Справа № 22а-1882/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

Іменем України

« 11 » квітня 2008р.
справа № 22а-1882/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів Міронової Г.М., Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Скопинській
А.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідачів - не з¢явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Калінінського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області

на постанову Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області

від 21.12.2007р.

по справі № 2а-72/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Калінінського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької
області, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області

про визнання дій неправомірними та
виплату недоотриманих коштів на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької
області з позовною заявою до Калінінського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання здійснити виплату щорічної допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за 2001-2007
роки.

Ухвалою Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від
26.11.2007 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ДКУ в
Донецькій області.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути на
його користь суми недоплаченої грошової допомоги за 2000 - 2007 роки з Калінінської УПСЗН
Горлівської міськради Донецької області.

Постановою Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від
21.12.2007р. у справі № 2а-72/07 (суддя Шипович В.В.) позовна заява задоволена
частково: визнані неправомірними дії відповідача щодо відмовиОСОБА_1 в
перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, стягнута з
Калінінського УПСЗН Горлівської міськради Донецької області на користьОСОБА_1
сума щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 - 2005, 2007 роки в сумі 6868
грн. 50 коп., в задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята без урахування розміру цього виду допомоги, встановленому
постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836
“Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Всі виплати, передбачені
Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у тому числі виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати,
виплачується у розмірах, встановлених вказаними постановами КМУ.

Крім того, вважає, що позивачем порушений строк позовної давності для
звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказав на її
безпідставність.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС), категорія 1, має 3 групу інвалідності,
у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», передбачена щорічна допомога на оздоровлення
інваліда 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

В порушення зазначеної норми
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в серпні 2004 року за 2000 рік -
21 грн. 50 коп.; в серпні 2004 року за 2001 рік - 21 грн. 50 коп.; в квітні
2004 року за 2002 рік - 21 грн. 50 коп.; в квітні 2004 року за 2003 рік - 21
грн. 50 коп.; в грудні 2004 року за 2004 рік - 21 грн. 50 коп.; в жовтні 2005
року за 2005 рік - 90 грн.; в червні 2006 року за 2006 рік - 90 грн.; в березні
2007 року за 2007 рік - 90 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що фактично за 2000 - 2005, 2007 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 6868 грн. 50
коп.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню
частково.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, щоОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), має
3 групу інвалідності що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та
довідки МСЕК, наявними у матеріалах справи (а.с. 7, 41).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення особам, віднесеним до 3 групи
інвалідності - чотири мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося Постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої
допомоги встановлений для 3 групи інвалідності в 21 грн. 50 коп., а з 2005 року
- Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою розмір такої допомоги встановлений в
90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними Постановами № № 836, 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не Постанови № № 836,
562.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірах 21 грн. 50 коп. та 90 грн. за 2003, 2004, 2005, 2007
роки суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Суд
першої інстанції дійшов до помилкового висновку, відносно неправомірності дій
при нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2000 - 2002 роках,
оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256 (із
змінами та доповненнями). Таким чином, позивач пред'явив позовні вимоги до
неналежного відповідача у справі.

Враховуючи зазначене,
колегія суддів вбачає, що з відповідача за рахунок Державного бюджету на
користьОСОБА_1 необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на оздоровлення за
2003, 2004, 2005, 2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати
на момент виплати у загальній сумі - 4473 грн. 00 коп. (за 2003 рік - 798 грн. 50 коп. (205грн.
х 4 - 21 грн. 50 коп.); за 2004 рік - 926 грн. 50 коп. (237 грн. х 4 - 21 грн.
50 коп.); за 2005 рік - 1238 грн. (332 грн. х 4 - 90 грн.); за 2007 рік - 1510
грн. (400 грн. х 4 - 90 грн.).

Щодо пропуску строку
звернення до адміністративного суду, то колегія суддів виходить з того, що
згідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Наведені обставини вказують
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова
суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Калінінського
Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області на постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від 21.12.2007 року у справі № 2а-72/07 - задовольнити частково.

Постанову Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від
21.12.2007 року у справі № 2а-72/07 за позовом ОСОБА_1 до Калінінського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької
області, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області про визнання дій неправомірними та виплату недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2000 - 2005, 2007 роки згідно ст. 48 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Калінінського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області, Головного
управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій
неправомірними та виплату недоотриманих коштів на оздоровлення за 2000 - 2007
роки згідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Калінінського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області щодо
виплати ОСОБА_1 суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005,
2007 роки у розмірах, встановлених постановами КМУ № 836, 562.

Стягнути з Калінінського Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області за рахунок Державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за
2003, 2004, 2005, 2007 роки у сумі 4473 грн. 00
коп.

В решті позову ОСОБА_1 до Калінінського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області,
Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області -
відмовити.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга
подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

У судовому засіданні 11.04.2008 року проголошено повний текст постанови.

Головуючий
І.В.Геращенко

Судді
Г.М.Міронова

І.В.Сіваченко