Справа № 22а-47/2007
Суддя: Капітан І.А.
Дата ухвалення: 2007-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22а-47,2007р. Головуючий в 1-й
Категорія: №21 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця «05» дня колегія суддів судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого
- Капітан І.А. Суддів: Колісниченка А.Г.,

Цуканової
І. В. при секретарі - Літвіновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Суворовського
районного суду м.Херсона від 27 грудня 2006 року

за позовом

ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м.Херсона про перерахунок пенси.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2003 року ОСОБА_1. звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Херсона здійснити перерахунок пенсії з
врахуванням підстав відповідно до наданих ним в органи соціального забезпечення
документів 14 листопада 1997 року, посилаючись на те, що, починаючи з цього
періоду, з вини працівників органів соціального забезпечення йому неправильно
нараховується і виплачується пенсія, а саме: не проведено перерахунок розміру
пенсії з урахуванням наявного у нього трудового стажу протягом двох років після
виходу на пенсію (період роботи з 21.08.80р. по 15.09.82р.).

Під час розгляду справи ОСОБА_1. уточнив і доповнив свої
вимоги. Просив стягнути з відповідача не донараховану пенсію за 1992-2005 роки
в сумі 7405 грн., зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію, сплатити компенсацію
за моральну та фізичну шкоду в сумі 85000 грн., посилаючись на те, що
відповідач здійснює зловживання з його пенсійною справою, губить документи, не
здійснив перерахунок пенсії за 2 роки за його заявою, безпідставно у 1994 році
перевів на інший вид пенсії, не нараховує доплату до пенсії за другий орден «За
мужність», неправильно нараховує коефіцієнти до пенсії, чим порушує його права
на отримання належного розміру пенсії.

Постановою Суворовського районного суду м.Херсона у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального

2

процесуального права,
просить постанову скасувати і
ухвалити нову постанову із задоволенням
його позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в
судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд І інстанції виходив
з того, що відмова відповідача у перерахунку ОСОБА_1. пенсії за поданою ним у
1997 році заявою є правомірною, переведення його у 1994 році на інший вид
пенсії було здійснено без порушення норм діючого на той час законодавства,
доплата ОСОБА_1. за другий орден «За мужність» не проводиться у зв'язку з
неподанням ним належно оформленої заяви в установленому законом порядку, а
вимоги ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу виниклих правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і зазначені факти сторони не оспорюють,
що на час звернення до суду ОСОБА_1. перебуває на обліку в УПФУ Суворовського
району м.Херсона як одержувач пенсії 2-ої групи інвалідності відповідно до
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Первинно, починаючи з 1947 року ОСОБА_1. отримував пенсію
по III, а з 1979
- по II групі як інвалід Великої Вітчизняної війни.

3 14 жовтня 1981 року, відповідно до діючого на той
період часу пенсійного законодавства, за заявою ОСОБА_1., його було
переоформлено на пенсію за віком як інвалід війни. При цьому, за його бажанням,
розрахунок призначеної пенсії був обчислений із середньомісячного заробітку,
визначеного за останні 12 місяців роботи, тобто - за період з жовтня 1980 року
по вересень 1981р.

Із цього ж заробітку органи соціального захисту населення
виходили при обчисленні пенсії 2-ї групи інвалідності відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яку позивач
отримує, починаючи з 1.01.94 року по теперішній час /а.с. 14,21,25,27/. Розмір
пенсії органи соціального захисту населення постійно коригували в порядку та на
умовах, визначених відповідними постановами Кабінету Міністрів України /а.с.
18,19/. На неправильне застосування цих норм законодавства при нарахуванні
належної йому пенсії позивач не скаржився.

У листопаді 1997 року ОСОБА_1. звертався до органів
соціального захисту населення із заявою про перерахунок призначеної пенсії та
встановлення розміру пенсії виходячи з більш високого заробітку, який він
отримував за два роки роботи, починаючи з вересня 1980 по

3

серпень 1982р.р. /а.с.24/. У здійсненні такого
перерахунку ОСОБА_1. було відмовлено /а.с. 25/.

У
зв'язку з введенням в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.92
року ОСОБА_1. була перерахована пенсія за документами пенсійної справи.
Протоколом №7/39 за заявою від 25.01.94 року, в якій не було зазначено приводу
звернення, ОСОБА_1. з 1 січня 1994 року була призначена пенсія як інваліду
війни 2-ої групи відповідно до Закону
України «Про пенсійне
забезпечення
військовослужбовців......

Розмір такої пенсії на той період був значно більший, ніж
розмір пенсії, нарахованої ОСОБА_1. з 1981 року.

29 листопада 2004 року ОСОБА_1. подав до Суворовського
районного управління ПФУ заяву про подачу документів на додаткове нарахування
пенсії «За особливі заслуги» /а.с. 104/, на яку позивачеві було направлено
запрошення /а.с. 107/ із зазначенням порядку та переліку документів, які
необхідно йому надати для нарахування пенсії. Заяви відповідного встановленого
зразку та оригінали і копії необхідних документів ОСОБА_1. в подальшому
відповідачеві не надав.

На підставі наведеного суд І інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову ОСОБА_1. у задоволенні його позову, оскільки
встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи, а також - в
матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1. докази підтверджують безпідставність його
вимог.

Враховуючи, що відповідно до ст.69 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», діючого на день звернення ОСОБА_1. до відповідача із
заявою - 14 листопада 1997 року, правом на перерахунок пенсії з визначенням
нового розміру, виходячи з більш високого заробітку, наділені лише пенсіонери, які
пропрацювали не менш як два роки з більш високим заробітком підряд після
призначення пенсії за віком або інвалідністю, а позивач, як на підставу для
перерахунку, посилається на період роботи як до призначення пенсії за віком, що
відбулося 14 жовтня 1981р., так і після цього періоду, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те, що підстави для задоволення заявлених
ОСОБА_1. вимог в цій частині відсутні. Перевірені судом докази підтверджують,
що 14 жовтня 1981 року за заявою ОСОБА_1. в установленому законом порядку
відбулося саме призначення нового виду пенсії, а не переведення з одного виду
пенсії на інший, оскільки до цієї дати позивач отримував пенсію відповідно до
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців...», з 14.10.81р.
- почав отримувати пенсію за нормами іншого закону - Закону України «Про
пенсійне забезпечення», джерела фінансування і механізм витрат по цих двох
Законах суттєво відрізняються один від одного, а переведення з одного виду
пенсії на інший відбувається в межах дії одного Закону.

При зазначених обставинах колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що відмова відповідача у здійсненні ОСОБА_1. перерахунку
пенсії згідно його заяви від 14.11.97 року є правомірною, оскільки право на
перерахунок пенсії відповідно до положень ст.69 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», щодо врахування трудового стажу протягом 24 місяців роботи
підряд після призначення пенсії виникло у ОСОБА_1. тільки з 14 жовтня 1981
року, у зв'язку з чим період з вересня

4

1980 по 14.10.81 року,
зазначений у наданій позивачем довідці, не може бути врахований.

Колегія суддів також вважає, що дії відповідача по
переведенню ОСОБА_1. у 1994 році на інший вид пенсії є правомірними, оскільки
незазначення в заяві ОСОБА_1. від 25.01.94р. підстави її подання є формальною
ознакою порушення, однак, таке переведення не порушило право позивача на
отримання належної йому на той час пенсії у більш високому розмірі і було
спрямовано на поліпшення його умов в порівнянні з попередньою пенсією.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про
правомірність дій відповідача по непризначенню ОСОБА_1. надбавки за орден «За
мужність», оскільки перевірені судом докази підтверджують, що подана позивачем
заява /а.с. 106/за своїм змістом та формою не може вважатися заявою про
призначення надбавки, до якої законом пред'явлено відповідні вимоги, а є
зверненням, на яке позивач отримав відповідь-запрошення /а.с. 107/, проте
відповідної заяви, оригіналів та копій необхідних документів ОСОБА_1.
відповідачу не надав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1. колегією суддів до
уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та - не
спростовують встановлених судом обставин.

Порушень норм матеріального і процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів
не встановлено.

Керуючись
ст. 195,198,200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м.Херсона від 27
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
складення її в повному обсязі, тобто - з 10 березня 2007 року.