Справа № 2-а-308/2008
Суддя: Соколов О.О.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 308/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Соколова О.О.,

при секретарі - Калінько Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Головного управління
праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної
адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику
бойових дій, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1. звернувся в суд з адміністративними позовами до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги як учаснику бойових дій.

З позовної заяви виходить, що позивач являється учасником
бойових дій, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” позивачам щорічно до 5 травня повинна
надаватись разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком як
учаснику бойових дій.

Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 22 Конституції України,
законами про Державний бюджет відповідна стаття 12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” постійно порушувалась.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від
09.07.2007 року усунуло порушення щодо військових інвалідів та визнало такою,
що не відповідає Конституції України ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік», котра встановлювала розміри щорічної виплати до 5 травня у
розмірах 280 грн..

В зв'язку з тим, що розмір підвищення пенсії та річна допомога
на 5 травня, як учаснику бойових дій є значно меншими, від встановленого
Законами України, то учасники бойових дій повинні звертатись з вимогою зробити
перерахунок та виплатити донараховану суму. Так, за 2005 рік йому були повинні
сплатити разову грошову допомогу в сумі 1660 грн., а сплатили 250 грн, за 2006
рік йому були повинні сплатити разову грошову допомогу в сумі 1795 грн., а
сплатили 250 грн., за 2007 рік повинні
були видати щорічну допомогу на 5 травня у розмірі 2050 грн., а сплатили 280 грн.,
тобто не доплачено 1770 грн. за 2007 рік.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь суму недоплаченої їм разової щорічної грошової
допомоги як учаснику бойових дій в розмірі 1770 грн..

Позивач в судове засідання не
з”явився, але надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його
відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд
їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позивачами позов не
визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовні
заяви. В своїх запереченнях на позовні заяви відповідач зазначив, що відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет
на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення. Зокрема, розмір грошової допомоги для учасників бойових
дій у 2007 році становив 280 грн.. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, головне управління
праці та соціального захисту населення облдержадміністрації не мало законних
підстав визначати або змінювати розміри зазначеної допомоги, оскільки вони
визначалися законами України про Державний бюджет на відповідний рік.
Відповідач в своїх запереченнях також вказав, що позивач отримав разову грошову
допомогу до 5 травня в розмірі 280 грн. в травні 2007 року, тобто до ухвалення
Конституційним Судом України рішення про неконституційність положень деяких
статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Водночас,
зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого
акту, який був предметом спору. Враховуючи зазначене, головне управління праці
та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, в
зв'язку з чим відсутні протиправні дії. При розгляді спірних правовідносин
відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, згідно
якої у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода
завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами
виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити
позивачу в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління праці та соціального
захисту населення облдержадміністрації частини недовиплаченої разової грошової
допомоги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів
війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частина 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

З дослідженої в судовому засіданні копії посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Городнянським
районним військовим комісаріатом, встановлено, що ОСОБА_1. є учасником бойових дій
і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
учасників бойових дій .

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Незважаючи на відповідні положення
ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дія ч. 5 ст. 12 відповідного закону на 2007 рік зупинялась в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових
дій згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Згідно ст. 29 Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій складає
280 гривень.

Відповідно до ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Стаття 55 Конституції України
визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29
і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.
5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення
даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Судом встановлено, що положення ЗУ
„Про державний бюджет України на 2005 рік” та ЗУ „Про державний бюджет України
на 2006 рік” звужують права позивача передбачені ЗУ „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” в частині розміру разової грошової
допомоги як учаснику бойових дій, однак Конституційним Судом України про
визначення зазначених законів неконституційними - не приймалось.

Розмір мінімальної пенсії за віком, на яку мається
посилання в частині 5 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” при обрахуванні разової грошової допомоги
учасникам бойових дій, визначено статтею 28 Закону України „Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловік 25 років, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Статтею 62 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік” затверджено на 2007 рік прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2007 року в розмірі 380
грн., з 01.04.2007 року по 01.10.2007 року в розмірі 406 грн.. Для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений
на 1 відсоток, тобто застосовуєтьтся прожитковий мінімум який становить 410, 06
грн..

Стаття
1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
визначає, що непрацездатні особи - особи, які досягли встановленого законом
пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти - інваліди, а також
особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до
цього Закону.

Таким чином, при проведенні
розрахунку разової грошової допомоги, яка повинна виплачуватись позивачам, слід
виходити з мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» становить 406 грн..

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1., як учаснику бойових дій,
неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату грошової допомоги за 2007
рік, і з врахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» сума виплат позивачам в 2007 році повинна була
складати 2030 грн. ( 406 грн. х 5 мінімальних пенсій за віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
позивачу у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі
280 грн., сума недоплаченої позивачам разової щорічної допомоги становить 1750
гривень. В частині позову, щодо несплаченої грошової допомоги в період 2005 -
2006 років слід відмовити.

Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо
правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не
приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Також судом не приймаються до уваги
посилання сторони відповідача на те, що Головне управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не мало
законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є
необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 55, 150
Конституції України, ст.ст. 2, 4, 12, 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року,
рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. ст.
1, 28 Закону України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.29006 року, ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86,
99, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1до Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових
дій - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1недоплачену
частину разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2007 рік в
розмірі 1750 грн.

В частині
стягнення недооплаченої грошової допомоги, як учаснику бойових дій в період
2005 - 2006 років відмовити за не обгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.О.
Соколов