Справа № 2-А-231/2008
Суддя: Головченко М.М.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-231/2008 року
П О С Т А Н О В А

ІМ”ЯМ УКРАЇНИ

26
березня 2008 року Ічнянський районний
суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді М.М. Головченко

при секретарі С.М. Бульба

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ічня справу в порядку письмового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної
держадміністрації про стягнення грошової допомоги в сумі 10860 гривень 06 копійок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до УПСЗН Ічнянської РДА про
стягнення грошової допомоги в сумі 10860 гривень 06 копійок, вказуючи на те, що являється
учасником війни, інвалідом 1 групи і згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому до 5 травня
щорічно повинні виплачувати разову грошову допомогу у розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком, однак в порушення вимог даного закону
відповідач в 2005 році виплатив 50 гривень, в 2006 році - 50 гривень і в 2007
році 55 гривень, і недоплачена сума допомоги складає 10860 гривень
06 копійок, яку і просить стягнути з відповідача.

В
судове засідання позивач не з'явився,
але надала суду заяву в якій просить
суд розглянути справу у його
відсутності.

Представник відповідача УПСЗН Ічнянської РДА в судове засідання не
з'явилася, але надала суду заяву
про розгляд справи
у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи із
слідуючого.

При
прийнятті постанови суд керувався Конституцією України, Законом України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач є
ветераном війни - учасником війни - інвалідом 1 групи. Це підтверджується
ксерокопією посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 08.09. 1995 року (а.с. 8).

Згідно ч.5
ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» № 3551 -ХII від 22.Х.1993р. з послідуючими змінами, щорічно до 5
травня учасникам війни - інвалідам 1 групи виплачується разова грошова
допомога у розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком.

Із
заперечення УПСЗН Ічнянської РДА вбачається, що позивачу в 2005-2006р.
виплачувалося по 400 грн., а в 2007р. - 450 грн., хоча мінімальна пенсія в 2005
році становила 332грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., в 2007 році -
410грн. 06 коп., і тому розмір разової грошової допомоги повинен був становити
: 2005р. - 332.00 х 10= 3320 гривень; 2006р. - 359.00 х 10 = 3590 гривень 00
коп.; 2007 рік - 410.06 х 10= 4100 гривень 60 копійок.

Однак
Законами України Про державний бюджет України на 2005-2007рр. дію ч.5 ст. 13 ЗУ
від 22.Х.1993р. № 3551-ХII було зупинено, тому виплати і проводилися в тому
розмірі, які передбачені даним законом. Таким чином, законом про Державний
бюджет України призупинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері
соціального захисту, зупинено дію механізму реалізації конституційних
соціально-економічних прав громадян.

У
Конституції України ( 254 к/96-ВР) Україну проголошено демократичною,
соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю
в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним
обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та
непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення
дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та
обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках,
передбачених Конституцією України. У ст. 64 Конституції України вичерпно
визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням
строку дій цих обмежень, та визначено
ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Тому
Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007року № 6-рп/2007р. вказав, що відповідно до ч.3
ст.22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші
соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії
законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану
на певний строк, а звідси випливає, що
закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами. Даним рішенням Конституційний Суд
України визнав неконституційним
положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік», за
якою у 2007році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам
війни здійснюється в розмірі 55грн., при
цьому вказавши, що аналогічними рішеннями Конституційного Суду України
визнавалися неконституційними положення аналогічних статей ЗУ «Про державний
бюджет України на 2005 і 2006р.р.». Згідно п.5 даного рішення, рішення
Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей, що визнані неконституційними.

Виходячи з цього суд вважає, що позивачу незаконно виплачувалася в 2005,
2006 і 2007 роках одноразова грошова допомога в розмірі відповідно 400, 400
та 450 гривень, замість десяти
мінімальних пенсій за віком, а тому з відповідача на користь позивача необхідно
достягнути за 2005 рік 2920 грн.(332.00 х 10-400), за 2006 рік 3190 грн. ( 359.00 х 10 - 400) і за 2007
рік 3650 гривень 60 копійок
(410.06 х 10 - 450), а всього 9760 гривень 60 копійок.

Одночасно з Державного бюджету України в особі управління Державного
казначейства у Ічнянському районі
Головного управління Державного
казначейства України у Чернігівській області
слід стягнути на користь позивача 80 гривень в рахунок повернення витрат за надання
правової допомоги та 3 гривні 40 копійок в рахунок повернення сплаченого
державного мита, а всього 83 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 69,70,71,163 КАС
України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовільнити частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Ічнянської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня за період 2005 - 2007 років в сумі 9760
(дев»ять тисяч сімсот шістдесят) гривень
60 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України в особі управління Державного
казначейства у Ічнянському районі
Головного управління Державного
казначейства України у Чернігівській області
на користь ОСОБА_1 80 гривень
в рахунок повернення витрат за надання правової допомоги та 3 гривні 40
копійок в рахунок повернення сплаченого державного мита, а всього 83 гривні 40
копійок.

В
іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

На постанову на протязі 20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови, яка подається на протязі 10 днів
з дня її виготовлення в повному
обсязі, може бути подана апеляційна скарга в Київський апеляційний
адміністративний суд.

Суддя М.М.
Головченко