Справа № 22-а-2100/2008
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Гончаренко М.Є.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16
квітня 2008 року справа №
22-а-2100/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової
Г.М.

суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В

при секретарі судового засідання

Танцюра Н.С.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився;

від відповідача:

не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління праці та соціального
захисту населення Дебальцівської міської ради

на постанову Дебальцевського
міського суду Донецької області

від

24 грудня 2007 року

у адміністративній справі

№
2-а-219/2007

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Дебальцівської міської ради

Про

визнання неправомірною відмови у
виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання
неправомірною відмови до Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради сплатити щорічну допомогу на оздоровлення в повному обсязі за 2005-2007 роки в сумі 5475 гривень.

Постановою Дебальцевського міського суду Донецької
області від 24 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцівської міської ради про визнання
неправомірною відмови у виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення було задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, управління праці
та соціального захисту населення Дебальцівської міської ради подало апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права, а саме: Постанов КМУ № 836 та 562
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тобто всі виплати, передбачені Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаними постановами КМУ, а також на незастосування судом першої
інстанції ст. 99 КАС України.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дебальцівської
міської ради як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), та є інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена
щорічна грошова допомога на оздоровлення
інвалідам другої групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, при
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: в 2005
році - 332,00 грн., в 2006 році - 375,00 грн., в 2007 році - 460,00 грн.

В порушення зазначених
норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не
нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в 2005 році - 120,00
грн., 2006 році - 120,00 грн., в 2007 році - виплати не здійснювались.

Крім того, суд першої
інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005
р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким чином, судом першої
інстанції було встановлено, що фактично за 2005 та 2007 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі: 3840 грн.

Сторони, що беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, надали заяви
з проханням розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає
частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та є інвалідом 2
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення (НОМЕР_1 від
01.06.1994 року, наявною у матеріалах справи (а.с. 9,10).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, інвалідам 2 групи у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений для інвалідів ІІ групи в 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів 2 групи з 2005 р. 120 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ (в редакції, що діяла на момент вирішення спірних
правовідносин) та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2005 та 2007 роки, а не постанова №562.

На підставі пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої
та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 року.

Проте, стаття 159 КАС
України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вимоги ст.
161 КАС України, суд під час прийняття
постанови вирішує: чи є інші фактичні дані (пропущення строку звернення до суду
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження, яку
правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до приписів
ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Право звернення до суду зазначено в ст. 99 КАС України і
визначено певним терміном - один рік, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Зазначена норма носить імперативний характер і у випадку,
якщо на її застосуванні наполягає відповідач, вона є обов'язковою для виконання.

Отже, суд
першої інстанції порушив норми процесуального права, задовольняючи позовні
вимоги за 2005 рік, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню саме в цій частині рішення.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за
2007 рік, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що з відповідача, за рахунок державного
бюджету на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути недоотримані суми допомоги на
оздоровлення за 2007 рік, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на
момент виплати у загальній сумі - 2300,00 грн., тобто (460 грн. х 5) = 2300
грн.

Керуючись ст.ст.
195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради на постанову Дебальцевського міського суду
Донецької області від 24 грудня 2007 року у справі № 2-а-219/2007 -
задовольнити частково.

Постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 24 грудня
2007 року у справі № 2-а-219/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради про визнання
неправомірною відмови у виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відмовити ОСОБА_1 в частині визнання дій управління праці та соціального
захисту населення Дебальцівської міської ради неправомірними щодо виплати
допомоги на оздоровлення та стягнення цієї суми за 2005 рік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дебальцівської
міської ради за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 заборгованість з
недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2300 грн.,
визнавши в цій части дії відповідача неправомірними.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: І.В. Геращенка

І.В.
Сіваченко