Справа № 2-а-1117/2007
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2007-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10”
грудня 2007р. м.
Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд

в особі головуючого судді

Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання представника
позивача: представника відповідачів:

Минько Н.З. ОСОБА_2 Симонець Н.П.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1до
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у Рівненській області, територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві про визнання дії відповідачів неправомірними,
визнання постанови № 039964 від 16.05.2007 р. протиправною та не чинною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
- ОСОБА_1звернувшись до суду просить визнати дії управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві щодо проведення перевірки з питань дотримання
вимог автомобільного законодавства - неправомірними, а постанову № 039964 від
16.05.2007 року про застосування до нього фінансової санкції - протиправною та
нечинною.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні
вимоги. Пояснив суду, що здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, під час
проведення перевірки 17.032007 року у нього був весь пакет необхідних
документів, перелік яких закріплений ст. 39 Закону України „Про автомобільний
транспорт”, про що свідчать додані до позовної заяви документи. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону
України „Про автомобільний транспорт державний контроль автомобільних перевізників здійснюється
шляхом проведення, планових, позапланових і рейдових перевірок. Не частіше
одного разу на квартал здійснюються
рейдові перевірки дотримання автомобільними перевізниками і законодавчих і нормативно-правових
актів щодо забезпечення безпеки пасажирських перевезень
та безпеки дорожнього руху.

Проте за перший квартал 2007 року
відносно нього проведено дві перевірки: результатами яких щодо
мене суб'єктом владних повноважень постановлено дві постанови про
застосування фінансових санкцій. Про що свідчать безпосередньо додані до цього
позову копії постанов про притягнення
його до відповідальності за порушення автомобільного законодавства та актів перевірки щодо дотримання
вимог автомобільного законодавства.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнала. Пояснила суду, що 17 березня 2007 року у
автотранспортному засобі ОСОБА_1 здійснено рейдову перевірку на предмет
дотримання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання
перевезень пасажирів. Перевірку здійснювали посадові особи територіального
управління Головавтотрансінспекції в м. Києві. За результатами перевірки
складено акт, в якому відмічено порушення, що
були виявлені. Зокрема, згідно дорожнього листа ОСОБА_1 здійснював
нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом Рівне-Київ-Рівне-Рівне без
оформлення договору із замовником транспортних послуг, наявність якого
передбачає ст.. 39 Закону України „Про автомобільний транспорт”, а відтак
просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі, суд, дійшов висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України „Про
автомобільний транспорт” нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням
письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та
час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення
за власний кошт;

Документи для
нерегулярних пасажирських перевезень у відповідності до ст.39 Закону „Про
автомобільний транспорт” складають:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що
засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист,
договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

17 березня 2007 року у
автотранспортному засобі ОСОБА_1 здійснено рейдову перевірку на предмет дотримання законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання
перевезень пасажирів. Перевірку здійснювали посадові особи територіального управління
Головавтотрансінспекції в м. Києві. За результатами
перевірки складено акт, в якому відмічено порушення, що були виявлені.

Зокрема, згідно дорожнього листа позивач
здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом
Рівне-Київ-Рівне без оформлення договору із замовником
транспортних послуг, наявність якого передбачає ст. 39 Закону України „Про автомобільний транспорт" (далі -
Закон).

Відповідно до п. 25 Порядку
здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
р. № 1567 (далі - Порядок) справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглядається
за місцезнаходженням суб'єкта господарювання. Саме тому,
16 травня 2007 р. начальником територіального
управління Головавтотрансінспекції у Рівненській області прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 фінансових
санкцій. На розгляд даної справи (ОСОБА_1 був
присутній особисто) позивач надав оригінал
договору, який знаходився у транспортному засобі 17.03.2007 р. під час перевірки.

Згідно ст. 1 Закону „автобусний
маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та
кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів". У дорожньому листі від
17.03.2007 р. вказаний автобусний маршрут
„Рівне-Київ-Рівне", і у акті проведення перевірки вказаний маршрут Рівне-Київ-Рівне. До адміністративного позову,
позивач долучив позову договір із замовником транспортних
послуг на маршрут Київ-Рівне № 4353 від 17 березня 2007 року.Даний договір
укладено з пасажирами, які нібито і виступають замовниками. Однак, оформлення таким чином нерегулярних пасажирських
перевезень суперечить чинному законодавству про
автомобільний транспорт. Зокрема, згідно Правил надання
послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 141 перевезення „на замовлення" ( у Законі даний вид перевезень названо
„нерегулярні перевезення пасажирів") здійснюється на підставі заяви на
перевезення пасажирів, що подає пасажирському
перевізнику замовник транспортних послуг. Представником позивача в судове
засідання не було надано заяву від замовника транспортних послуг.

Даний договір суд, не приймає до
уваги як належний та допустимий доказ з урахуванням того, що під час розгляду справи про застосування до ОСОБА_1
фінансових санкцій, територіальним управлінням Головавтотрансінспекції у
Рівненській області, позивачем особисто був наданий оригінал договору, який знаходився у транспортному засобі
17.03.2007 р. під час проведення
перевірки № 1783 від 17 березня 2007
року. Час відправлення та перебування у дорозі згідно даного договору не
відповідає часу проведення перевірки.

Допитаний в якості свідка, водій
автобуса ОСОБА_3 надав суду суперечливі покази, які не можуть бути прийняті
судом до уваги.

Щодо частоти проведення рейдових
перевірок. Стаття 6 Закону визначає, що рейдові
перевірки проводяться один раз на квартал. В цій же статті вказано, що порядок здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті визначає Кабінет Міністрів України. 08
листопада 2006 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 1567, якою затвердив Порядок
здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті. Пункт 12 Порядку зазначає, що рейдові перевірки здійснюються на підставі щотижневого графіка,
який складається кожним територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції. Складаючи щотижневий
графік проведення рейдової перевірки, територіальне управління Головавтотрансінспекції у Рівненській області враховує,
який період пройшов від попередньої перевірки, що
проводилася на відповідній ділянці дороги, маршруті, автовокзалі, місцях
посадки та висадки пасажирів і т.д.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Cуддя підпис І.С.Чалий

З
оригіналом згідно

Суддя І.С.Чалий