Справа № 22-а-2827/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Бориславський Ю.Л. Справа
№ 22-а-2827/08
Залізничний районний суд м.Львова (№ 2а-342/07) Рядок
статзвіту № 49
Доповідач: Шавель Р.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2008 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Кушнерика
М.П. та Пліша М.А.,

при секретарі - Соколовській А.С.,

з участю осіб, які взяли участь у справі:

адвоката - ОСОБА_5,
ордер № 2а-342 від 03.03.2008р.;

позивачки - ОСОБА_3,

третіх осіб - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 25.10.2007р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб
/ВГІРФО/ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, треті особи
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання недійсним рішення про відмову у
реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и л а:

18.07.2007р. позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою, в
якій просить визнати недійсним рішення ВГІРФО Залізничного РВ ЛМУ ГУМУС України
у Львівській обл. (№ 16/14-4508 від 05.06.2007р.) про відмову в реєстрації її
місця проживання АДРЕСА_1; зобов'язати ВГІРФО Залізничного РВ ЛМУ ГУМУС України
у Львівській обл. зареєструвати її по вказаній адресі (а.с.4-5).

Постановою суду від 25.10.2007р. заявлений позов задоволено; визнано
рішення ВГІРФО Залізничного РВ ЛМУ ГУМУС України у Львівській обл. про відмову
зареєструвати ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 неправомірними; зобов'язано
відповідача зареєструвати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1 (а.с.24 і на
звороті).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржили
треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянти вказують на те, що вони обоє проживають у спірній квартирі,
позивачка роками без поважних причин у квартирі не проживала, перебувала на
заробітках. Також не заперечуючи право ОСОБА_3 на частку у квартирі, вони не
бажають проживати разом з позивачкою і надавати згоду на її реєстрацію
(прописку) в квартирі (а.с.29-30).

Заслухавши суддю-доповідача, третіх осіб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, заперечення позивачки та третьої особи ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення
цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади,
посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця
проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути
оскаржені в установленому законом порядку (ст.14 вказаного Закону).

Відповідно
до п.2 настанови з питань оформлення документів
і контролю щодо реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в
Україні наказу МВС України № 571 від 26.05.2004р. «Про організацію
реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб
в Україні» оформлення реєстрації місця
проживання та перебування фізичних осіб відповідно до території обслуговування
проводять територіальні органи та підрозділи служби громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб МВС України.

Постановою
КМ України № 985 від 28.07.2004р. «Про затвердження зразків документів,
необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» затверджено зразки
документів, які є необхідними для реєстрації місця проживання.

Як
встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_3 є співвласником квартири
АДРЕСА_1(а.с.7).

Згідно
листа № 16/14-4508 від 05.06.2007р. заява позивачки розглянута ВГІРФО
Залізничного РВ ЛМУ ГУМУС України у Львівській обл.; через відсутність згоди на
її реєстрацію членів сім'ї (співвласників квартири) неможливо прийняти
позитивне рішення щодо її реєстрації у спірній квартирі (а.с.6).

Відповідно
до листа Сихівського РВ ЛМУ ГУМУС України у Львівській обл. № 16/9-Д-21 від
18.01.2008р. позивачка ОСОБА_3 АДРЕСА_2 не проживає та не проживала (а.с.46).

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка є співвласником
спірної квартири; покликання відповідача у відповіді від 05.06.2006р. на
відсутність згоди інших співвласників квартири правильно розцінив як
необґрунтоване, оскільки відповідно до вимог ст.369 ЦК України співвласники
майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним
спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При апеляційному розгляді справи колегія суддів додатково виходить з того,
що згідно системного аналізу чинного законодавства підставою для реєстрації фізичної
особи (заявника) за певною адресою є ордер,
свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші
документи. Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів,
наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника необхідні
лише у разі у разі відсутності документів, зазначених як підстава для
реєстрації.

Сама реєстрація місця проживання носить дозвільний
характер та здійснюється на підставі заяви особи.

В разі виникнення між співвласниками спору щодо порядку
користування, володіння та розпорядженням майном, в тому числі кваритрою ячк
житлом, останні вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Приймаючи
рішення про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1, відповідач
покликався лише на відсутність згоди на проведення реєстрації членів сім'ї
(співвласників квартири), не заявляючи будь-яких інших причин для відмови в
проведенні реєстрації місця проживання (а.с.6).

Як
слідує з пояснень позивачки і третіх осіб, даних в судах першої та другої
інстанцій, ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі, провела в такій ремонт
(а.с.20-22).

Виходячи
з вищевикладеного, приймаючи до уваги проживання позивачки у спірній квартирі,
анулювання її реєстрації (прописки) за попереднім місцем проживання, та відсутність
спору між позивачкою і третіми особами щодо порядку користування житлом, а
також керуючись тим, що позивачка є співвласником спірної квартири, що не
оскаржується відповідачем, колегія суддів вважає, що у розглядуваній ситуації згоди інших власників/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймачів та членів її сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявниці не потрібно, оскільки в неї наявний документ, який є
достатньою підставою для здійснення реєстрації її місця проживання.

Також рішення про відмову реєстрації
місця проживання порушує право позивачки як співвласниці спірної квартири.

Таким
чином, відмова відповідача в реєстрації позивачки у квартирі АДРЕСА_1
суперечить вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», наказу МВС України № 571 від 26.05.2004р. «Про
організацію реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування
фізичних осіб в Україні» та КМ України № 985 від 28.07.2004р. «Про затвердження
зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні»,
через що така є неправомірною, а заявлений позов - обґрунтованим та підставним,
через що останній підлягає задоволенню.

Встановивши при розгляді справи
обгрунтованість доводів позивачки, суд першої інстанції своїм рішенням
правильно визнав оскаржуване рішення відповідача неправомірним й одночасно
визначив, яким шляхом мають бути поновлені її права - зобов'язав відповідача зареєструвати позивачку у спірній квартирі, що входить до кола
обов'язків, які покладені законом на відповідача.

Також відповідач в порядку ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності
свого рішення, не подав доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив
обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не
вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного
суду м.Львова від 25.10.2007р. залишити без задоволення, а згадану постанову
суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Р.М.Шавель

Судді: М.П.Кушнерик

М.А.Пліш