Справа № 2а-2493/2008
Суддя: Данилова М.В.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-2493/08

“09" квітня 2008 року м. Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Данилової М.В.,

Суддів - Бартош Н.С., Самойлової В.В.,

при секретарі - Ланцевич Я.П. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ТОВ «Інтертранслогістік» до
Харківської митниці, Керівника підрозділу відділу контролю митної вартості та
номенклатури Харківської митниці ОСОБА_1., начальника сектору підрозділу
відділу контролю митної вартості та номенклатури Харківської митниці ОСОБА_2.
про визнання нечинним рішення,

встановив :

Позивач
звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним
позовом, в якому просив визнати нечинною картку відмови у митному оформленні
товарів № 800000014/2007/000743, визнати нечинною довідку № 2419/2007 від
19.12.2007 року про визначення митної вартості (здійснення митної оцінки),
присудити судові витрати позивача по сплаті державного мита з державного
бюджету, по сплаті послуг адвоката у сумі 5000,00 грн. з керівника підрозділу
відділу контролю митної вартості та номенклатури Харківської митниці ОСОБА_1.
та у сумі 5000,00 грн. з начальника сектору підрозділу відділу контролю митної
вартості та номенклатури Харківської митниці ОСОБА_2.

Мотивуючи
позовні вимоги позивач посилався на надходження на митну територію України на
адресу ТОВ «Інтертранслогістик» з території Російської Федерації товару: стіл
поворотний моделі S 80В заводський № 23 31546, 1982 р. випуску, що був у
застосуванні, виробництва «Шкода» Чехія, в зв'язку з чим 17.12.2007 р. позивач
подав до Харківської митниці вантажну митну декларацію № 800000014/492010 та
декларацію митної вартості № 000140000/7/2010 з метою оформлення товару у
митному відношенні.

У
зазначених деклараціях позивачем була визначена митна вартість товару за ціною
угоди щодо товарів, які імпортуються (метод № 1) відповідно до ст. 267 Митного
Кодексу України в сумі 560545,79 російських рублів або 115500,46 гривень. При
цьому відповідач без наявності на то правових підстав, встановлених законом,
застосував резервний метод визначення митної вартості товарів (метод № 6), не
зважаючи на те, що позивач надав усі документи в підтвердження правомірності
застосування ним основного методу визначення митної вартості товару за ціною
угоди.

У судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Перший відповідач у запереченнях на позовну
заяву та представник відповідача у судовому засіданні проти позову
заперечували, з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов, зокрема
посилаючись на наявність правових підстав з застосування резервного методу
визначення митної вартості товарів (метод № 6) у зв'язку з продажем товару за
контрактом № 71017.1 між пов'язаними особами, оглядом офіційного видання
Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних
ринків «Огляд цін Українського та світового товарних ринків» згідно якого вартість
обладнання в перерахунку на 1 кг ваги нетто менше вартості металобрухту та
Витяг з бази даних ДМСУ щодо рівня вартості подібних товарів, який на думку
Харківської митниці підтверджує вплив на ціну оцінюваних товарів відносин між
пов'язаними особами за контрактом № 71017.1.

Крім того
відповідач зазначив, що митна вартість товару, що надійшов на митну територію
України, не могла бути визначена шляхом послідовного використання методів,
зазначених в ст. 267-272 Митного Кодексу України у зв'язку з чим Харківською
митницею відповідно ч. 1 ст. 273 Митного Кодексу України було застосовано
резервний метод.

Другий
відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи, зокрема, на
відповідність картки відмови у митному оформленні товарів та довідки про
визначення митної вартості (здійснення митної оцінки) приписам нормативних
актів.

Третій
відповідач підтримав позицію відповідачів, заперечуючи проти задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор,
який вступив до участі в даній справі, підтримав
позицію Харківської митниці та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд
дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому
суд виходить з наступного.

В ході
розгляду справи встановлено, що 17.12.2007 року на митну територію України на
адресу ТОВ «Інтертранслогістик» відповідно договору купівлі-продажу № 71017.1
від 17.10.2007 року, укладеного між ТОВ «Транстермінал-Сервіс» (Росія)
продавець та ТОВ «Інтертранслогістик» (Україна) імпортер, надійшов товар стіл
поворотний моделі S 80В заводський № 23 31546, 1982 р. випуску, що був у
застосуванні, виробництва «Шкода» Чехія. В силу зазначеного контракту (п.1)
продавець продає у власність, а покупець приймає та сплачує стіл поворотний
моделі S 80В заводський № 23 31546, 1982 р. випуску, що був у застосуванні.
Відповідно до пункту 3.3. договору покупець зобов'язується сплатити за товар в
строк до 30.10.2007 року вартість товару встановлену пунктом 5.2. договору. Факт
сплати позивачем за отриманий товар підтверджено платіжним дорученням в
іноземній валюті № 95 від 22 жовтня 2007 року.

17 грудня
2007 року ТОВ «Інтертранслогістик» з метою оформлення товару у митному
відношенні до Харківської митниці було подано, декларацію митної вартості №
000140000/7/2010, вантажну митну декларацію № 800000014/492010 з якою
надавалися товаросупровідні та інші документи, зокрема договір купівлі-продажу
№ 71017.1 від 17.10.2007 року, транзитна декларація, залізнична накладна,
рахунок фактура № 01 від 07.11.2007 року, відвантажувальна специфікація №1 від
07.12.2007 року, акт догляду товару службою карантину рослин та додатково до
декларації митної вартості № 000140000/7/2010 ВМД країни експорту, довідка щодо
ринкової вартості, контракт б/н від 12.10.2007 р. між ТОВ «Монтъ»та ТОВ
«Транстермінал Сервіс», договір № РУС-01/142/4/Д від 27.12.2004р., договір №
РУС-01/142/4/Р від 27.12.2004р., інвойс № 13-813/4 від 07.11.2007р.

За
вантажною митною декларацією № 800000014/492010 декларувався імпорт товару:
стіл поворотний моделі S 80В заводський № 23 31546, 1982 р. випуску, що був у
застосуванні, виробництва «Шкода» Чехія. При цьому митна вартість була
задекларована в Декларації митної вартості № 000140000/7/2010 із застосуванням
першого методу визначення митної вартості відповідно до статті 267 Митного
Кодексу України - методу визначення митної вартості за ціною угоди що
імпортуються (вартість угоди).

Харківська
митниця відмовила ТОВ «Інтертранслогістик» в митному оформленні товарів за
договором № 71017.1 від 17.10.2007 року по ВМД № 800000014/492010 у зв'язку з
оформленням довідки про визначення митної вартості товару і необхідністю
внесення змін до граф ВМД: 12, 45. Харківська митниця не погодилася із митною
вартістю товарів за ВМД № 800000014/492010, визначеною позивачем із
застосуванням першого методу і визначила митну вартість самостійно,
застосувавши шостий метод визначення митної вартості товару - резервний, згідно
статті 273 Митного Кодексу України. Таку дію відповідач оформив довідкою № 2419/2007
від 19.12.2007 року про визначення митної вартості (здійснення митної оцінки).
Підставою для проведення митної вартості товарів відповідач зазначив
відсутність документів, щодо підтвердження відсутності впливу взаємозалежності
та можливе перерахування прибутку (п.п.4,5 ст. 267 МКУ), використані
декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано
інформація щодо ціни угод на ідентичні товари, не надано інформацію щодо угод
на подібні товари, не надана інформація щодо більшості понесених витрат.

Після
здійснення митної оцінки відповідачем митна вартість столу поворотного моделі S
80В заводський № 23 31546, 1982 р. випуску, що був у застосуванні, виробництва
«Шкода» Чехія збільшилась з 560545,79 рублів до 1524288,76 рублів.

Відповідно
до статті 262 Митного Кодексу України митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації
митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення декларації митної вартості - спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Статтею
266 Митного Кодексу України встановлені методи визначення митної вартості
товару та порядок їх застосування. Так визначення митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких
методів: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод
визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього
методу.

Постановою
Кабінету Міністрів України N 1766 від 20.12.2006 р. затверджений порядок
декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її підтвердження, на виконання п. 7 якого для
підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару стіл поворотний
моделі S 80В заводський № 23 31546, 1982 року випуску, що був у
застосуванні, позивач надав до Харківської митниці товаросупровідні та інші
документи, що підтверджували об'єктивність визначеної позивачем митної вартості
товару.

Аналіз
матеріалів справи та приписів наведених норм дає підстави суду дійти висновку,
що основним методом визначення митної вартості товару є метод оцінка за ціною
угоди, який застосовується відповідно до приписів статті 267 Митного Кодексу
України та для підтвердження заявленої митної вартості надаються документи,
перелік яких встановлений вище визначеним порядком. Митний орган має право
вимагати додаткові документи лише за наявності певних умов, зокрема у разі,
коли декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість
товарів; при наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих
декларантом відомостей.

Вище
встановлені фактичні обставини справи, з урахуванням вимог законодавства, що
регулює спірні відносини, дає підстави суду стверджувати, що визначаючи митну
вартість товару за основним методом - ціною угоди, позивач надав необхідні
документи в підтвердження заявленої ним митної вартості товару. При розгляді
справи суд встановив, що документи, надані позивачем в підтвердження митної
вартості товару за ціною угоди, подані відповідно до вищезазначеного порядку,
та відповідно до умов купівлі-продажу за договором.

Таким
чином суд вважає, що відповідач без наявності на то правових підстав щодо
обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, в
порушення вимог зазначеного Порядку, витребував у позивача додаткові документи,
оскільки позивач документально підтвердив заявлену ним митну вартість товару.

Відповідно
до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач же
не довів суду, що інформація, яка міститься у документах, наданих позивачем в
підтвердження митної вартості за ціною угоди є недостовірною, сумнівною.

При цьому
суд не приймає доводи відповідача з посиланням на ту обставину, що Витяг з бази
даних ДМСУ щодо рівня митної вартості подібних товарів підтверджує вплив на
ціну оцінюваних товарів відносин між пов'язаними особами по договору № 71017.1
від 17.10.07, оскільки згідно залученого відповідачем до матеріалів справи
Витягу з бази даних ДМСУ Харківська митниця: дослідила стіл поворотний іншого
року випуску без врахування його моделі, технічних і фізичних характеристик,
комерційних умов купівлі-продажу, терміну часу ввезення на митну територію
України, що суперечить ст. 268 Митного Кодексу України в силу ч. 1-3 якої ціна
договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної
вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих
же комерційних умовах, що й оцінювані товари, і час експорту яких збігається з
часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Суд
зазначає, що доводи Харківської митниці, висловлені у письмових запереченнях у
частині можливості застосування основного методу визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються виключно у випадку,
коли покупець та продавець не є пов'язаними особами не узгоджуються з ч. 4
даної норми права за змістом якої метод визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в
разі, якщо покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є
пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Матеріалами
справи встановлено, що відносини між пов'язаними особами не вплинули на ціну
товарів. До такого висновку суд дійшов зокрема з урахуванням акту експертизи №
0115.05/01115 Торгово промислової Палати Російської Федерації, що міститься у
матеріалах справи та в силу якого рівень цін на ринку Красноярського краю на
стіл поворотний S 80В, що був у експлуатації, 1982 р. випуску, станом на
листопад 2007 року становить 330000,0 - 340000,0 рублів за одиницю.

Доводи
відповідача про неналежність зазначеного доказу суд не приймає з урахуванням
того, що зазначений акт експертизи № 0115.05/01115 виконаний компетентною
установою Російської Федерації, на замовлення саме постачальника товару на
користь ТОВ «Інтертранслогістик», а саме контрагента позивача за договором №
71017.1 - ТОВ «Транстермінал Сервіс», у термін часу постачання товару за
зазначеним договором та з урахуванням моделі і року випуску обладнання, за
місцем його знаходження та розташування постачальника товару - Красноярський
Край Російської Федерації. При цьому відповідачі не надали суду жодного
належного доказу та не довели, що документи, надані позивачем в підтвердження
митної вартості за ціною угоди є невірними, сумнівними.

Крім того
суд зауважує, що в силу ч. 2 статті 273 МК України митна вартість, визначена
згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих
методів.

При цьому
пункт 7 статті 273 Митного Кодексу України містить чіткий припис, що при
визначенні митної вартості товарів за резервним методом не може бути
використана довільно встановлена ціна товарів.

Натомість в
обґрунтування митної вартості товару, визначеної відповідачем в оскаржуваній
довідці Харківська митниця, другий та третій відповідачі не надали жодного
обґрунтованого розрахунку визначеної суми, складових митної вартості, не
вказали виходячи з яких конкретно критеріїв та економічних чи інших показників
митний орган визначив митну вартість товару.

З
урахуванням наведеного суд знаходить підстави для задоволення позову в частині
вимог про визнання нечинною картки відмови у митному оформленні товарів №
800000014/2007/000743 та визнання нечинною довідки № 2419/2007 від 19.12.2007
року про визначення митної вартості (здійснення митної оцінки), визнає такі
вимоги законними, обґрунтованими і задовольняє їх.

У частині
вимог позивача про стягнення державного мита 3,40 грн. з Державного бюджету,
суд задовольняє їх.

У частині вимог позивача про стягнення судових
витрат на сплату правової допомоги щодо захисту інтересів позивача в
Харківському окружному адміністративному суді у даній адміністративній справі у
сумі 5000,00 грн. з керівника підрозділу відділу контролю митної вартості та номенклатури
Харківської митниці ОСОБА_1. та у сумі 5000,00 грн. з начальника сектору
підрозділу відділу контролю митної вартості та номенклатури Харківської митниці
ОСОБА_2. суд відмовляє у задоволенні цій частини вимог виходячи з наступного:
предметом позовних вимог ТОВ «Інтертранслогістик» у даній адміністративній
справі є визнання нечинною картки відмови у митному оформленні товарів №
800000014/2007/000743, визнання нечинною довідки № 2419/2007 від 19.12.2007
року про визначення митної вартості, а не незаконність дій конкретних посадових
осіб Харківської митниці.

На підставі
викладеного , ст. , ст. 262, 267, 273 Митного кодексу України та керуючись ст.
, ст. 8,158, 159,160,161,162,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ
:

Адміністративний
позов ТОВ «Інтертранслогістік» до Харківської митниці, Керівника підрозділу
відділу контролю митної вартості та номенклатури Харківської митниці ОСОБА_1.,
начальника сектору підрозділу відділу контролю митної вартості та номенклатури
Харківської митниці ОСОБА_2. про визнання нечинним рішення - задовольнити
частково .

Визнати
картку відмови у митному оформленні товарів № 800000014/2007/000743 нечинною;

Визнати
довідку № 2419/2007 від 19.12.2007р. про визначення митної вартості (здійснення
митної оцінки) нечинною;

Судовий
збір, сплачений позивачем ТОВ «Інтертранслогістік» про поданні даного позову в
розмірі 03,40 грн. стягнути на користь позивача з державного бюджету України;

В
частині стягнення витрат, понесених позивачем ТОВ «Інтертранслогістік» на
оплату послуг адвоката в сумі 10000,00 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186
КАС України .

Повний текст
постанови складено та підписано 14 квітня 2008 року.

Головуючий
суддя М.В. Данилова

Судді Н.С. Бартош

В.В.
Самойлова