Справа № 22а-655/2008
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-655/08 Головуючий
у І інстанції Білоус М.В.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
березня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І., Маслія
секретарі Маркевичі Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Прилуцької міської ради
Чернігівської області на постанову Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 22 березня
2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Виконавчого комітету
Прилуцької міської ради Чернігівської області, за участю третьої особи -
ОСОБА_2, про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, -
У січні 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду
з зазначеним позовом, в якому просила скасувати рішення Виконавчого комітету
Прилуцької міської ради від 29.08.2006 року № 429 «Про визнання неможливим
реального виділення 1/3 частини квартириАДРЕСА_1» та зобов'язати відповідача
надати дозвіл на таке реальне виділення.
Постановою Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 22 березня 2007 року заявлений
позов частково задоволено: визнано
незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Прилуцької міської ради
від 29.08.2006 року № 429 «Про визнання неможливим реального виділення 1/3
частини квартириАДРЕСА_1». В іншій частині позовних вимог відмовлено.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Виконавчий комітет Прилуцької
міської ради Чернігівської області подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом обставин справи.
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення в скасованій
частині з таких підстав.
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 1, 4 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова
Виконкому Прилуцької міської ради у задоволенні вимог позивача про реальне
виділення 1/3 частини квартири з підстав незадовільного технічного стану
будинку є неправомірною, оскільки такий стан будинку не підтверджується
відповідними доказами. Разом з тим,
судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог про
реальне виділення частки майна у зв'язку з необхідністю обстеження будинку для
з'ясування можливості його подальшої експлуатації.
Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції
у повній мірі, з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що рішенням Виконавчого
комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 29.08.2006 року №
429 визнано неможливим реальне виділення 1/3 частини квартириАДРЕСА_1, у зв'язку
з невідповідністю виділеної частки майна нижній межі площі однокімнатної кварти
та технічним станом житлового будинку через тривалий термін його експлуатації
(1897 року будівництва).
відповідач не надав дозволу на реальне виділення частки квартири з двох
підстав: незадовільний технічний стан будинку та невідповідність виділеної
частки майна нижній межі площі однокімнатної квартири.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої
інстанції, що, дійсно, відповідачем в обґрунтування правомірності прийнятого
ним рішення не надано належних та переконливих доказів стосовно незадовільного
технічного стану будинку. А тому безпідставною була б відмова позивачу в
задоволенні його вимог лише на цій підставі.
Однак, без належної правової оцінки залишилися доводи
відповідача про неможливість виділення частки квартири у зв'язку з
незабезпеченням у разі виділення нормативу нижньої межі площі однокімнатної
Обговорюючи зазначені доводи відповідача, колегія суддів
договору купівлі-продажу від 10.12.2002 року ОСОБА_3., ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
було придбано в рівних частках кожним 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 46,7 кв.м.
При вирішенні спору про виділ в натурі частини квартири,
що знаходиться у спільній власності зазначених вище осіб, судовою колегію
враховується, що це можливо, якщо кожному із власників може бути виділено
відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може
мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в
ізольовані квартири.
Разом з тим питання щодо квартир, рівня їх комфорту та
параметрів врегульовані Основними положеннями Державних будівельних норм
Відповідно до п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 у квартирах
повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення
- кухня, передпокій, санвузли, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори,
антресолі, літні приміщення тощо.
Зазначеним пунктом також встановлені типи квартир і їх
площі залежно від кількості житлових
кімнат. Так, для однокімнатної квартири встановлена нижня і верхня межа площі
квартир в розмірі 30-40 кв.м.
Пунктом 2.24 також передбачено, що площа загальної
кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою від 15 кв.м.
Отже, враховуючи, що позивачем разом з ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. на трьох було придбано лише 46,7 кв.м. в рівних частинах, забезпечити
у разі виділення 1/3 частини квартири встановлений ДБН В.2.2-15-2005 норматив
нижньої межі площі однокімнатної квартири в розмірі 30 кв.м. є неможливим.
Не приймаються до уваги посилання позивача на висновок
судової будівельно-технічної експертизи № С-129 від 13.06.2006 року, відповідно
до якого можливо провести розподіл квартири, оскільки експерт керувався
вимогами ДБН 360-92**, в той час як з 01.01.2006 року чинними вже були ДБН
В.2.2-15-2005. Окрім того, запропонований варіант розподілу вимагав здійснення
прибудов та перенесення міжкімнатних стін.
також зазначити, що доводи позивача про правомірність його вимог з посиланням на
те, що квартира використовується в якості нежитлового приміщення, а тому немає
потреби дотримуватись норм, встановлених для житлових приміщень, є безпідставними, оскільки квартиріАДРЕСА_1
статус нежитлової не надавався.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи,
судова колегія дійшла висновку, що рішення Виконавчого комітету Прилуцької
міської ради від 29.08.2006 року № 429 «Про визнання неможливим реального
виділення 1/3 частини квартириАДРЕСА_1» є таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства і підстав для його скасування не вбачає.
постанова суду першої інстанції, якою задоволено вимоги позивача в цій частині, підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення в скасованій частині.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області
задовольнити.

Постанову
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 березня 2007 року в частині
задоволення позовних вимог про скасування рішення Виконавчого комітету
Прилуцької міської ради від 29.08.2006 року № 429 «Про визнання неможливим
реального виділення 1/3 частини квартириАДРЕСА_1» скасувати, ухваливши в
зазначеній частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті
постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 березня 2007 року залишити без змін.

Повний
текст постанови виготовлений 05 березня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 06 березня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: