа - Новокаховський MB УМВС України в
Херсонській області про відшкодування грошового забезпечення,

встановила:

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської
області від 30 жовтня 2006 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить постанову суду
скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом
норм процесуального та матеріального права.

Письмові
заперечення в суд апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1. наказом начальника УМВС України в Херсонській області № 160 звільнений
зі служби в органах внутрішніх справ на підставі ст. 65 "а" Положення
про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
УРСР (за віком).

Вислуга років у пільговому обчисленні на день звільнення
становить 17 років 05 місяців 20 днів.

2

Пенсія йому була
призначена з посадового окладу 135 грн. у розмірі, який був встановлений
позивачу при проходженні служби і з решти видів грошового забезпечення, яке він
отримував під час служби, а саме, надбавки за звання 125 грн., таємність, 10 %
надбавки, 50 % за особливі умови служби, 50% за безперервну службу.

У розрахунок
пенсії не включена запроваджена Указом Президента України від 04.10.1996 року №
926/96 щомісячної доплати у розмірі 50% від суми пенсії, яка могла б бути
нарахована, а також посадовий оклад не був підвищений на 50% та премія у
розмірі 33%.

Із зазначених
видів грошового забезпечення з набранням чинності Закону України "Про
внесення змін до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 15.06.2004 року № 1769-ІУ та у
відповідності до його Прикінцевих положень позивачу врахована лише премія у
розмірі 33%, решта ж у перерахунок пенсії включена не була.

Обґрунтованим є
висновок суду відносно безпідставності вимог по збільшенню посадового окладу
позивача на 50%, оскільки умови та порядок його запровадження в системі УМВС
встановлено Указом Президента України від 12 січня 2004 року "Про
поширення чинності Указу Президента України від 26.12.2003 року № 1514/2003 на
працівників МВС України та наказом МВС України від 27 січня 2004 року № 82.
Цими нормами встановлено, що право на таке підвищення мають особи вищого,
старшого та середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, які
здійснюють оперативно-розшукову діяльність, та інформаційно-аналітичне
забезпечення цих органів, мають високі результати у боротьбі зі злочинністю,
службові й діяльності та захисті законних інтересів громадян.

Позивач за часом
запровадження такого підвищення та до моменту звільнення зі служби не належав
до категорії осіб, що набули право отримання вказаного підвищення посадового
окладу.

'Перелік
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців
затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 452
"Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення
військовослужбовців".

Запроваджена
Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926 "Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників
органів внутрішніх справ" доплата у розмірі від 25 до 50% суми пенсії
установлюється керівними органами внутрішніх справ у межах асигнувань тим
особам, які мають право на пенсію за вислугою років, але залишені за їх згодою
в інтересах справи на службі. Крім того, ця доплата не віднесена до числа
обов"язкових доплат грошового забезпечення.

Враховуючи, що
зазначена доплата з часу її запровадження та проходження служби позивачем
останньому не призначалась та не виплачувалась колегія суддів погоджується з
висновком суду про безпідставність позовних вимог щодо включення вказаної
доплати до перерахунку пенсії.

Крім того, запроваджені наведеним вище Указом Президента
України від 04.10.1996 року № 926 премії у розмірі 33% основного місячного
грошового забезпечення, доплата за особливі умови служби у розмірі 50% окладу
грошового забезпечення встановлюються керівниками органів внутрішніх
справ в межах асигнувань
на утримання цих

3

органів.
Встановлене п.п.
"б" ст. 3 цього Указу право керівникам вказаних органів
преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у
відповідності до їх особистого вкладу в загальні результати та в межах фонду
преміювання, який створюється у розмірі чотирьох місячного фонду грошового
забезпечення.

Крім того,
Законами України "Про державний Бюджет України в 2001-2004 р. передбачено
обов"язок керівникам бюджетних установ утримувати чисельність працівників
та здійснення фактичних видатків на грошове утримання включаючи видатки на
премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу лише в межах
фонду грошового утримання, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах
доходів і видатків.

Судом
встановлено та не спростовано позивачем, що протягом спірного періоду часу
відповідач здійснював виплати в межах наданого фінансування, яке не було
достатнім для повної виплати вказаних сум.

Оскільки судом
встановлено, що зазначена надбавка за особливі умови служби виплачувалась у
відповідності кошторису на утримання відповідача, як бюджетної установи, а тому
підстави задоволення позовних вимог про стягнення недоплачених сум вказаної
надбавки за період з 10.01.2001 р. по час звільнення у розмірі 6372,5 грн.
відсутні.

Також судом
встановлено, що преміювання відповідачем у спірний період часу здійснювалось в
межах фінансування та протягом служби позивачу премія у 33% від основного
місячного грошового забезпечення встановлена не була, тому висновок про
відсутність підстав для стягнення невиплачених позивачу сум премії з 10.01.2001
року по час звільнення 29.12.2004 року - 21468,08 грн. та відмова у стягненні
сум матеріальної допомоги при наданні щорічних відпусток за час проходження
служби в 2001-2004 р. є правомірним.

Обґрунтованим
належить визнати висновок суду в частині відмови у задоволенні вимог про
стягнення сум матеріальної допомоги при наданні позивачу щорічних відпусток з
часу їх запровадження в 1997 р. по 2001р., оскільки з матеріалів справи
вбачається, що позивач протягом проходження служби дії відповідача по
встановленню та виплаті вказаних сум матеріальної допомоги з моменту її
запровадження у встановлений для цього строк та порядку не оскаржував. Із
вимогами про оскарження таких дій звернувся до суду вперше в жовтні 2005 року
поза межами строку, встановленому ч. 2 ст. 99 КАС України та питання про їх
поновлення не порушував.

Неприйнятними є
доводи позивача щодо стягнення не виплаченої доплати за роботу в нічний та
понаднормований час, оскільки підставою для таких виплат є табель з
обов"язковою відміткою в ньому кількості годин відпрацьованих у нічний
час. У відповідності до даних по нарахуванню оплати у спірний період часу
відомості про роботу позивача понаднормово, у нічний час та вихідні дні
відсутні.

Не спростовують доводи апеляційної скарги і решту
висновків суду відносно розрахунку одноразової матеріальної допомоги при
звільненні, оскільки в основу свого розрахунку позивач включив підвищення
посадового окладу, доплату до 50% пенсії, які міг би отримати під час
проходження служби, права на отримання яких під час проходження служби і на час
звільнення не мав. Крім того, вихідну допомогу при звільненні обраховано та сплачено
позивачу у відповідності до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України
"Про

4

обчислення вислуги років, призначення та обчислення
пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх
сімей" в редакції чинній з 25.06.2005 року, а тому позовні вимоги про
стягнення вихідної допомоги у витребуваному позивачем розмірі, позбавлені
правового обґрунтування. Обґрунтованими є висновки суду про відмову позивачу
щодо стягнення не виплаченої місячної суми грошової компенсації замість
продовольчого пайка в сумі 2505,6 грн., оскільки з 01.04.2001 року зазначена
компенсація припинена на підставі наказу МВС України від

30.04.2001 року № 3447.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача
недоотриманої надбавки за безперервну службу, надбавки за особливі умови
служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань
до 50% окладів грошового забезпечення відповідно до п. 1 УПУ № 370 від
24.04.2003 року , п. З "а" УПУ № 926 від 04.10.1996 року, то вказана
вимога не підлягає задоволенню, оскільки надбавка за безперервну службу була
встановлена наказом начальника УВС України в Херсонській області і
виплачувалась позивачу до накладення на нього дисциплінарних стягнень
- 24.09.2001 року,
16.07.2002 року,

19.09.2002 року,
18.07.2003 року, 20.05.2004 року , 15.07.2004 року,

які не були зняті до закінчення річного терміну і
відповідно до п. 5

наказу УМВС України в Херсонській області N* 72 від
15.05.2003 року

п. 5, у випадку накладення на працівника дисциплінарного
стягнення

надбавка скасовувалася повністю.

Оскільки ст. 117 КЗпП України не поширюється на
працівників правоохоронних органів, а питання оплати регулюється спеціальним
законодавством, не може бути також стягнута з відповідача на користь позивача
компенсація середнього заробітку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з
висновком суду * першої інстанції, що відповідач при нарахуванні позивачу
грошового утримання при проходженні ним служби та при звільненні у спірний
період часу, а також при здійсненні перерахунку пенсії діяв правомірно у
відповідності до чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують,
тому підстав для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись
ст.ст. 195, 198, 200 КАС України колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Новокаховського міського суду Херсонської
області від 30 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.