Справа № 22-а-3730/2008
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Несторенко Н.В. справа № 22 -а- 3730/08
Суддя - доповідач Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14
травня 2008 року м.
Донецьк

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Білак С.В., Гаврищук Т.Г.,

при секретарі
Білоус К.І.,

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області та Головного управління Державного
казначейства України у Луганській області на постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 25 грудня 2007 року по справі № 2-а- 130/07 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області, Управління
Державного казначейства України у м.
Кіровську Луганської області про визнання
дій незаконними та зобов'язання провести перерахунок та сплатити розмір
недоотриманих сум разової грошової допомоги , -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою якою просить зобов'язати відповідача УПСЗН
нарахувати та сплатити на його користь суму недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги до 5-го травня як інваліду війни 2 - ї групи за період з 2002
- 2007 роки.

Постановою Кіровського
міського суду Луганської області від 25 грудня 2007 року позов задоволений
частково.

Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області та Головне управління Державного
казначейства України у Луганській області не погодились з постановою суду
першої інстанції та подали апеляційні скарги, в яких просили постанову суду
скасувати.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за необхідне
вимоги викладені в апеляційній скарзі УДК задовольнити повністю,
апеляцію УПСЗН задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Позивач є інвалідом 2 групи і має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалід війни,
що підтверджується відповідними посвідченнями. Правовий статус ветеранів війни,
визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551. Розділом 3 якого
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 13
якого передбачає пільги інвалідам війни. Приписами частини 5 статті 13
зазначеного закону встановлено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат пов'язаних з введенням
в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення. На УПСЗН покладений обов'язок здійснення виплати разової грошової
допомоги саме в розмірах, передбаченим цим Законом. Таким чином суд першої
інстанції невірно задовольнив вимоги позивача до Управління Державного
казначейства України у м. Кіровську
Луганської області , оскільки останній не є належним відповідачем у справі.

Конкретні розміри для інвалідів
війни 2 групи були встановлені Законом України „Про Державний бюджет
України на 2004 рік” - 160 грн., але відповідно до внесених змін до розділу III
спеціального Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” сума виплат здійснювалась у розмірах встановлених саме
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
для інвалідів 2 групи: у 2005 - 330 грн., у 2006 - 330 грн., у 2007 - 360 грн.

Саме у
зазначених розмірах позивач отримав, а відповідач виплатив разову грошову
допомогу за вказаний строк, наведені
обставини встановлені судом першої інстанції та не спростовуються сторонами,
внаслідок чого факт недоплати разової грошової допомоги відсутній, і як
наслідок цього відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині,
за виключенням 2007 року.

Пунктом
1 Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 у
справі № 1-27/2004 визнані такими, що не відповідають Конституції України серед
інших положення статті 44 Закону України “Про Державний бюджет України на 2004
рік”, якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” серед інших здійснюється у
розмірі 160 грн.

Пунктом
1 Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у
справі № 1-29/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України серед
інших положення статті 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”, якими встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” серед інших здійснюється
у розмірі 360 грн.

Таким чином, виплата одноразової щорічної
допомоги до 5 травня у 2004 і 2007 роках здійснена відповідачем з порушенням
норм спеціального закону, на користь позивач треба стягнути недоплачені суми :
за 2004 р. ( 92,45 х 8 - 160 ) 579,60 грн. ; за 2007 р. ( 406 х 8 - 360 ) 2888
грн., всього 3 467, 60 грн.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 184,
195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Державного казначейства України у Луганській області на постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 25 грудня 2007 року по справі
№ 2-а- 130/07 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області, Управління Державного
казначейства України у м. Кіровську
Луганської області про визнання дій
незаконними та зобов'язання провести перерахунок та сплатити розмір
недоотриманих сум разової грошової допомоги -задовольнити.

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області на постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 25 грудня 2007 року по справі № 2-а- 130/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області, Управління Державного казначейства України у м. Кіровську Луганської
області про визнання дій незаконними та
зобов'язання провести перерахунок та сплатити розмір недоотриманих сум разової
грошової допомоги-задовольнити частково.

Постанову Кіровського
міського суду Луганської області від 25 грудня 2007 року по справі № 2-а-
130/07 -скасувати.

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області в частині
відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги
до 5-го травня у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за 2004 і 2007 роки.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5-го травня
за 2004 і 2007 роки у розмірі - 3 467 (
три тисячі чотириста шістдесят сім ) грн. 60 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті та проголошений її повний текст у судовому засіданні 14 травня 2008
року.

Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий Сухарьок
М.Г.

Судді Білак С.В.

Гаврищук Т.Г.