Справа № 22-а-209/2008
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у 1-й інст. Йосипчук О.С. Рядок
статзвіту № 35

Господарський суд Закарпатської області Справа
№ 22-а-209/08 (22-а-2728/07)

Справа № 2/283-А

18 березня 2008 року колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі: головуючого - судді
Довгополова О.М.

суддів:
Любашевського В.П., Яворського І.О.

при секретарі Федуніву Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові
адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маріам», Хустської об»єднаної державної податкової інспекції
на постанову господарського суду Закарпатської області від 26 червня 2007 року,
-

встановила:

Оскаржуваною постановою частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Маріам»
смт.Вишково, Хустського району, Закарпатської області до Хустської ОДПІ Закарпатської області про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від 08.05.2003. №/0, №/1,
№/0, №/1, №/0, №/0, №/0,
визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 в частині
донарахування 14721,02 грн. податку з прибутку, в решті вимог у задоволенні
позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив начальник Хустської ОДПІ в частині задоволених вимог з тих підстав, що
судом зроблено висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, не в
повній мірі досліджено всі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, постанову суду оскаржив генеральний директор ТзОВ «Маріам» в
частині відмови в задоволенні позовних вимог з підстав неправильного
застосування норм матеріального і процесуального права та у зв»язку з неправильним і неповним
дослідженням доказів і обставин у справі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, представників Хустської
ОДПІ, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ТзОВ «Маріам» не погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема,
в частині відображення у податковому
обліку надходжень до статутного фонду у сумі 16400 грн., віднесення до витрат
гранично допустимих витрат у сумі 47977 грн. при виробництві мінеральної води,
факти споживання товариством електроенергії на суму 19012,11 грн., споживання
електроенергії на суму 77933,83 грн.

Однак колегія суддів зазначає про наступне:

Актом перевірки ТзОВ «Маріам»
№246/23-01/115/22087941/58 від 07.05.2003 р. за період діяльності з 01.01.2000
р. по 01.01.2003 р., зафіксовані порушення:

- п.п.11.3.1. ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»
в результаті чого було занижено податок на прибуток на суму 7890 грн.;

- п.п.4.1.6. ст.4
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого
позивачем занижено податок на прибуток за 2002 рік у сумі 114410 грн.;

- п.п.5.2.1. та
п.п.5.2.8. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого визначено від'ємне значення суб'єкта оподаткування за 2000 рік
(збитку) на суму 28400 грн., за 2001 рік на суму 102560 грн.;

- п.п.7.3.1. та
п.п.7.4.1., п.п.7.4.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в
результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 33291 грн.
(2000-2002р.р.) з яких сума 3879 грн. ПДВ була встановлена за непрямими
методами.

- п.п.2.3. Положення
про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого
Постановою НБУ №72 від 19.12.2000р. в результаті чого виявлено перевищення
встановленого залишку готівки в касі на суму 17298 грн.

Вказані
порушення податкового законодавства ТзОВ «Маріам» не спростовані у суді першої
інстанції та повністю підтвердженні Постановою господарського суду
Закарпатської області від 26.06.2007 р. у справі №2/283-А.

Заперечення
позивача не можуть братись до уваги, оскільки вони не підтвердженні належним та
допустимими доказами (ст. 79 КАС України), не містять посилань на норми
законодавства, з апеляційної скарги не зрозуміло з чим саме не погоджується
позивач, яку саме норму матеріального чи процесуального права порушив суд
першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова винесена
у відповідності до вимог чинного законодавства.

Що стосується рішення господарського суду
Закарпатської області від 21.06.2004 року по справі №2/19, яким визнано
недійсним договір оренди майна, укладеного між ТзОВ «Маріам», м. Хуст та
приватним підприємцем ОСОБА_1, то вказане судове рішення не доводить
правильність дій товариства щодо не включення до валового доходу у 2002 році
простроченої кредиторської заборгованості перед ПП. ОСОБА_1 за контрактом від
06.10.1998р. про придбання обладнання вартістю 40000 дол.США. Вказаним рішенням
суду визнано недійсним договір оренди майна, укладеного ТзОВ «Маріам», м. Хуст
та приватним підприємцем ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.58 ЦК України (1963 р.), а
у задоволенні вимог про невизнання недійсним договору оренди (правочину) від
20.10.1999 р. на підставі ст.207,208 Господарського Кодексу України, ст.49 ЦК
України відмовлено. Отже, своєї мети Хустська ОДПІ досягла, а тому рішення суду
першої інстанції і не оскаржувала. Вказаним рішенням суд довів правомірність доводів
Хустської ОДПІ: вказаний договір оренди майна від 20.10.1999р. було укладено з
метою приховати дійсні правовідносини сторін ТзОВ «Маріам» та ПП. ОСОБА_1щодо
використання лінії по розливу мінеральної води. Крім того, судом (3 аркуш
рішення від 21.06.2006 р. у справі «2/19, останній абзац) встановлено, що
укладання оспорюваного договору оренди чи визнання його недійсним не змінює
податкові забов»язання ТзОВ «Маріам», що пов'язані з господарською операцією по
передачі лінії по розливу мінеральної води. Встановлене вказаним судовим
рішенням не потребує доказування відповідно до п.1 ст. 72 КАС України.

Враховуюче наведене, вказані
доводи позивача є безпідставними.

Крім
того, у суді першої інстанції факт наявності кредиторської заборгованості у
позивача у сумі 478800 грн. перед ПП ОСОБА_1у сумі 23400 грн. перед фірмою
«Євроспол» та 200 грн. перед ДРБД та сплин строку позовної давності на її
витребування сторонами визнано і не оспорювався (3 аркуш Постанови від
26.06.2007 р. у справі №2/283-А). Відповідно до п.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо
проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Що стосується апеляційної скарги
ОДПІ, то колегія суддів відзначає наступне: податковим органом не доведено
позиції про те, що витрати на електроенергію позивача не пов»язані із його
виробничою діяльністю, про що правильно зазначив суд першої інстанції в своєму
рішенні.

Крім того, помилковими є висновки
ОДПІ про порушення нормативів гранично допустимих втрат при виробництві питних
мінеральних вод, так як відповідач по справі не мав достовірних даних про
співвідношення технологічного процесу розливу мінеральних вод і калькуляції
собівартості виготовлення пляшок мінеральної води, не проведено технологічну
експертизу дотримання товариством нормативів у технологічному процесі
виробництва пляшок мінеральної води.

За таких обставин, коли відповідно
до матеріалів справи є доведеним помилковість ОДПІ в частині донарахування
валового доходу у сумі 16400 грн. та валових витрат в сумі 75284,08 грн.,
правильним являється висновок суду про нечинність донарахування податку на
прибуток в сумі 14721 грн.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому відсутні
підстави для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріам»,
Хустської об»єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення,
постанову господарського суду Закарпатської області від 26 червня 2007 року -
без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом місяця з часу проголошення шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський